Справа № 308/9693/22
Суддя: Шумило Н. Б.
Дата ухвалення: 2022-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 308/9693/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 вересня 2022 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі

головуючого судді - Шумило Н.Б.

за участю секретарів судового засідання Луцака В.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Ужгород справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Закарпатській області в особі Відділу поліції №1 Ужгородського районного управління поліції ГУНП в Закарпатській області, про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Косаковський Валентин Олександрович, звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Закарпатській області в особі Відділу поліції №1 Ужгородського районного управління поліції ГУНП в Закарпатській області, в якому просить визнати дії інспектора Відділу поліції №1 Ужгородського районного управління поліції ГУНП в Закарпатській області капітана поліції Свиди Віталія Андрійовича протиправними, скасувати постанову серії ЕАР №5625481 від 17.07.2022, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 510 грн. за ч.10 ст.121 КУпАП та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Позов обґрунтовано тим, що постановою інспектора Відділу поліції №1 Ужгородського районного управління поліції ГУНП в Закарпатській області капітана поліції Свиди Віталія Андрійовича серії ЕАР №5625481 від 17.07.2022 року накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі у вигляді штрафу в розмірі 510 грн. за начебто вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.10 ст.121 КУпАП, зокрема що 17.07.2022 о 17 годині 31 хвилин ОСОБА_1 перевозив дитину віком 5,6 років в автомобілі без спеціального крісла чим порушив п.21.11.б ПДР.

Позивач вважає, що інспектором патрульної поліції незаконно розглянуто справу на місці зупинки транспортного засобу, позбавлено його можливості скористатися в повному обсязі його правами, передбаченими ст.286 КУпАП, порушено вимоги процедури розгляду справи, установленої статтями 278-279 КУпАП, відсутні докази його вини, а тому вказана постанова підлягає до скасування.

У позові зазначено, що той факт, що винесення постанови безпосередньо на місці вчинення правопорушення (на дорозі), а не за місцезнаходженням відповідного органу, та без надання часу на реалізацію відповідних прав, є порушенням прав особи, яка притягається до відповідальності. Постанову винесено «на місці вчинення правопорушення» (просто на дорозі) та відразу після того, як правопорушення, ніби-тo, було вчинено. За таких умов позивач не мав часу та фізичної можливості скористатися своїми правами, передбаченими ст.268 КУпАП України, зокрема, подавати докази, заявляти клопотання, користуватись правовою допомогою. При цьому, ОСОБА_1 був зупинений на автодорозі інспектором Свида В.А. який після встановлення анкетних даних, надав йому постанову без будь-якого розгляду справи та надання будь-яких роз`яснень та доказів. ОСОБА_1 у вказаній постанові розписався про те, що йому роз`яснено права за ст.288 КУпАП вже після винесення такої постанови, при цьому, будь-яких роз`яснень не отримував.

Позивач зазначає, що поліцейський не провів розгляду справи, а саме: не представився, не оголосив, яка справа підлягає розгляду, не роз`яснив права і обов`язки, не провів дослідження доказів, не проводив відеофіксацію, та не запитав про наявність чи відсутність клопотань. В цьому випадку розгляд справи взагалі не відбувся, навіть формально, фактично розгляд справи обмежився, перевіркою документів ОСОБА_2 та вручених йому копії відповідної постанови. Після вказаних дій ОСОБА_3 зазначив про необхідність відібрання в нього пояснень, однак таке прохання працівником поліції було проігнороване. Вказує, що в матеріалах справи відсутні докази щодо підтвердження його винуватості, у зв`язку із цим, лише одна постанова не може бути однозначним доказом вини правопорушника. На прохання позивача повідомити про наявні докази на підтвердження факту порушення правил дорожнього руху поліцейськими їх не надано. В оскаржуваній постанові зазначається про порушення позивачем норм ПДР України без зазначення конкретного місця вчинення такого взагалі. У постанові констатовано лише наявність порушення без будь якого опису та фіксування такого. Із постанови вбачається, що її складено в 17:35, а правопорушення ОСОБА_1 вчинено в 17:30. Тобто, за 5 хвилин працівники поліції не мали навіть фізичної можливості отримати, перевірити документи особи, запросити їх для винесення постанови, розглянути справу, роз`яснити права за статтею 268 КУпАП та строк оскарження за cт.289 КУпАП, відібрати пояснення у ОСОБА_1 винести постанову.

Процесуальні дії по справі:

Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 01.08.2022 року позовну заяву ОСОБА_1 було залишено без руху (а.с.18-19). При цьому, 02.08.2022 року представником позивача подано заяву на усунення недоліків, зазначених в ухвалі від 01.08.2022 року, долучено квитанцію про сплату судового збору.

Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 03.08.2022 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено справу до судового розгляду, про що повідомлено учасників справи (а.с.22-23).

19 серпня 2022 року на адресу суду через систему «Електронний суд» від відповідача Головного управління Національної поліції в Закарпатській області надійшов відзив на позовну заяву, до якого долучено доказ направлення такого до зареєстрованого Електронного кабінету позивача. Відповідач не визнає позов в повному обсязі. Зазначає, що статтею 258 КУпАП визначено випадки, коли протокол про адміністративні правопорушення не складається. Так, згідно з ч.2 даної статті протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції. Вказано, що оскаржувана постанова складена відповідачем відповідно до норм Кодексу України про адміністративні правопорушення, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС від 07.11.2015 № 1395, посилання позивача на порушення ГУНП в Закарпатській області законодавства в даному випадку є безпідставними, необґрунтованими. У зв`язку із наведеними відповідач просить відмовити в задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 в повному обсязі.

21 вересня 2022 року від представника позивача адвоката Косаковського В.О. надійшла відповідь на відзив, до якої долучено доказ направлення такої відповідачу. Зазначено, що відповідачем було подано відзив на позовну заяву, в якому він вказує, що оскаржувана постанова є законною та складена відповідно до норм чинного законодавства, а тому скасуванню не підлягає. Будь яких інших доводів відповідачем не наведено. Також до відзиву не додано будь-яких доказів, які б доводили вину позивача у чиненні ним зазначеного у постанові адміністративного правопорушення. Представник позивача зазначає, що як і при винесенні постанови, так і на даний час будь-які докази вчинення такого адміністративного правопорушення відсутні взагалі. У зв`язку із наведеним просив адміністративний позов задовольнити.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. При цьому, у прохальній частині відповіді на відзив представник позивача адвокат Косаковський В.О. просив провести розгляд справи за наявними матеріалами у справі за відсутності сторони позивача.

Уповноважений представник відповідача у судове засідання не з`явився, хоча про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Про причини неявки суд не повідомили, клопотань про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило.

Разом з тим, в силу вимог ч.3 ст.268 КАС України, неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Відповідно до положень ч.4 ст.229 КАС України у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Фактичні обставини, встановлені судом:

Судом встановлено, що 17.07.2022 року інспектором Відділу поліції №1 Ужгородського районного управління поліції ГУНП в Закарпатській області капітаном поліції Свидою Віталієм Андрійовичем відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винесено постанову серії ЕАР №5625481 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, якою його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.10 ст.121 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 грн. (а.с.10-11).

Згідно постанови серії ЕАР №5625481 від 17.07.2022 року ОСОБА_1 17.07.2022 року о 17 год. 31 хв. в с.Оноківці Ужгородського району, траса Львів-Самбір-Ужгород, керуючи транспортним засобом Volkswagen Tiguan, реєстраційний номер. НОМЕР_1 перевозив дитину віком 5,6 років в автомобілі без спеціального крісла, чим порушив п.21.11.б ПДР, за що передбачена відповідальність ч.10 ст.121 КУпАП.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, суд приходить до наступного висновку.

Застосовані норми права, позиція суду та оцінка доводів:

Спірні правовідносини регулюються Кодексом України про адміністративні правопорушення (далі -КУпАП), Законом України «Про Національну поліцію», Правилами дорожнього руху, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (далі - ПДР) та ст.286 КАС України.

Частиною 2 статті 2 КАС України встановлено критерії, якими керується адміністративний суд при перевірці рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, а саме адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень передбаченим частиною 2 статті 2 КАС України критеріям перевіряється судом з урахуванням закріпленого статтею 9 Конституції України принципу, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із статтею 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності до закону. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Відповідно до статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Частиною 10 ст.121 КУпАП передбачено відповідальність за порушення правил перевезення дітей.

Згідно п.21.11.б ПДР України забороняється перевозити дітей, зріст яких менше 145 см, у транспортних засобах без використання дитячих утримуючих систем, що дають змогу пристебнути дитину за допомогою ременів безпеки, передбачених конструкцією цього транспортного засобу; на задньому сидінні мотоцикла та мопеда, крім: транспортних засобів, що здійснюють регулярні, регулярні спеціальні та нерегулярні пасажирські автобусні перевезення, за умови дотримання встановлених цими Правилами обмежень швидкості руху; спеціалізованих санітарних автомобілів бригад екстреної (швидкої) медичної допомоги, оперативних транспортних засобів Міноборони, МВС, Національної поліції, ДСНС, Держприкордонслужби, Служби безпеки, Управління державної охорони під час виконання ними невідкладного службового завдання.

Частиною 2 ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з п. 8 ч.1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Пунктом 11 ч.1. ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Згідно статті 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил випуску у плавання малих, спортивних суден і водних мотоциклів, правил судноплавства на морських і внутрішніх водних шляхах, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів, зокрема, розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені ч.10 ст.121 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Правовою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність складу вчиненого адміністративного правопорушення, що має підтверджуватися належними і допустимими доказами.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч.1 ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно із вимогами ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок (тягар) доказування в спорі покладається на відповідача - орган публічної влади, який повинен надати докази, що свідчать про правомірність його дій, законність прийнятих рішень.

Щодо посилання позивача, на те, що справа була розглянута не за місцем знаходження відповідного органу а на місці вчинення правопорушення, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч.ч. 2 та 4 ст.258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, адміністративних правопорушень, передбачених частиною другою статті 122-2, частинами другою, третьою статті 132-1, статтею 132-2 цього Кодексу, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, а також порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису). У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу або залишається повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення правил зупинки, стоянки або паркування транспортних засобів у разі їх фіксації у режимі фотозйомки (відеозапису), крім випадків фіксації в автоматичному режимі правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті, що зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, та правопорушень, передбачених статтею 132-2 цього Кодексу.

Згідно п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України №1395від 07.11.2015року та зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 10.11.2015 року за № 1408/27853, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. Постанова виноситься в разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою, шостою, восьмою, десятою і одинадцятою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою, третьою, четвертою, шостою і сьомою статті 122, частиною першою статті 123, статтями 124-1, 125, частинами першою, другою і четвертою статті 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128 - 129, частиною першоюстатті 132-1, частинами третьою, шостою, восьмою, дев`ятою, десятою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140, частинами шостою, сьомою і восьмою статті 152-1 КУпАП.

Відповідно до пункту 1 розділу ІІІ Інструкції справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Згідно пункту 2 розділу VII Інструкції винесення постанови про адміністративне правопорушення, передбачене частинами першою, другою, третьою, шостою, восьмою і десятою статті 121, частиною першою статті 128, частинами шостою, восьмою і десятою статті 133-1 КУпАП, здійснюється за місцем вчинення правопорушення за наявності відомостей про те, що це порушення не є повторним протягом року.

Таким чином, у даному випадку нормами законодавства передбачено розгляд справи за місцем вчинення адміністративного правопорушення.

Приписами ч. 2 ст. 279 КУпАП встановлено, що посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки.

Згідно з пунктом 9 розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справі №1395 від 07 листопада 2015 року (далі Інструкція), розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка.

Згідно ч.1 ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

У наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

Позивач у позові зазначає, що поліцейським не було роз`яснено його прав, вказує, що у протоколі він розписався про те, що він ознайомлений із правами, передбаченими ст.268 КУпАП, вже після того, як справа про адміністративне правопорушення була розглянута, крім цього, за його проханням у нього не було відібрано пояснень. Відповідачем не спростовано вказаних тверджень позивача, будь-яких доказів, які б вказували, що інспектором при винесенні постанови було здійснено зазначені вище дії суду надано не було, у зв`язку з чим суд приходить до висновку, що такими діями працівника поліції були порушені права особи, яка притягалася до адміністративної відповідальності, чим порушено і порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення, що є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Позивач вказує, що в матеріалах справи відсутні докази його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.10 ст.121 КУпАП.

З дослідженої постанови серії ЕАР №5625481 від 17.07.2022 року встановлено, що жодних доказів вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч.10 ст.121 КУпАП, як того вимагає ст.251 КУпАП, відповідачем не надано. Так, в графі 10 «до постанови додаються» відсутні відомості, про долучення до оскаржуваної постави будь-яких доказів.

Матеріали справи не містять будь-яких фото- чи відеодоказів, пояснень свідків тощо, які б підтверджували вчинення позивачем вказаного адміністративного правопорушення, та такі докази не були надані відповідачем в ході розгляду справи.

Отже, відповідачем належним чином не задокументовано та не доведено належними доказами порушення позивачем Правил дорожнього руху.

Відповідач обставин, на які посилається позивач не спростував, будь-яких доказів, які підтверджують правомірність прийнятого рішення суду не надав, хоча останній мав можливість реалізувати зазначене процесуальне право з метою виконання процесуального обов`язку, покладеного на нього в силу ч. 2 ст.77 КАС України.

Саме по собі описання відповідачем в оскаржуваній постанові складу адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення, оскільки така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, передуванню якому і є фіксування цього правопорушення.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року №23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правовій презумпції, в тому числі, закріпленій в ст.62 Конституції України - презумпції невинуватості.

Згідно закріпленої в ст.62 Конституції України презумпції особа вважається невинуватою, доки її вину не буде доведено в законному порядку; ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість; обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Вказана позиція висловлена також у постанові Верховного Суду від 08.07.2020 року у справі №463/1352/16-а.

Таким чином, суд приходить до переконання, що матеріалами справи не підтверджено факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, відповідачем не підтверджено належними та допустимими доказами правомірність притягнення позивача до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч.10 ст.121 КУпАП.

Відповідно до ч.3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено. Даний перелік є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

З огляду на викладене, з врахуванням з`ясованих фактичних обставин по справі та досліджених доказів, суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова по справі про адміністративне правопорушення підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення закриттю.

Позовна вимога, про визнання дій інспектора Відділу поліції №1 Ужгородського районного управління поліції ГУНП в Закарпатській області капітана поліції Свиди Віталія Андрійовича протиправними задоволенню не підлягає, оскільки суд при розгляді справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності не може визнати дії поліцейського протиправними, адже вказані повноваження не передбачені ч.3 ст. 286 КАС України, у зв`язку із чим позов підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до положень ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

За таких обставин, за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Національної поліції в Закарпатській області на користь позивача слід стягнути понесені ним судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 496,20 грн., що підтверджується квитанцією № від 02.08.2022 року.

На підставі наведеного, керуючись Законом України «Про Національну поліцію України», статтями 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, статтями 2, 3, 5, 9, 72-77, 90, 192-194, 211, 227, 246-250, 286, 295 КАС України, ст.62 Конституції України, суд-,

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Закарпатській області в особі Відділу поліції №1 Ужгородського районного управління поліції ГУНП в Закарпатській області, про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, - задовольнити частково.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАР №5625481 від 17.07.2022 року, винесену інспектором Відділу поліції №1 Ужгородського районного управління поліції ГУНП в Закарпатській області капітаном поліції Свидою Віталієм Андрійовичем, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності на підставі ч.10 ст.121 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн., а справу про адміністративне правопорушення, - закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Національної поліції в Закарпатській області на користь ОСОБА_1 понесені ним судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 496 (чотириста дев`яносто шість) грн. 20 коп.

У задоволенні решти позовних вимог,- відмовити

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Головне управління Національної поліції в Закарпатській області, , місцезнаходження: Закарпатська обл., м.Ужгород, вул. Ф.Ракоці,13.

в особі: Відділу поліції №1 Ужгородського районного управління поліції ГУНП в Закарпатській області, місцезнаходження: Ужгородський р-н, с.Оноківці, вул.Головна, 55

Повне рішення суду складено 21.09.2022 року.

Суддя Ужгородського міськрайонного

суду Закарпатської області Н.Б. Шумило