Справа № 153/1181/22
Суддя: Дзерин М. М.
Дата ухвалення: 2022-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" вересня 2022 р. Справа153/1181/22

Провадження2-а/153/19/22-а

Ямпільський районний суд Вінницької області,

у складі головуючого судді Дзерина М.М.

за участю секретаря судового засідання Поліш Н.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань у приміщенні Ямпільського районного суду Вінницької області у місті Ямпіль Вінницької області справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Могилів-Подільського РВП ГУНП у Вінницькій області, інспектора СРПП ВП №1 Могилів-Подільського РВП ГУНП у Вінницькій області про оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду із даним позовом. Вказав, що згідно постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАВ №175493 від 04 вересня 2022 року його ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126, ч.5 ст.121, ч.6 ст.121 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 3400 грн., за те, що 04 вересня 2022 року о 14 год. 57 хв. по вул.Свободи, 120 в м.Ямпіль він керував моторолером Хонда Джок без посвідчення водія відповідної категорії, без мотошолома та не зареєстрованим в сервісному центрі МВС, згідно чинного законодавства. ОСОБА_1 вважає вказану постанову незаконною і такою, що суттєво порушує його права та інтереси. Під час винесення вказаної постанови інспектор порушив його право на захист. Крім цього, в оскаржуваній постанові відповідачем не наведено посилання на докази, якими обґрунтовується рішення інспектора про накладення на нього стягнення в сумі 3400 грн. Відповідач безпідставно притягнув його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126, ч.5 ст.121, ч.6 ст.121 КУпАП, оскільки він жодних адміністративних правопорушень зазначених в оскаржувані постанові не скоював.

З оскаржуваною постановою позивач не погоджується, так як при прийнятті цього рішення, висновки працівником поліції були зроблені передчасно, справа розглянута однобічно з обвинувальним нахилом, працівник поліції не намагався об`єктивно встановити всі обставини справи, а зажадав якнайшвидше визнати його винним, при цьому під час розгляду справи допустив ряд грубих порушень. В супереч вимогам КУпАП, відповідачем не було повно з`ясовано та встановлено обставини, що мають значення для справи, відповідач розглядаючи справу не надав жодної правової оцінки доказам, що наявні в матеріалах справи, при цьому не обґрунтував законність постанови, не зазначив та не вказав конкретні ознаки, які утворюють склад адміністративних правопорушень передбачених ч.2 ст.126, ч.5 ст.121, ч.6 ст.121 КУпАП. Оскаржувана постанова від 04.09.2022 року не містить жодного посилання на докази, якими керувався уповноважений орган при винесенні постанови. Зокрема до постанови не долучено доказів, фото/відео фіксації події, пояснення свідків, доказів того, що на місці зупинки працівником поліції були зафіксовано вчинені ним адміністративні правопорушення. В змісті постанови відсутні відомості про накладення адміністративного стягнення за кожне правопорушення окремо, тобто не виконано вимог ст. 36 КУпАП.

Розглядаючи адміністративну справу, відповідачем не було роз`яснено цього права та обов`язки і цим самим було позбавлено його права на захист, право давати пояснення, право подавати докази, право заявляти клопотання, право брати участь при дослідженні доказів доводячи свою невинність, що є порушенням його прав .

В зв`язку з вищевикладеним, просить суд визнати дії відповідача щодо винесення постанови про накладення стягнення в справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАВ №175493 від 04 вересня 2022 року про вчинення ним адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст.126, ч.5 ст.121, ч.6 ст.121 КУпАП і застосування до нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 3400 грн. протиправними та не чинними.

Скасувати як незаконну та упереджену постанову про накладення стягнення в справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАВ №175493 від 04 вересня 2022 року про вчинення ним адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст.126, ч.5 ст.121, ч.6 ст.121 КУпАП і застосування до нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 3400 грн. і закрити справу на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із відсутністю в його діях складу та події адміністративного правопорушення. Стягнути з відповідача на його користь понесені судові витрати.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, подав заяву вх.№5034 від 21.09.2022 року про розгляд справи без його участі, позов підтримав, просив задовольнити.

Відповідач представник Могилів-Подільського РВП ГУНП у Вінницькій області Целік В.В. всудове засідання не з`явився, надав суду заяву вх.№5048 від 21.09.2022 року про розгляд справи у його відсутність. Долучив DVD диск по оскаржуваному правопорушенню.

Відповідно до ч.4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Із дослідженої судом постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАВ №175493 від 04 вересня 2022 року встановлено, що ОСОБА_1 притягається до відповідальності у зв`язку із тим, що він 04 вересня 2022 року о 14 год. 57 хв. по вул.Свободи, 120 в м.Ямпіль керував моторолером Хонда Джок без посвідчення водія відповідної категорії, без мотошолома та не зареєстрованим в сервісному центрі МВС, згідно чинного законодавства чим скоїв адміністративні правопорушення передбачені за ч.2 ст.126, ч.5 ст.121, ч.6 ст.121 КУпАП,

Дослідивши усі докази, суд вважає доведеними ті обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх позовних вимог.

Згідно з ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 3 статті 2 КАС України встановлено критерії, якими керується адміністративний суд при перевірці рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень.

Відповідність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень передбаченим частиною 3 статті 2 КАС України критеріям перевіряється судом з урахуванням закріпленого статтею 9 КАС України принципу законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.5 ст. 121 КУпАП Порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами - тягне за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч.6 ст. 121 КУпАП керування водієм транспортним засобом, не зареєстрованим або не перереєстрованим в Україні в установленому порядку, його експлуатація без номерного знака або з номерним знаком, що не належить цьому засобу чи не відповідає вимогам стандартів, або з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, закритим іншими предметами, у тому числі з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, чи забрудненим, що не дозволяє чітко визначити символи номерного знака з відстані двадцяти метрів, перевернутим чи неосвітленим,- тягне за собою накладення штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до частини 2 статті 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Суб`єктом вищевказаних правопорушень є водій, який керує транспортним засобом.

Разом з тим, матеріали справи не містять жодного належного та допустимого доказу керування позивачем транспортним засобом та вчинення адміністративних правопорушень передбачених ч.5 ст. 121, ч.6 ст. 121 та ч.2 ст. 126 КУпАП.

Відповідно до ч.1 ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 цієї статті визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З викладеного вбачається, що законодавець встановлює презумпцію вини суб`єкта владних повноважень, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржується.

Повідомлені позивачем обставини справи про рішення, дії чи бездіяльність відповідача - суб`єкта владних повноважень відповідають дійсності, доки відповідач не спростує їх.

Суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави (ч. 1 ст. 6 КАС України).

Верховенство права є найважливішим принципом правової держави. Змістом цього принципу є пріоритет (тобто верховенство) людини, її прав та свобод, які визнаються найвищою соціальною цінністю в Україні. Цей принцип закріплено у ст. 3 Конституції України.

При цьому, ст.62 Конституції України регламентує, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до п. 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14.02.2008 р. у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282), доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом. Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.

Висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Визначення доказів в справі про адміністративне правопорушення та їх перелік регламентований ст.251 КУпАП, а саме: доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

В постанові Верховного Суду від 27.06.2019 у справі № 560/751/17, яка відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України є обов`язковою для врахування судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, також звертається увага на те, що обов`язок доказування правомірності накладення адміністративного стягнення на позивача в даній категорій справ, відповідно до ч.2 ст.77 КАС України покладений на відповідача, - суб`єкта владних повноважень.

Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до п. 1.9. ПДР особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Судом встановлено, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів вчинення позивачем адміністративних правопорушень.

Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилається правопорушник, чи висловлених остатніх доводів.

При цьому, графа оскаржуваної постанови: «до постанови додаються» - працівником Національної поліції не заповнена, що свідчить про відсутність будь-яких доказів, отриманих в порядку, визначеному чинним законодавством України, щодо вчинення водієм адміністративного правопорушення. Тому суд не приймає до уваги долучений до заяви інспектором СРПП ВП №1 Могилів-Подільського РВП ГУНП у Вінницькій області Целіком В.В. DVD диск, як доказ вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень.

Оцінюючи оскаржувану постанову на предмет її обґрунтованості (п. 3 ч. 2 ст. 2 КАС України), суд має констатувати, що працівником Національної поліції факт вчинення правопорушення, в якому звинувачено позивача, жодним чином не зафіксовано та не підтверджено жодним допустимим й належним доказом, що міг бути забезпечений для такого роду порушень правил дорожнього руху.

В змісті постанови відсутні відомості про накладення адміністративного стягнення за кожне правопорушення окремо, тобто не виконано вимог ст.36 КУпАП.

Верховний Суд у постанові від 26.04.2018 у справі №338/1/17 зазначив, що візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку. Посилання на оскаржувану постанову про притягнення Позивача до адміністративної відповідальності як на беззаперечний доказ вчинення ним правопорушення є помилковим, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Отже, працівник поліції у своїй діяльності порушив принципи всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин, оскільки при розгляді справи було застосовано спрощений підхід, а саме: обґрунтування вини сформовано лише на одних даних сприйняття співробітників поліції, з яких неможливо визначити наявність або відсутність правопорушення, тобто без застосування будь-яких інших фактів, які б підтверджували наявність або відсутність вини певної особи (показання свідків, відеофіксація тощо).

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. Згідно зі ст.252 КУпАП орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Наведене свідчить, що під час винесення постанови були порушені норми чинного законодавства, які гарантують особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, право на об`єктивний та справедливий розгляд справи.

На підставі викладеного, беручи до уваги встановлені під час судового розгляду справи обставини та докази, суд приходить до висновку, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення та винесенні оскаржуваної постанови не було дотримано вимоги КУпАП.

В судовому засіданні встановлено, що відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, на якого покладено обов`язок щодо доказування правомірності прийнятого рішення, не доведено правомірність винесення оскаржуваної постанови в справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч.3 ст.90 КАС України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінюючи дії відповідача на відповідність вищевказаним критеріям, суд приходить до висновку, що приймаючи оскаржувану постанову в справі про адміністративне правопорушення, посадовою особою її не було мотивовано та не дотримано встановленого законом порядку її винесення, поліцейським при її винесенні не було зібрано відповідні докази, що підтверджують факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, а тому вона підлягає скасуванню у судовому порядку.

Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності визначені статтею 286 КАС України.

Положеннями частини третьої статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено. Отже, ч.3 ст.286 КАС України містить вичерпний перелік рішень, які вправі приймати суд за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності. До повноважень суду не входить визнання дії суб`єкта владних повноважень щодо винесення постанови про накладення стягнення в справі про адміністративне правопорушення застосуванняо адміністративного стягнення протиправними та не чинними, а тому в цій частині позову слід відмовити.

В судовому засіданні встановлено, що позиція позивача щодо відсутності в його діях складу правопорушень, передбачених ч.2 ст.126, ч.5, 6 ст.121 КУпАП нічим не спростовується, поліцейським при винесенні рішення про притягнення до адміністративної відповідальності позивача не були дотримані положення КУпАП щодо необхідності з`ясування всіх обставин справи, а тому суд вважає, що постанова про накладення на позивача адміністративного стягнення у виді штрафу є протиправною та підлягає скасуванню.

При цьому суд враховує, що відповідно до п.3 ч.3 ст.286 КАС України при обґрунтованості заявлених вимог щодо наявності підстав для скасування рішення суб`єкта владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності суд уповноважений закрити справу про адміністративне правопорушення, а тому з метою повного відновлення прав позивача суд вважає необхідним закрити справу про адміністративне правопорушення щодо нього.

На підставі викладеного, керуючись ст.19 Конституції України, ст.121, 126 КУпАП, ст. ст. 6, 8,9, 72, 77, 139, 242, 243-246, 286 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Могилів-Подільського РВП ГУНП у Вінницькій області, інспектора СРПП ВП №1 Могилів-Подільського РВП ГУНП у Вінницькій області про оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення,задовольнити частково.

Скасувати постанову про накладення стягнення в справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАВ №175493 від 04 вересня 2022 року про вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень передбачених ч.2 ст.126, ч.5 ст. 121, ч.6 ст.121 КУпАП і застосування до нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 3400 грн.

Адміністративне провадження відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст.126, ч.5 ст. 121, ч.6 ст.121 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю події і складу правопорушення.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий М.М. Дзерин