Справа № 280/11137/21
Суддя: Лукманова О.М.
Дата ухвалення: 2022-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

22 вересня 2022 року м. Дніпросправа № 280/11137/21

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Лукманової О.М. (доповідач),

суддів: Божко Л.А., Дурасової Ю.В.,

за участю секретаря судового засідання: Новошицької О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпро апеляційну скаргу Запорізької митниці на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 16.02.2022 року (суддя Новікова І.В., м. Запоріжжя, повний текст рішення складено 23.02.2022 року) у справі №280/11137/21 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «УТД Техпром» до Запорізької митниці про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів, визнання протиправною та скасування картки відмови у прийнятті митної декларації, -

в с т а н о в и в:

16.11.2021 року ТОВ «УТД Техпром» (далі по тексту позивач) звернулось до суду з позовом до Запорізької митниці (далі по тексту відповідач), в якому просило визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA112080/2021/00326; визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №UA112080/2021/000049/2 від 03.11.2021 року.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 16.02.2022 року позовні вимоги ТОВ «УТД Техпром» задоволено.

Запорізька митниця не погодившись з вищезазначеним рішенням суду, подала до суду апеляційну скаргу, в якій просила скасувати рішення та прийняти нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити. Свої вимоги обґрунтувала тим, що судом не надано належної оцінки нормам чинного законодавства, висновки суду не відповідають обставинам справи, що призвело до прийняття невірного рішення. Апелянт зазначив, що при винесенні оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товару та картки відмови в прийнятті митних декларацій він керувався вимогами Митного кодексу України правилом визначення митної вартості переміщених товарів, де визначено, що якщо з наданих декларантом митної вартості товарів не можливо встановити дійсність задекларованої митної вартості, то митний орган вправі застосувати інші методи визначення митної вартості, окрім методу за прописаною вартістю у контракті або договорі. Апелянт вказував, що ним при митному оформленні товарів виявлено розбіжності у поданих до оформлення документів, декларантом не подано достовірних відомостей щодо включення до ціни товару всіх складових митної вартості, необхідних при їх обчисленні відповідно до умов поставки, пов`язаних з транспортуванням та пакуванням товару, декларанта було повідомлено про виявлені розбіжності, однак у відповіді на запит ним недоліки не усунуто. Наявні розбіжності у частині оплати за заявлений до митного оформлення товар, до митного оформлення надано невідповідну специфікацію на товар. Позивачем, не було надано необхідних документів для підтвердження заявленої у митній декларації митної вартості та в поданих документах були розбіжності у даних щодо розрахунку ціни, різні умови формування ціни товару, тому митницею було вирішено застосувати інший метод визначення митної вартості ніж був застосований декларантом. Апелянт зазначив, що він своїм рішенням правомірно визначив митну вартість товарів, оскільки заявлена позивачем митна вартість по відпрацюванню бази даних була нижча, ніж митна вартість подібних товарів, оформлених митними органами України у попередні періоди на митну територію України.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що ТОВ «УТД Техпром» при поданні до митного органу митної декларацій, обґрунтовано застосовано перший метод, як основний метод визначення митної вартості товарів за ціною договору. Суд першої інстанції зазначив, що Запорізька митниця не мала підстав змінювати митну вартість імпортованих товарів, оскільки позивачем було надано повний пакет документів на підтвердження визначеної ним у митній декларації вартості товарів, розбіжності не перешкоджають встановити справжню вартість товарів, документи дають змогу ідентифікувати товар та об`єктивно визначити його ціну по договору. Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості товару, що між позивачем та митницею не відбувалось. Суд першої інстанції зазначав, що формально нижчий рівень митної вартості імпортованих позивачем товарів від рівня митної вартості іншого митного оформлення, не може розцінюватися як заниження позивачем митної вартості, не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товарів за першим методом визначення його митної вартості. Суд першої інстанції вказував, що декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару, тобто, можливість надання додаткових документів передбачена законом, та як специфікація №1 від 19.10.2021 року містить детальний опис товару, який постачається за контрактом, а також містить загальну вартість товару, що імпортується, аналогічну інформацію щодо товару та його ціни містить і інвойс №132 від 19.10.2021 року. Відсутність посилання у платіжному дорученні саме на інвойс не перешкоджає перевірці заявленої митної вартості, оскільки у митного органу були в наявності усі документи (контракт, специфікація, інвойс, платіжне доручення) у сукупності та такі документи один одному не суперечили та підтверджували заявлену декларантом митну вартість імпортованого товару, реквізити на які посилається митний орган впершу чергу необхідні банківським установам, які виконують фінансові операції. З платіжного доручення від 20.10.2021 року №637110869 встановлено, що платіж проведено банком того ж дня, доказів протилежного відповідачем не надано. Суд першої інстанції вказував, що інвойс, як і інші документи які супроводжували поставку товару, надавали можливість провести розрахунки із продавцем товару та містили інформацію щодо його банківського рахунку, а митний орган мав змогу перевірити митну вартість товару без витребування додаткових документів. Позивач надав митному органу усі необхідні документи, які надають можливість перевірити та підтвердити заявлену митну вартість товару, проте, митним органом необґрунтовано вказано про наявність недоліків, які перешкоджають митному оформленню товару, що спростовано в ході судового розгляду справи. Суд першої інстанції зазначав, що відповідно до вимог ч.3 ст.53 Митного кодексу України додаткові документи надаються декларантом за наявності, відтак, саме по собі подання таких документів не в повному обсязі не може бути підставою для коригування митної вартості товару. Передбачено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України, здійснюється шляхом застосування методів, зокрема, основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); другорядні: за ціною договору щодо ідентичних товарів, за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, на основі віднімання вартості, на основі додавання вартості (обчислена вартість), резервний.

Відповідно до матеріалів справи, 19.10.2021 року між ТОВ «УТД Техпром» (покупець) та компанією «Бимс Строй» (російська федерація) (постачальник) укладено зовнішньоекономічний контракт №RU-UK/2, за умовами якого, постачальник зобов`язується передати у власність покупця, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити товар, на умовах та у строки, визначені контрактом, найменування (асортимент), кількість і ціна товару визначається у рахунках-фактурах (специфікаціях) на кожну окрему партію товару, який є невід`ємною частиною даного контракту.

На виконання умов контракту сторонами було підписано специфікацію № 1 від 19.10.2021 року про постачання товару згідно номенклатури та переліку, вартість одиниці товару визначено як 510 рос. рублів за 1 погонний метр, загальну вартість товару, що поставляється згідно специфікації, визначено як 2212125 рос. рублів, умовою поставки узгоджено Інкотермс FCA Московська область.

03.11.2021 року ТОВ «УТД Техпром» було задекларовано до митного органу в`їзду Харківської митниці товар: Вироби дерев`яні будівельні: балка будівельна 1,8м (WS 20 Classic+) 400 шт. (720м.пог.), балка будівельна 2,65 (WS 20 Classic+) 550 шт. (1457,5м.пог.), балка будівельна 3м (WS 20 Classic+) 200шт(600м.пог.), балка будівельна 3,9м (WS 20 Classic+) 400 шт. (1560м.пог.). Являють собою балки фанерно-дерев`яні БДК-1 з пластиковими заглушками на кінцях. Торговельна назва WS 20 Classic+. Двотаврові балки використовують як опорні (підтримуючі) елементи при влаштуванні горизонтальної (в тому числі похило-горизонтальної) опалубки для бетонування монолітних конструкцій, або в якості балок для міжповерхових перекриттів будівель. При виготовленні використовують багатошарову фанеру товщиною 27+3мм, облицьовану для вертикальної стійки плівкою, і сосновий брус перерізом 80х40мм. Виробник: ООО «БИМС СТРОЙ». Країна виробництва: RU, шляхом подання електронної митної декларації №UA112080/2021/0110866. Разом з митною декларацією подано до митного оформлення: контракт RU-UK/2 від 19.10.2021 року, платіжне доручення в іноземній валюті без номера від 20.10.2021 року, довідку № 291021 від 29.10.2021 року, специфікацію № 1 від 19.10.2021 року, заявку на транспортування № 26/20 від 26.10.2021 року, лист без номера від 03.11.2021 року тощо. Митна вартість товару заявлена за ціною договору (основний метод) відповідно до ст.58 МК України.

Запорізькою митницею в ході контролю правильності визначення митної вартості на підставі розгляду поданих разом з митною декларацією документів встановлено, що документи, подані для підтвердження митної вартості товару відповідно до статті 53 Кодексу, містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Керуючись вимогами статті 53 Митного кодексу України митницею були додатково витребувані у позивача додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості товарів: виписку з бухгалтерської документації, каталоги, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару, висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини

Запорізька митниця витребуючи додаткові документи для підтвердження митної вартості вказувала, що згідно специфікації № 1 від 19.10.2021 року, п.4.4 контракту від 19.10.2021 року №RU-UK/2 продавець надає покупцю сертифікат якості, який до митного оформлення не надавався. Виробником товару вказано ООО «Бимс Строй», однак, документального підтвердження щодо цього твердження не надано. Для підтвердження виробника товарів можуть бути надані документи, в тому числі: копія ліцензії на виробництво товару; копія нормативно-технічної документації на виготовлення товару; копія сертифікату та систему якості товару; копія сертифікату продукції власного виробництва; копія свідоцтва про присвоєння товару штрихового коду EAN. Згідно п.5.5 контракту від 19.10.2021 року №RU-UK/2, продавець виставляє покупцю рахунок протягом 5 робочих днів з дня підписання контракту. Наданий банківський платіжний документ б/н від 20.10.2021 року містить відомості, що оплата на суму 2212125,00 руб. здійснена «в рахунок оплати контракту від 19.10.2021 №RU-UK/2, специфікації 19.10.2021 №1» та не містить посилання на інвойс від 19.10.2021 року №132. В наданому до митного оформлення інвойсі 19.10.2021 року №132 відсутні банківські реквізити покупця (IBAN, SWIFT). Згідно п.8 специфікації № 1 від 19.10.2021 року, сторони домовилися провести вибірку товару 15.10.2021 року, однак інвойс №132, специфікація №1, контракт №RU-UK/2 датовані 19.10.2021 року. Відповідно до п.1.1 контракту від 19.10.2021 року №RU-UK/2, продавець зобов`язується передати товар в строки, узгоджені в специфікації, однак в специфікації вони не зазначені.

Встановлено, що декларантом ТОВ «УТД Техпром» 03.11.2021 року на вимогу митниці надано додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості: лист б/н від 03.11.2021 року, сертифікат відповідності №RU.MCC.175.351.35835 від 02.07.2020 року, товарну накладну від 27.10.2021 року № 124.

Згідно матеріалів справи, Запорізькою митницею винесено рішення про коригування митної вартості товарів від 03.11.2021 року № UA112080/2021/000049/2 із застосуванням резервного методу у відповідності до статті 64 Митного кодексу України. Приймаючи оскаржуване рішення та коригуючи митну вартість товару, який ввозився на митну територію України, відповідач використав наявну у нього інформацію щодо раніше визнаної/визначеної митної вартості, згідно подібних поставок ВМД від 03.11.2021 року № UA112080/2021/00326 з розрахунку 127,5589 руб. за одиницю товару, загальна сума 2766434,37 руб.

Відповідно до ст. 49, ч. 1, ч. 3 ст. 51, ч. 2 ст. 52 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Визначення митної вартості товарів, що переміщуються через митний кордон України у митних режимах, відмінних від митного режиму імпорту, здійснюється згідно з положеннями статей 65, 66 цього Кодексу. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації. У випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті. Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

Згідно ст. 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування. У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини. У разі якщо орган доходів і зборів має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: 1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію). Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Отже, передбачений перелік документів, які подаються разом з митної декларацію, які мають на меті встановити товар та визначити його вартість, вартість страхування, транспортування, упаковки, є вичерпним. У разі, коли декларантом надано повний перелік документів передбачених частиною 2 ст. 53 МК України, та можливо встановити повну, вірну ціну товару, складники, що впливають на формування його вартості, вимагати додаткові документи заборонено.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Згідно з ч. 2-4 ст. 57, ч. 1-2 ст. 58 МК України основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що митниця, окрім поданих документів до митної декларації просила позивача надати додаткові підтвердження заявленої митної вартості.

Отже, митний орган мав нарікання щодо вартості заявленої партії товару, строків та порядок розрахунків. Згідно п.5.5 контракту від 19.10.2021 року №RU-UK/2, продавець виставляє покупцю рахунок протягом 5 робочих днів з дня підписання контракту. Наданий банківський платіжний документ б/н від 20.10.2021 року містить відомості, що оплата на суму 2212125,00 руб. здійснена «в рахунок оплати контракту від 19.10.2021 №RU-UK/2, специфікації 19.10.2021 №1» та не містить посилання на інвойс від 19.10.2021 року №132.

Проте, митниця не вказує, як відсутність зазначення у банківському платіжному документі б/н від 20.10.2021 року посилання на інвойс від 19.10.2021 року №132 вплине на строки поставки чи суму оплати за товар. Відсутність зазначення у банківському платіжному документі б/н від 20.10.2021 року посилання на інвойс від 19.10.2021 року №132 не перешкоджає визначити суму оплати за товар.

Згідно п.8 специфікації № 1 від 19.10.2021 року сторони домовилися провести вибірку товару 15.10.2021 року. Запорізька митниця вказує, що у інвойс №132, специфікація №1, контракт №RU-UK/2 датовані 19.10.2021 року.

ТОВ «УТД Техпром» та компанія «Бимс Строй» могли проводити вибірку товару 15.10.2021 року перед підписання договору. Про результати вибірки товару не зазначається у контракті та специфікації.

Запорізька митниця вказує, що у інвойс №132, специфікація №1, контракт №RU-UK/2 датовані 19.10.2021 року, проти цього ТОВ «УТД Техпром» не заперечує, дата у специфікації. контракті, інвойсі є вірною.

Суд вказує, що не зазначення у специфікації № 1 від 19.10.2021 року строків поставки товару є взаємовідносинами постачальника та покупця, питання стосуються документального оформлення умов контракту. У сторін специфікації не існує обов`язку точно визначити строки поставки товару.

Суд вказує, що на виконання умов контракту, компанія «Бимс Строй» передала ТОВ «УТД Техпром» сертифікат якості на товар № RU.MCC.175.351.35835 від 02.07.2020 року, такий на вимогу митниці було надано під час митного оформлення товару.

Поряд з тим, частинами 1, 2, 6 ст. 54 Митного кодексу України визначено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Суд зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, митниця не довела правомірність свого рішення, не обґрунтувала в чому саме, на її думку, розбіжності в документах поданих позивачем, не дають змогу визначити митну вартість товару за основним методом за ціною товару, визначеною позивачем у інвойсі до контракту.

Суд вказує, що частиною 7 ст. 54 Митного кодексу України визначено, що у разі якщо під час проведення митного контролю орган доходів і зборів не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

На думку суду, позивачем було вірно проведено розрахунок митної вартості, відповідно до контракту, подано документи згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 Митного кодексу України, вірно обрано метод визначення митної вартості товару.

При вирішенні спору, суд апеляційної інстанції враховує позиції Верховного Суду, зокрема, викладені у постановах від 14.11.2019 року у справі № 809/33/17, від 25.02.2021 року у справі № 815/6799/17, від 02.03.2021 року у справі № 809/857/17, від 12.03.2021 року у справі № 826/16699/16, 05.03.2021 року у справі № 823/1461/17, від 17.05.2022 року у справі № 814/1916/17, від 29.06.2022 року у справі № 1.380.2019.001524, від 21.06.2022 року у справі № 820/6811/16, від 08.06.2022 року у справі № 380/1197/20.

Згідно ч. 1, ч. 6 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Новий розподіл судових витрат здійснюється у разі задоволення апеляційної скарги. Не передбачено повернення судових витрат здійснених суб`єктом владних повноважень, крім пов`язаних із залученням свідків та проведенням експертиз.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції слід залишити без змін, як таке, що прийняте з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 242, 315, 316, 322, 325, 328 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Запорізької митниці залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 16.02.2022 року у справі №280/11137/21 залишити без змін.

Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення у порядку ст.ст. 328 329 КАС України.

Головуючий - суддя О.М. Лукманова

суддя Л.А. Божко

суддя Ю. В. Дурасова