Справа № 620/15398/21
Суддя: Горяйнов Андрій Миколайович
Дата ухвалення: 2022-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2022 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача - Горяйнова А.М.,

суддів - Файдюка В.В. та Шелест С.Б.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 07 лютого 2022 року, яке ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом, в якому, з урахуванням заяви про зміну предмета позову, просила:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області при здійсненні у травні та липні 2021 року перерахунку пенсії за вислугу років на підставі довідки прокуратури Чернігівської області від 27 лютого 2020 року № 18-41 та довідки Чернігівської обласної прокуратури від 06 листопада 2020 року № 21-265 щодо зменшення (зниження) з 13 грудня 2019 року пенсії за вислугу років у розмірі 19625 грн 68 коп (застосування обмежень максимального розміру), перерахованої згідно рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 21 червня 2016 року та виплачуваної пенсійним органом до її перерахунку, штучно нарахованої переплати (боргу) в сумі 45605 грн 00 коп за період з 13 грудня 2019 року до 31 травня 2021 року, внаслідок незаконного зменшення основного розміру пенсії, невиплати з 01 червня 2021 року пенсії за вислугу років у раніше встановленому розмірі 19625 грн 68 коп;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області здійснити з 13 грудня 2019 року перерахунок пенсії за вислугу років відповідно до довідки прокуратури Чернігівської області від 27 лютого 2020 року № 18-41 та довідки Чернігівської обласної прокуратури від 06 листопада 2020 року № 21-265 із збереженням розміру раніше перерахованої та виплачуваної пенсії не меншій ніж 19625 грн 68 коп, який підлягає збільшенню у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму, та з 01 червня 2021 року здійснити виплату пенсії з урахуванням виплачених сум, скасувати як незаконно нараховану за період з 13 грудня 2019 року до 31 травня 2021 року переплату (борг) пенсії у сумі 45608 грн 68 коп.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 07 лютого 2022 року у задоволенні вказаного адміністративного позову було відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду від 07 лютого 2022 року та прийняти нову постанову про задоволення позову в повному обсязі. Свої вимоги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального і процесуального права. Скаржник вказує на те, що за результатами здійснених відповідачем перерахунків пенсії (у травні та в липні 2021 року) їй було протиправно зменшено раніше встановлений розмір пенсії, що призвело до штучного утворення переплати в сумі 45608 грн 68 коп за період з 13 грудня 2019 року до 31 травня 2021 року.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України справа розглядається у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційних скарг та відзиву на апеляційну скаргу позивача, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 07 лютого 2022 року - без змін, виходячи з такого.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено та сторонами справи не заперечується, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Чернігівській області та отримує пенсію за вислугу років, призначену відповідно до ст. Закону України «Про прокуратуру».

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 31 березня 2021 року у справі № 620/5154/20 Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області зобов`язано з 13 грудня 2019 року здійснити перерахунок та виплату пенсії за вислугу років відповідно до ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VІІ на підставі довідки прокуратури Чернігівської області від 27 лютого 2020 року № 18-41 з виплатою різниці між фактично отриманою та перерахованою сумою пенсії.

На виконання вказаного судового рішенням відповідач провів перерахунок пенсії за вислугу років відповідно до ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» № 1697-VІІ, за підсумками якого застосував обмеження пенсії максимальним розміром.

До проведення зазначеного перерахунку ОСОБА_1 отримувала пенсію в розмірі 19625 грн 68 коп, а після перерахунку - 17690 грн 00 коп.

Позивач 09 липня 2021 року звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області із заявою про перерахунок пенсії відповідно до довідки Чернігівської обласної прокуратури про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується для перерахунку пенсій від 06 листопада 2020 року № 21-265.

На підставі зазначеної заяви відповідачем з 01 жовтня 2020 року проведено перерахунок пенсії ОСОБА_1 . Розмір пенсії з 01 жовтня 2020 року склав 17120 грн 00 коп, з 01 грудня 2020 року - 17690 грн 00 коп, з 01 липня 2021 року - 18540 грн 00 коп та з 01 грудня 2021 року - 19340 грн 00 коп.

Також Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області листом від 26 травня 2021 року № 2500-0403-8/27730 повідомило позивача про те, що внаслідок перерахунку пенсії на виконання рішення суду від 31 березня 2021 року у справі № 620/5154/20 виникла переплата пенсії за період з 13 грудня 2019 року до 31 травня 2021 року в розмірі 45605 грн 86 коп. ОСОБА_1 запропоновано внести зазначену суму добровільно на відповідний рахунок або надати згоду на утримання переплати із пенсії. Роз`яснено, що в іншому випадку Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області буде змушене звернутися до суду для вирішення питання про стягнення боргу.

Не погодившись з такими діями Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що на спірні правовідносини поширюються положення ч. 15 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» №1697-VII, якими встановлені обмеження пенсії максимальним розміром. На момент проведення перерахунку пенсії позивачу, наведеними положеннями законодавства встановлюються обмеження розміру виплачуваної пенсії, які мають імперативний характер, є обов`язковими до виконання органами Пенсійного фонду України. Відтак, повернутися до виплати пенсії у розмірі, що був до виконання рішення суду від 31 березня 2021 року у справі № 620/5154/20, з огляду на обов`язковість його виконання та приймаючи до уваги чинне правове регулювання спірних правовідносин, немає законних підстав.

Також суд першої інстанції зазначив, що сума заборгованості, яка виникла внаслідок виконання судового рішення, також має правове підґрунтя, нарахована правомірно і не може бути скасована. Разом з тим суд першої інстанції констатував, що таке нарахування не утворює безумовного обов`язку позивача відшкодувати заборгованість у добровільному порядку.

Колегія суддів погоджується із зазначеними висновками суду першої інстанції, оскільки вони знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду справу.

Особливості пенсійного забезпеченням працівників органів прокуратури визначалися Законом України «Про прокуратуру» № 1789-XII, а з 15 липня 2015 року визначаються Законом України «Про прокуратуру» № 1697-VII.

На час призначення пенсії ОСОБА_1 положеннями ч. 1 ст. 501 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-XII було передбачено, що прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.

Згідно з ч. 9 ст. 501 вказаного Закону прокурорам і слідчим, що визнані інвалідами I або II групи, призначається пенсія по інвалідності в розмірах, передбачених частиною першою цієї статті, за наявності стажу роботи в органах прокуратури не менше 10 років.

Також ч. 18 ст. 501 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-XII було визначено, що призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

З 15 липня 2015 року набув чинності Закон України «Про прокуратуру» № 1697-VII, що прийнятий 14 жовтня 2014 року. Одночасно Закон України «Про прокуратуру» № 1789-XII був визнаний таким, що втратив чинність, крім п. 8 ч. 1 ст. 15, ч. 4 ст. 16, абз. 1 ч. 2 ст. 462, ст. 47, ч. 1 ст. 49, ч. 5 ст. 50, ч.ч. 3, 4, 6, 11 ст. 501, ч. 3 ст. 512, ст. 53 щодо класних чинів.

Отже, починаючи з 15 липня 2015 року ч. 18 ст. 501 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-XII, що визначала підстави для перерахунку раніше призначених пенсій працівникам прокуратури, втратила чинність. Натомість порядок пенсійного забезпечення працівників прокуратури був визначений у ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» № 1697-VII.

Перевіряючи правомірність дій Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо обмеження пенсії ОСОБА_1 граничним розміром, колегія суддів прийшла до таких висновків.

Відповідач зазначає, що під час проведення перерахунку пенсії позивача були застосовані положення ч. 15 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» № 1697-VII.

Згідно з абз. 6 ч. 15 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» № 1697-VII максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність.

Такі зміни до ч. 15 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» № 1697-VII були внесені Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», що набув чинності з 01 квітня 2015 року (станом на 01 квітня 2015 року Закон України «Про прокуратуру» № 1697-VII вже був прийнятий, однак набув чинності з 15 липня 2015 року).

У п. 3 розділу ІІ вказаного Закону визначений перелік виключень, за яких обмеження щодо виплати пенсії не застосовується.

Так, згідно з п. 3 розділу ІІ Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» обмеження щодо виплати пенсії, щомісячного довічного грошового утримання, передбачені цим Законом, не застосовуються протягом особливого періоду до пенсій, щомісячного довічного грошового утримання, що призначені особам, які проходять військову службу або перебувають на посадах у Міністерстві оборони України, Головному управлінні розвідки Міністерства оборони України, Міністерстві внутрішніх справ України, Національній поліції, Апараті Ради національної безпеки і оборони України, Державній спеціальній службі транспорту, Службі безпеки України, Службі зовнішньої розвідки України, Державній прикордонній службі України, Управлінні державної охорони України, Державній пенітенціарній службі України, Державній службі України з надзвичайних ситуацій, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національній гвардії України, органах військової прокуратури або беруть участь в антитерористичних операціях, здійсненні заходів із забезпечення правопорядку на державному кордоні, відбитті збройного нападу на об`єкти, що охороняються військовослужбовцями, звільненні цих об`єктів у разі захоплення, відбитті спроб насильницького заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою; до пенсій, щомісячного довічного грошового утримання, що призначені відповідно до законів України «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», на період виконання особами, яким вони призначені, повноважень членів Вищої кваліфікаційної комісії суддів України та Вищої ради юстиції.

Інших підстав для не застосування обмеження щодо виплати пенсії, встановленого ч. 15 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» № 1697-VII, на законодавчому рівні не визначено.

Колегія суддів наголошує на тому, що положення абз. 6 ч. 15 ст. 86 вказаного Закону є загальними і встановлюють універсальне правило щодо виплати пенсії прокурорам у розмірі, що не перевищує десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність. Таке правило застосовується незалежно від того, чи призначається особі пенсія вперше, чи здійснюється її перерахунок на підставі Закону України «Про прокуратуру» № 1697-VII.

Також колегія суддів враховує, що ч. 15 ст. 86 Закон України «Про прокуратуру» № 1697-VII не визнана у встановленому порядку Конституційним Судом України такою, що не відповідає Конституції України (є неконституційними), є чинною і підлягає виконанню.

Аналогічний підхід до вирішення питання щодо обмеження пенсії максимальним розміром був застосований Верховним Судом у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у постанові від 21 грудня 2021 року при вирішенні справи № 580/5962/20. Верховний Суд зазначив, що Конституційний Суд України неодноразово висловлював позицію щодо можливості встановлення обмежень розміру соціальних виплат. Так, відповідно до правової позиції Конституційного Суду України, викладеної у рішенні від 26 грудня 2011 року № 20-рп/2011, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Розміри соціальних виплат залежать від соціально-економічних можливостей держави.

Верховий Суд врахував, що розмір пенсії працівників прокуратури, з урахуванням встановлених обмежень максимальною сумою, залишається вищим середньомісячного розміру пенсії в Україні. Тобто, встановлення максимального розміру пенсії для працівників прокуратури не поставило їх у невигідне становище, оскільки їх право на соціальне забезпечення було за ними збережене, вони не були позбавлені своїх засобів для існування і не були піддані ризикові недостатності таких засобів для життя. Тому встановлення максимального розміру пенсії не можна вважати таким, що поклало на працівників прокуратури надмірний чи непропорційний тягар, чи порушило їх право на мирне володіння своїм майном. При цьому таке обмеження не є дискримінаційним, оскільки стосується не лише працівників прокуратури, а й інших категорій пенсіонерів, зокрема поширюється на пенсії, призначені відповідно до Митного кодексу України, законів України «Про державну службу», «Про статус народного депутата України», «Про Національний банк України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про дипломатичну службу», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про судову експертизу», «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів», «Про наукову і науково-технічну діяльність», «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», «Про пенсійне забезпечення».

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку про те, що Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області під час перерахунку пенсії ОСОБА_1 на виконання судового рішення правомірно керувалося положеннями ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» № 1697-VII, якими, серед іншого, встановлено обмеження пенсії максимальним розміром.

Позивач як на підставу для задоволення своїх вимог про виплату пенсії в раніше призначеному розмірі - 19625 грн 68 коп, що на час виникнення спірних правовідносин перевищував десять прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність, посилається на те, що:

- відповідно до п. 4 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у разі якщо внаслідок перерахунку пенсії за нормами цього Закону її розмір зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі;

- згідно з ч. 4 ст. 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» у разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій;

- положеннями п. 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» передбачено, що якщо внаслідок прийняття цього Закону розмір пенсії зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі.

Разом з тим, як вже зазначалося, ОСОБА_1 отримує пенсію за вислугу років відповідно ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» № 1697-VII. Відповідно, закони України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» не є нормативно-правовими актами, що регулюють спірні правовідносини. Посилання ОСОБА_1 на закони України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» як на підставу для задоволення своїх вимог є необґрунтованими.

Також колегія суддів не погоджується з доводами позивача, які ґрунтуються на положеннях Закону України «Про заходи законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи».

Згідно з ч. 1 ст. 2 вказаного Закону максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до Митного кодексу України, законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про статус народного депутата України», «Про Національний банк України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про дипломатичну службу», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про судову експертизу», «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів», «Про наукову і науково-технічну діяльність», «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», «Про пенсійне забезпечення», «Про судоустрій і статус суддів», Постанови Верховної Ради України від 13 жовтня 1995 року «Про затвердження Положення про помічника-консультанта народного депутата України», не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Закон України «Про заходи законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» був прийнятий 08 липня 2011 року та був чинності 01 жовтня 2011 року.

Відповідно Законом України «Про прокуратуру», що зазначений у ч. 1 ст. 2 Закону України «Про заходи законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», є саме Закон України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ, положення якого втратили чинність.

Після набрання чинності Законом України «Про прокуратуру» № 1697-VII зміни до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про заходи законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» не вносились.

Враховуючи, що перерахунок пенсії ОСОБА_1 здійснюється на підставі ч. 20 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» № 1697-VII, посилання на який відсутні в ч. 1 ст. 2 Закону України «Про заходи законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», колегія суддів приходить до висновку про те, що посилання на прикінцеві та перехідні положення вказаного Закону як на підставу для задоволення позовних вимог є необґрунтованими.

У свою чергу ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» № 1697-VII та Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», яким було внесено зміни до ч. 15 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» № 1697-VII (встановлено обмеження пенсії максимальним розміром), не містять положень щодо заборони зменшення розміру раніше призначеної пенсії.

За таких обставин доводи позивача не спростовують висновків суду першої інстанції про те, що Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області правомірно встановило обмеження пенсії ОСОБА_1 максимальним розміром.

Внаслідок перерахунку пенсії на виконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 31 березня 2021 року у справі № 620/5154/20 та застосування обмеження розміру пенсії ОСОБА_1 згідно з ч. 15 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» № 1697-VII утворилася сума переплати пенсії в розмірі 45605 грн 86 коп.

Так, у період з 13 грудня 2019 року до 31 травня 2021 року позивачу виплачувалася пенсія у розмірі 19625 грн 68 коп відповідно до ст. 501 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-XII.

Виконуючи рішення суду від 31 березня 2021 року у справі № 620/5154/20, Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області здійснило перерахунок пенсії відповідно до ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» № 1697-VII за попередні періоди - починаючи з 13 грудня 2019 року. Розмір пенсії внаслідок такого перерахунку становив: з грудня 2019 року - 16380 грн 00 коп, з липня 2020 року - 17120 грн 00 коп, з грудня 2020 року - 17690 грн 00 коп, з липня 2021 року - 18540 грн 00 коп та з грудня 2021 року - 19340 грн 00 коп. Внаслідок різниці між розміром фактично виплаченої пенсії та розміром перерахованої пенсії за період з 13 грудня 2019 року до 31 травня 2021 року у ОСОБА_1 виникла переплата в розмірі 19625 грн 68 коп.

Позивач не погоджується також з діями Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо нарахування такої переплати.

Розглядаючи зазначену вимогу, суд першої інстанції правильно зазначив, що нарахування такої переплати не покладає на позивача безумовного обов`язку відшкодувати заборгованість у добровільному порядку.

Механізм повернення таких коштів визначений Порядком повернення сум пенсій, виплачених надміру, та списання сум переплат пенсій, що є безнадійними до стягнення, що затверджений постанова правління Пенсійного фонду України від 21 березня 2003 року № 6-4 (далі - Порядок).

Згідно з п. 3 Порядку суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду України чи в судовому порядку відповідно до ст. 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Рішення про стягнення приймає територіальний орган Пенсійного фонду України, в якому пенсіонер перебуває на обліку як одержувач пенсії.

В матеріалах справи відсутнє рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про стягнення зі ОСОБА_1 суми пенсії, виплаченої надміру, а також посилання на наявність такого рішення чи докази фактичного відрахування коштів з пенсії позивача.

Як раніше зазначалося, Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області листом від 26 травня 2021 року № 2500-0403-8/27730 лише повідомило позивача про наявність переплати в розмірі 45605 грн 86 коп та запропонувало внести зазначену суму добровільно на відповідний рахунок або надати згоду на утримання переплати із пенсії. Роз`яснено, що в іншому випадку Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області буде змушене звернутися до суду для вирішення питання про стягнення боргу.

За відсутності згоди позивача на повернення коштів у добровільному порядку, у відповідача виникає право на звернення до суду з позовом про стягнення коштів в судовому порядку. Саме у межах справи за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області підлягатиме перевірці наявність чи відсутність підстав, передбачених ст. 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», для стягнення зі ОСОБА_1 надмірно виплаченої суми пенсії.

Колегія суддів наголошує на тому, що саме по собі визначення відповідачем суми переплати пенсії узгоджується з рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 31 березня 2021 року у справі № 620/5154/20 та положеннями ч. 15 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» № 1697-VII.

Натомість визначальним для захисту прав позивача є встановлення наявності чи відсутні підстав для стягнення з неї коштів у розмірі 45605 грн 86 коп з огляду на обставини, за яких такі кошти були їй нараховані та виплачені.

Як вже зазначалося, такі обставини підлягають перевірці у рамках справи за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області до ОСОБА_1 про стягнення надмірно виплаченої суми пенсії або у рамках справи за ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправним та скасування рішення про стягнення коштів.

У свою чергу перевірка наявності підстав саме для стягнення зі ОСОБА_1 надмірно виплаченої суми пенсії виходить за межі предмета доказування в цій справі, а вимога про визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо нарахування переплати (боргу), за відсутності рішення про стягнення коштів, не є ефективним способом захисту прав позивача.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку про те, що рішення суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 є законним і обґрунтованим.

Доводи апеляційної скарги позивача не спростовують висновків суду першої інстанції та не можуть бути підставою для скасування рішення суду від 07 лютого 2022 року.

З огляду на викладене колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 07 лютого 2022 року - без змін.

Керуючись ст.ст. 242, 238, 308, 311, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 07 лютого 2022 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у випадках, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач А.М. Горяйнов

Судді В.В. Файдюк

С.Б. Шелест