Справа № 640/29209/20
Суддя: Степанюк Анатолій Германович
Дата ухвалення: 2022-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2022 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача - Степанюка А.Г.,

суддів - Бужак Н.П., Кобаля М.І.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на прийняте за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 січня 2022 року у справі за адміністративним позовом Головного управління ДПС у м. Києві до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу, -

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2020 року Головне управління ДПС у м. Києві (далі - Позивач, ГУ ДПС у м. Києві) звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі - Відповідач, ФОП ОСОБА_1 ) про стягнення податкового боргу в сумі 583 402,49 грн.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 31.01.2022 позов задоволено повністю. При цьому суд першої інстанції виходив з того, що за Відповідачем обліковується податковий борг із земельного податку в розмірі 583 402,49 грн, а податкові повідомлення-рішення і податкова вимога направлялися на адресу ФОП ОСОБА_1 в установлені Податковим кодексом України порядок і спосіб.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його повністю та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю. В обґрунтування своїх доводів зазначає, що, по-перше, з 19.08.2016 ФОП ОСОБА_1 не використовує земельну ділянку у зв`язку із відчуженням нерухомого майна третій особі, що виключає обов`язок сплачувати податок на землю, по-друге, податкове повідомлення-рішення від 26.04.2017 скасоване рішенням ДПС України від 13.11.2020, по-третє, податкові повідомлення-рішення від 14.03.2018 та від 16.04.2019 є відкликаними згідно листа ГУ ДПС у м. Києві від 21.12.2020, по-четверте, податкова вимога не направлялася на адресу Відповідача.

Після усунення визначених в ухвалі від 18.07.2022 про залишення апеляційної скарги без руху недоліків ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 22.08.2022 відкрито апеляційне провадження у справі та встановлено строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу, а також витребувано матеріали справи з суду першої інстанції, які надійшли до Шостого апеляційного адміністративного суду 08.09.2022.

Відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 20.09.2022 справу призначено до розгляду у порядку письмового провадження, а також замінено ГУ ДПС у м. Києві () правонаступником - ГУ ДПС у м. Києві (код ЄДРПОУ ВП 44116011).

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а рішення суду першої інстанції - скасувати, виходячи з такого.

При ухваленні оскаржуваного рішення суд першої інстанції виходив з того, що на момент звернення Позивача до суду із цим позовом у Відповідача існувала несплачена податкова заборгованість з податку на землю в сумі 583 402,49 грн за узгодженими податковими зобов`язаннями згідно податкових повідомлень-рішень від 26.04.2017 №1, від 14.03.2018 №-2656 та від 16.04.2019 №1-2615.

Крім того, судом першої інстанції також встановлено, податкову вимогу форми «Ф» від 18.09.2017 №80543-17 надіслано ФОП ОСОБА_1 рекомендованим листом з повідомленням про вручення за адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, однак поштове відправлення повернулось до податкового органу.

Відтак, на переконання Окружного адміністративного суду міста Києва, з огляду на те, що сума податкового боргу підтверджена матеріалами справи, а процедура звернення до суду із позовом про стягнення податкової заборгованості була дотримана, наявні правові підстави для задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Разом з тим, з такими висновками суду першої інстанції не можна погодитися з огляду на таке.

Відповідно до пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Згідно п. п. 95.1 - 95.2 ст. 95 ПК України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Приписи абз. 1 п. 59.1 ст. 59 Податкового кодексу України визначають, що у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Пунктом 59.3 статті 59 ПК України передбачено, що податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання.

Податкова вимога повинна містити відомості про факт виникнення грошового зобов`язання та права податкової застави, розмір податкового боргу, який забезпечується податковою заставою, обов`язок погасити податковий борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк, попередження про опис активів, які відповідно до законодавства можуть бути предметом податкової застави, а також про можливі дату та час проведення публічних торгів з їх продажу.

При цьому, за правилами п. 59.5 ст. 59 ПК України у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.

У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Пунктом 42.2 статті 42 Податкового кодексу України передбачено, що документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

За правилами абзаців 3-4 пункту 58.3 статті 58 ПК України (у редакції, що була чинною на момент направлення Відповідачу вимоги від 18.09.2017 №80543-17) у разі коли пошта не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення або податкові вимоги, або рішення про результати розгляду скарги через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб, їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення або податкову вимогу, або рішення про результати розгляду скарги, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога, або рішення про результати розгляду скарги вважаються врученими платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.

У разі якщо вручити податкове повідомлення - рішення неможливо через помилку, допущену контролюючим органом, податкове повідомлення - рішення вважається таким, що не вручено платнику податків.

Крім того, згідно абз. 3 п. 7 Порядку направлення контролюючими органами податкових вимог платникам податків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30.06.2017 № 610, податкова вимога вважається надісланою (врученою) фізичній особі, якщо її вручено їй особисто чи її представникові, надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого місцезнаходження фізичної особи з повідомленням про вручення або у порядку, визначеному абзацом третім пункту 6 цього розділу.

Водночас, судом першої інстанції не було враховано, що податкове повідомлення-рішення від 26.04.2017 №1 та податкову вимогу форми «Ф» від 18.09.2017 №80543-17 було направлено на адресу: АДРЕСА_1 (а.с. 17-21).

Судовою колегією враховується, що згідно наданих ГУ ДПС у м. Києві відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ФОП ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 (а. с. 22).

Відтак, податкове повідомлення-рішення від 26.04.2017 №1, а також податкова вимога форми «Ф» від 18.09.2017 №80543-17 в силу приписів п. 58.3 ст. 58 ПК України вважається такими, що не вручені платнику податків через помилку, допущену контролюючим органом.

Крім того, виходячи із змісту п. 59.3 ст. 59 ПК України, а також з огляду на встановлені вище обставини у Позивача не виникло правових підстав для направлення на адресу Відповідача податкової вимоги форми «Ф» від 18.09.2017 №80543-17, оскільки у зв`язку з неврученням через помилку контролюючого органу податкового повідомлення-рішення від 26.04.2017 №1 граничний термін сплати податкового зобов`язання із земельного податку з фізичних осіб за 2017 рік не настав.

Отже, у ГУ ДПС у м. Києві не виникло права на звернення до суду із цим позовом, оскільки не дотримано такої обов`язкової передбаченої п. 95.2 ст. 95 ПК України передумови для стягнення податкового боргу як вчинення відповідних дій не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги, яка, у свою чергу, повинна бути направлена не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання (п. 59.3 ст. 59 ПК України).

Неврахування судом першої інстанції передчасності звернення ГУ ДПС у м. Києві області із вказаним позовом з підстав недотримання контролюючим органом вимог ст. ст. 58, 59 ПК України зумовило ухвалення помилкового рішення про обґрунтованість позовних вимог.

Судовою колегією також враховуються, що із змісту наданого ФОП ОСОБА_1 до апеляційної скарги рішення ДПС України від 13.11.2020 №32494/6/99-00-06-02-04-06 вбачається, що податкове повідомлення-рішення від 26.04.2017 №1 скасовано з підстав направлення його на відмінну від адреси реєстрації Відповідача адресу (а.с. 69-70). Тобто, вже на час звернення до суду із цим позовом 19.11.2020 ГУ ДПС у м. Києві повинно було бути обізнаним про те, що ДПС України було скасовано індивідуальний акт, на підставі якого було обчислену складову податкового боргу.

Крім іншого, зміст доданого до апеляційної скарги листа ГУ ДПС у м. Києві від 21.12.2020 №61614/ФОП/26-15-33-11-19 свідчить, що за результатами проведеної з ФОП ОСОБА_1 звірки були відкликані податкові повідомлення-рішення від 14.03.2018 №-2656 та від 16.04.2019 №1-2615 (а.с. 75-76).

Указані вище документи приймаються судом апеляційної інстанції в якості доказів за правилами ч. ч. 3, 4 ст. 308 КАС України, позаяк через неотримання Відповідачем копії ухвали суду першої інстанції від 22.12.2020 про відкриття провадження в адміністративній справі останній не мав можливості надати ці документи до суду першої інстанції.

Відтак, на час прийняття судом першої інстанції оскаржуваного у цій справі рішення були скасовані та відкликані всі податкові повідомлення-рішення, які контролюючим органом визначені у цьому позові як підстави виникнення податкового боргу. Викладене, з урахуванням встановлених вище обставин відсутності у ГУ ДПС у м. Києві правових підстав для звернення до суду із цим позовом з огляду на недотримання порядку направлення податкової вимоги на адресу ФОП ОСОБА_1 свідчить про помилковість твердження Окружного адміністративного суду міста Києва про обґрунтованість позовних вимог.

Разом з тим щодо аргументів апеляційної скарги про відсутність підстав для сплати останнім земельного податку за 2017-2019 роки з огляду на відчуження нерухомого майна у серпні 2016 року судова колегія вважає за необхідне зазначити, що згідно правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 31.08.2018 у справі № 826/14195/16, питання правомірності нарахованих контролюючим органом грошових зобов`язань не охоплюється предметом позову про стягнення податкового боргу, оскільки податкові повідомлення-рішення суб`єкта владних повноважень, згідно яких відповідні зобов`язання визначено, не є предметом дослідження у відповідній справі, а отже суд не має процесуальних повноважень у межах розгляду даної справи здійснювати їх правовий аналіз.

Суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Таким чином, суд першої інстанції при прийнятті рішення помилково не встановив всі фактичні обставини, що мають значення для справи, залишивши поза увагою факт, що податкове повідомлення рішення від 26.04.2017 №1 та податкова вимога форми «Ф» від 18.09.2017 №80543-17 не були вручені платнику податків через помилку, допущену контролюючим органом. Викладене має своїм наслідком скасування судового рішення із прийняттям нового про відмову в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Приписи п. п. 1, 4 ч. 1 ст. 317 КАС України визначають, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, а також неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції при прийнятті рішення неповно з`ясовано обставини, які мають значення для справи, а також порушено норми матеріального та процесуального права, що стали підставою для неправильного вирішення справи. У зв`язку з цим колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, а рішення суду - скасувати.

Крім того, відповідно до ч. 6 ст. 139 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, понесені Відповідачем витрати за подання апеляційної скарги, пов`язані із сплатою судового збору, у розмірі 13 126,57 грн, підлягають присудженню останньому за рахунок бюджетних асигнувань Позивача.

Керуючись ст. ст. 139, 242-244, 250, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 - задовольнити повністю.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 січня 2022 року - скасувати.

Прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у м. Києві (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19; код ЄДРПОУ ВП 44116011) на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати, пов`язані із сплатою судового збору за подання апеляційної скарги, в сумі 13 126 (тринадцять тисяч сто двадцять шість) гривень 57 копійок.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття.

Касаційна скарга на рішення суду апеляційної інстанції подається безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Суддя-доповідач А.Г. Степанюк

Судді Н.П. Бужак

М.І. Кобаль

Повний текст постанови складено та підписано 21 вересня 2022 року.