Справа № 520/4999/22
Суддя: Бадюков Ю.В.
Дата ухвалення: 2022-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

21 вересня 2022 року № 520/4999/22

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Бадюкова Ю.В., розглянувши в приміщенні суду в м. Харкові в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, під. 3, пов. 2, м. Харків, 61022, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі по тексту позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі по тексту відповідач, ГУ ПФУ в Харківській області), в якому просить суд:

- визнати протиправними дії та бездіяльність відповідача, стосовно припинення виплати пенсії позивача через його особистий банківський рахунок № НОМЕР_2 , відкритий в АТ «Державний експортно-імпортний банк України»;

- зобов`язати відповідача поновити виплату пенсії позивача та виплатити суму недоотриманої пенсії, на визначений ним банківський рахунок № НОМЕР_2 , відкритий в «Державно експортно-імпортний банк України».

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що з 2016 року на підставі рішення ХОАС від 14.03.0219 № 520/808/19 та його заяви до УПФУ від 30.03.2020 року , позивач отримує пенсію за місцем фактичного проживання. Виплати належної позивачу пенсії здійснювалась кожного місяця до січня 2020 року включно. Однак, вже у лютому 2020 року позивач перестав отримувати пенсії на свій картковий рахунок у AT «Державний експортно-імпортний банк України». На звернення позивача, Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області пояснило, що з лютого 2020 року позивачу призупинена виплата пенсії у зв`язку з тим, що потрібно надати паспорт громадянина України для виїзду за кордон та заяву про виплату пенсії на банківський рахунок з реквізитами IBAN. Позивач вважає такі дії протиправними та такими, що порушують її конституційні права.

Вважаючи дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області протиправними, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 04.07.2022 року відкрито спрощене провадження по справі в порядку, передбаченому статтею 262 Кодексу адміністративного судочинства України та запропоновано відповідачу надати відзив на позов.

Копія ухвали про відкриття спрощеного провадження надіслана та вручена відповідачу, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа.

У встановлений судом строк Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області надало відзив на позовну заяву у якому вказано, що до УПФУ у червні 2020 року надійшли списки пенсіонерів, паспортні документи яких за обліками Державної міграційної служби визнані недійсними, до яких було включено також і ОСОБА_1 , а тому з липня 2020 пенсія позивачу нараховувалась для виплати через поштове відділення. 24.06.2020 р. Позивачу було направлено листа із повідомленням про зміну способу виплати пенсії, а з липня 2020 року нараховані кошти повертались з поштового відділення у зв`язку з неотриманням. А тому, оскільки протягом 6 місяців підряд позивачем не отримувалася через поштове відділення пенсія, то на підставі ст. 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з лютого 2021 року виплату пенсії позивачу було призупинено.

Такі дії владний суб`єкт вважає законними, а поданий позов є безпідставним, через що, на думку представника відповідача, у позові має бути відмовлено.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється згідно до вимог ст. 229 КАС України.

Згідно положень ст. ст. 12, 257 КАС України даний спір віднесено до категорії справ, що підлягають розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження, враховуючи, що відповідача повідомлено належним чином про наявність позову щодо оскарження його рішення.

Згідно ч. 5 ст. 262 КАСУ суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи судом встановлено, що позивач є пенсіонером та перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області.

На виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 14.03.2019 з урахуванням постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 19.07.2019 по справі № 520/808/19, ОСОБА_1 було поновлено виплату пенсії з 29.12.2016 року. Пенсію поновлено у розмірі не меншому за прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, без урахування стажу та заробітної плати.

Пенсійну виплату було поновлено на березень 2020 року за період з 29.12.2016 року по 29.02.2020 року.

З березня по квітень 2020 року суми пенсійної виплати ОСОБА_1 нараховувались для виплати через поштове відділення зв`язку, але поверталися до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області у зв`язку з неоплатою.

Згідно з заявою від 30.03.2020 року нарахування пенсії ОСОБА_1 з 01.05.2020 року проводилось на картковий рахунок, відкритий в установі банку.

У червні 2020 року до УПФУ в Харківській області надійшли списки пенсіонерів, паспортні документи яких за обліками Державної міграційної служби визнані недійсними, до яких було включено у тому числі і ОСОБА_1 .

Починаючи з липня 2020 пенсія ОСОБА_1 нараховувалась для виплати через поштове відділення.

24.06.2020 року на адресу, зазначену у пенсійній справі як місце проживання ОСОБА_1 , було направлено листа із повідомленням про зміну способу виплати пенсії.

З липня 2020 року нараховані ОСОБА_1 кошти поверталися з поштового відділення у зв`язку з неоплатою.

Як зазначено представником відповідача у відзиві на позовну заяву, згідно з ст. 49 Закону України „Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду припиняється, зокрема, у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд. Враховуючи викладене, з лютого 2021 року виплату пенсії ОСОБА_1 було призупинено.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою статті 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Отже право особи на отримання пенсії, як складова права на соціальний захист, є її конституційним правом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг визначає Закон України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Частиною третьою статті 4 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Статтею 5 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Виключно цим Законом, зокрема, визначаються порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням; порядок використання коштів Пенсійного фонду та накопичувальної системи пенсійного страхування.

Отже нормативно-правовим актом, яким, зокрема, визначено підстави припинення пенсійних виплат, є Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Інші нормативно-правові акти у сфері правовідносин, врегульованих Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», можуть застосовуватися за умови, якщо вони не суперечать цьому Закону.

Питання виплати пенсій врегульовані статтею 47 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за якою пенсія виплачується щомісяця організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України або перераховується на визначений цією особою банківський рахунок у порядку, передбаченому законодавством.

Відповідно до частини першої статті 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється: 1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; 2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України; 3) у разі смерті пенсіонера; 4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; 5) в інших випадках, передбачених законом.

Зазначений перелік підстав для припинення виплати пенсії розширеному тлумаченню не підлягає.

З матеріалів справи вбачається, що виплату пенсії позивача на банківський рахунок було відповідачем змінено на виплату через поштове відділення та в подальшому виплату пенсії було призупинено у зв`язку з внесенням паспорту позивача в список недійсних документів та не отриманням через поштове відділення пенсій протягом 6 місяців підряд.

Проте суд відзначає, що відповідачем не надано належних та допустимих, достатніх та достовірних в розумінні приписів ст. ст. 73-76 КАСУ доказів внесення паспорту позивача в список недійсних документів та не отриманням ним через поштове відділення пенсій протягом 6 місяців підряд.

Також вказана підстава як внесення паспорту позивача в список недійсних документів для зміни способу виплати пенсії не передбачена Законом та призупинення виплати пенсії не передбачена статтею 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Крім того Верховний Суд у постанові від 22.03.2018 (справа № 243/6391/17) дійшов висновку, що припинення виплати пенсії можливе лише за умови прийняття Пенсійним органом відповідного рішення і лише з підстав, визначених ст. 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

При цьому в матеріалах даної справи відсутнє будь-яке рішення органу Пенсійного фонду про припинення виплати позивачу пенсії з підстав, визначених ст. 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

За таких обставин, суд доходить висновку про порушення відповідачем вимог ч. 1 ст. 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», оскільки позивачеві припинено виплату пенсії без прийняття відповідного рішення і за відсутності законодавчо встановлених підстав.

Аналогічна позиція суду викладена у постанові Верховного Суду від 25 березня 2020 року по справі №592/5928/17 (адміністративне провадження №К/9901/44180/18).

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав.

Частиною другою статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст. ст. 14, 22, 194, 243, 246, 249, 250, 255, 263, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, під. 3, пов. 2, м. Харків, 61022, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, під. 3, пов. 2, м. Харків, 61022, ) з призупинення виплати пенсії ОСОБА_1 через його особистий банківський рахунок № НОМЕР_2 , відкритий в АТ «Державний експортно-імпортний банк України».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, під. 3, пов. 2, м. Харків, 61022, ) поновити виплату пенсії ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ) та виплатити суму недоотриманої пенсії, на визначений ним банківський рахунок № НОМЕР_2 , відкритий в «Державно експортно-імпортний банк України».

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ) витрати зі сплати судового збору в розмірі 992, 40 грн. (дев`ятсот дев`яносто дві гривні 40 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, Держпром, 3 під., 2 пов., м. Харків, 61022, ).

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

В разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 21 вересня 2022 року.

Суддя Бадюков Ю.В.