Справа № 743/352/22
Суддя: Павленко О. В.
Дата ухвалення: 2022-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 743/352/22
Провадження № 2-а/743/13/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2022 року Ріпкинський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючої - судді Павленко О.В.,

при секретарі Воєдило О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Ріпки у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Київської митниці Державної митної служби України про скасування постанови у справі про порушення митних правил,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить скасувати постанову у справі про порушення митних правил №0737/10000/22 від 31.03.2022, винесену начальником Київської митниці Державної Митної служби України та закрити справу про порушення митних правил відносно нього за ч. 4 ст. 469 Митного кодексу України.

Позов мотивовано тим, що 23.02.2022 ОСОБА_1 отримав протокол про правопорушення митних правил №0737/10000/22 від 11.02.2022, розгляд справи було призначено на 31.03.2022 в приміщенні Київської митниці. Проте, 24.02.2022 в Україні оголошено воєнний стан і на території Чернігівської області розпочалися активні бойові дії, у зв`язку з чим позивач не міг з`явитися за викликом до Київської митниці та повідомити про неможливість явки для розгляду справи та прохання перенести розгляд вказаного протоколу. 01.07.2022 ОСОБА_1 стало відомо про те, що 31.03.2022 Київською митницею Державної Митної служби України винесено постанову у справі про порушення митних правил №0737/10000/22, якою його визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч.4 ст.469 Митного кодексу України, та накладено на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 34000,00 грн. ОСОБА_1 вважає вказану постанову неправомірною, оскільки вказана справа про порушення ним митних правил була розглянута без його участі, що позбавило його можливості надати відповідні пояснення з приводу інкримінованого порушення. Крім того, автомобіль марки VW Passat ввезено на митну територію України 15.10.2018, а оскільки ст. 469 МК України була доповнена ч. 4 Законом №2612 V-III від 08.11.2018, тобто вже після ввезення відповідного транспортного засобу на митну територію України, то в діях позивача відсутнє порушення митних правил, передбачене ч. 4 ст. 469 Митного кодексу України. Отже, позивач вважає, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а справа закриттю.

Ухвалою Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 15.07.2022 позивачу поновлено пропущений строк звернення до суду, відкрито провадження в адміністративній справі, постановлено справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження, роз`яснено, що відповідач має право подати відзив на позов протягом 15 днів з дня вручення копії ухвали; встановлено строк для подання позивачем відповіді на відзив 5 днів із дня вручення відзиву, а також строк для подання відповідачем заперечення 5 днів із дня вручення відповіді на відзив.

04.08.2022 надійшов відзив від Київської митниці, у якому представник відповідача не погоджується з позовними вимогами, посилаючись на те, що постанова Київської митниці №0737/10000/22 від 31.03.2022 є законною, обґрунтованою, прийнятою з урахуванням всіх фактичних обставин справи та відповідно до норм чинного законодавства, а підстави для скасування постанови митниці відсутні. Крім того, зазначив, що 26.10.2021 до відділу митного оформлення №1 митного поста «Київ-Центральний» Київської митниці ОСОБА_2 оформлено у вільний обіг автомобіль марки VW Passat, VIN № НОМЕР_1 . Для митного оформлення було надано договір купівлі-продажу від 22.10.2021 №б/н, де покупцем виступає ОСОБА_3 , що є підтвердженням того, що передача автомобіля відбулася в момент, коли відповідальність за порушення ч. 4 ст. 469 МК, вже була встановлена. Відповідно до інформації з АСМО «Інспектор», вказаний автомобіль був ввезений на митну територію України 15.10.2018 позивачем для особистого користування в режимі транзит, проте обов`язку щодо вивезення автомобіля за межі митної території у строк, визначений ст. 95 МК, не виконав. Про вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 469 МК, стало відомо 26.10.2022, про що 11.02.2022 було складеного протокол. Вказав, що постанова у справі про порушення митних правил №0737/10000/22 від 31.03.2022 була направлена позивачу з дотриманням вимог законодавства.

30.08.2022 ОСОБА_1 надіслав відповідь на відзив, в якій заперечив факти, викладені відповідачем у відзиві, посилаючись на те, що супровідний лист не є доказом підтверджуючим направлення йому постанови вчасно та договір купівлі-продажу не оформлений належним чином, оскільки не перекладений на державну мову, а тому не може бути застосований при розгляді справи.

Дослідивши та перевіривши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані у справі докази, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що 11.02.2022 Київською митницею Державної митної служби України складено протокол про порушення митних правил №0737/10000/22 стосовно ОСОБА_1 за фактом передачі транспортного засобу особистого користування поміщеного у митний режим транзиту, у користування особі, яка не поміщувала його у митний режим транзит. Розгляд справи призначено на 31.03.2022 о 10:30 год. в приміщенні Київської митниці.

Постановою в справі про порушення митних правил №0737/10000/22 від 31.03.2022 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч. 4 ст. 469 Митного кодексу України та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 34000 грн.

Зі змісту постанови слідує, що 26.10.2021 до відділу митного оформлення №1 митного поста «Київ-Центральний» Київської митниці за митною декларацією типу IM 40 АА № UA100140/2021/372965 громадянином ОСОБА_2 , на підставі Закону України від 15 квітня 2021 року №1403-ІХ «Про внесення змін до Митного кодексу України щодо тимчасового спрощення митного оформлення транспортних засобів, ввезених на митну територію України», оформлено транспортний засіб VW Passat, VIN № НОМЕР_1 . До митного оформлення вказаного транспортного засобу був наданий інвойс №б/н від 22.10.2021 на продажу автомобіля, де продавцем виступає Boniewіcz Piotr, а покупцем - ОСОБА_4 . Відповідно до інформації електронної бази даних АСМО «Інспектор» транспортний засіб VW Passat, VIN № НОМЕР_2 ввезений на митну територію України 15.10.2018 громадянином ОСОБА_1 в режимі транзиту через пункт пропуску «Славутич-Комарин» Чернігівської митниці, терміном до 10 діб та повинен бути доставленим у митний орган призначення до закінчення строку, визначеного ст. 95 МК України. Відповідно до інформації, що міститься в електронної базі даних АСМО «Інспектор», розділі журнал пункту пропуску, факт вивезення транспортного засобу марки VW Passat, VIN № НОМЕР_2 , відсутній. Таким чином, ОСОБА_1 передав без дозволу митного органу транспортний засіб особистого користування марки VW Passat, VIN № НОМЕР_1 , поміщений в режим транзит, у користування особі, яка безпосередньо не ввозила такий транспортний засіб на митну територію України чи не поміщувала його у митний режим транзит. Так, у діях громадянина ОСОБА_1 вбачаються ознаки порушення митних правил, передбачених ч. 4 ст. 469 МК України.

Зазначену постанову ОСОБА_1 отримав 01.07.2022.

Згідно ст. 526 МК України справа про порушення митних правил розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, та/або її представника. Про час та місце розгляду справи про порушення митних правил митним органом цей орган інформує особу, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, поштовим відправленням з повідомленням про вручення, якщо це не було зроблено під час вручення зазначеній особі копії протоколу про порушення митних правил. Справа про порушення митних правил може бути розглянута за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, лише у випадках, якщо є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про перенесення розгляду справи.

З аналізу наведених норм права слідує, що справа про порушення митних правил розглядається у присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, та/або її представника.

При цьому ст. 498 МК України наділяє осіб, які притягуються до адміністративної відповідальності, та заінтересованих осіб, правом, а не обов`язком, бути присутнім при розгляді справи про порушення митних правил. У разі наявності даних щодо належного сповіщення таких осіб про місце і час розгляду справи та за відсутності від них клопотання про перенесення розгляду справи, яке надійшло до розгляду справи, митний орган вправі розглянути справу про порушення митних правил за відсутності, особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, та/або її представника (постанова Верховного Суду від 24.12.2020 р. у справі №759/769/17).

З матеріалів справи вбачається, що позивач був своєчасно повідомлений про місце і час розгляду справи про притягнення його до відповідальності за порушення митних правил, проте у визначений час на розгляд справи про порушення митних правил не з`явився та не направив Київській митниці клопотання про перенесення розгляду справи.

В постанові Верховного Суду від 11.06.2021 р. у справі № 272/1/17 зазначено, що закріплюючи процесуальні гарантії прав особи, що притягається до адміністративної відповідальності, у тому числі на участь у розгляді її справи, положення МК України містять й певні застереження, націлені на забезпечення належної реалізації митними органами наданих їм повноважень. Одним із таких застережень є обов`язок особи добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами, тобто утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, у тому числі з метою спливу строків накладення адміністративного стягнення. При цьому, особа, що притягається до адміністративної відповідальності, в разі неможливості особисто бути присутньою при розгляді справи про порушення митних правил не позбавлена можливості брати в ній участь через свого представника (особи, які можуть бути представниками, визначені в статті 499 МК України).

З огляду на викладене порушень прав позивача судом не встановлено.

Обґрунтовуючи позов, позивач посилається на те, що, оскільки вказаний вище автомобіль був ввезений ним на територію України 15.10.2018, а ч. 4 ст. 469 МК України, за якою його було притягнуто до відповідальності, була прийнята Законом України № 2612-V111 від 08.11.2018, тобто вже після того, як ним було ввезено вказаний вище автомобіль на митну територію України.

Згідно з ч. 1 ст. 458 Митного кодексу України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх митним органам для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на митні органи цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Частиною четвертою статті 469 МК України визначено, передача транспортного засобу особистого користування, тимчасово ввезеного на митну територію України чи поміщеного у митний режим транзиту, у володіння, користування або розпорядження особі, яка безпосередньо не ввозила такий транспортний засіб на митну територію України чи не поміщувала його у митний режим транзиту, за винятком випадків, коли в транспортному засобі знаходиться особа, яка безпосередньо ввозила такий транспортний засіб на митну територію України чи поміщувала його у митний режим транзиту, а так само використання такого транспортного засобу для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст. 90 МК України транзит - це митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома митними органами України або в межах зони діяльності одного митного органу без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 93 МК України товари, транспортні засоби комерційного призначення, що переміщуються у митному режимі транзиту, повинні не використовуватися з жодною іншою метою, крім транзиту.

Згідно з ч. 5 ст. 102 МК України для завершення митного режиму транзиту особою, відповідальною за дотримання вимог митного режиму, до закінчення строку, визначеного статтею 95цього Кодексу, митному органу призначення повинні бути представлені товари, поміщені у митний режим транзиту, та митна декларація або інший документ, визначений статтею 94цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 325 МК України користування та розпорядження товарами, транспортними засобами комерційного призначення, які перебувають під митним контролем, забороняються, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України.

Разом з тим, з копії оскаржуваної постанови судом встановлено, що 26.10.2021 у відділі митного оформлення №1 митного поста «Київ-Центральний» Київської митниці за митною декларацією типу IM 40 АА № UA100140/2021/372965 громадянином ОСОБА_2 , на підставі Закону України від 15 квітня 2021 року №1403-ІХ «Про внесення змін до Митного кодексу України щодо тимчасового спрощення митного оформлення транспортних засобів, ввезених на митну територію України», оформлено транспортний засіб VW Passat, VIN № НОМЕР_1 , а не позивачем, до митного оформлення поданий ввезений останнім 15.10.2018 транспортний засіб VW Passat, VIN № НОМЕР_1 . До митного оформлення вказаного транспортного засобу був наданий інвойс №б/н від 22.10.2021 на продажу автомобіля, де продавцем виступає Boniewіcz Piotr, а покупцем - ОСОБА_4 .

Вказане свідчить про те, що позивач передав транспортний засіб особистого користування, тимчасово ввезений ним на митну територію України у володіння та користування особі, яка безпосередньо не ввозила такий транспортний засіб на митну територію України та не поміщувала його у митний режим транзиту.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 МК України при здійсненні митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, застосовуються виключно норми законів України та інших нормативно-правових актів з питань митної справи, чинні на день прийняття митної декларації митним органом України.

З аналізу вказаної норми вбачається, що норми законів України та інших нормативно-правових актів з питань митної справи застосовуються у редакції чинній на день прийняття митної декларації митним органом України, а не на день ввезення товару на митну територію України.

Як встановлено судом та вказано вище, митна декларація типу IM 40 АА № UA100140/2021/372965 ОСОБА_2 до митного оформлення транспортного засобу VW Passat, VIN № НОМЕР_1 , ввезеного на територію України позивачем 15.10.2018 в митному режимі «транзит» з метою особистого користування, була подана у відділ митного оформлення № 1 митного поста «Київ-Центральний» Київської митниці 26.10.2021.

Тобто, датою виявлення порушення слід вважати 26.10.2021,на час коли норма ч. 4 ст. 469 МК України діяла, а тому є хибними посилання позивача на відсутність підстав для його притягнення до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, передбачених вказаною нормою. Також з 26.10.2021 у митного органу наявні шість місяців для вирішення питання щодо накладення на позивача відповідного адміністративного стягнення.

Частинами 1, 2 ст. 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За наведених вище обставин, оцінивши наявні в матеріалах справи докази за своїм внутрішнім переконанням, суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова відповідає встановленим до неї вимогам законодавства, відповідач при її винесенні діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а відтак про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права.

Щодо решти аргументів сторін, суд звертає увагу, що згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», § 58, рішення від 10 лютого 2010 року).

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

Керуючись ст. ст. 3 ч. 1, 90, 93 ч. 1 п. 2, 94, 95, 102 ч. 5, 325 ч. 3, 469 ч. 4, 470 ч. 3 МК України, ст.ст. 77, 80 ч. 9, 90, 205, 241, 243-246, 271, 286 КАС України суд, -

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (місце проживання АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 ) до Київської митниці Державної митної служби України (місцезнаходження: м. Київ, бульвар Гавела Вацлава, 8-А, ) про скасування постанови у справі про порушення митних правил залишити без задоволення, а постанову начальника Київської митниці Державної Митної служби України у справі про порушення митних правил №0737/10000/22 від 31.03.2022 - залишити без змін.

Рішення складено та проголошено 15 вересня 2022 року.

Рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подана апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя О.В. Павленко