Справа № 560/16991/21
Суддя: Ватаманюк Р.В.
Дата ухвалення: 2022-09-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/16991/21

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Майстер П.М.

Суддя-доповідач - Ватаманюк Р.В.

20 вересня 2022 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Ватаманюка Р.В.

суддів: Сапальової Т.В. Капустинського М.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 19 квітня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (далі - відповідач 1, 2) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

І. КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

Позивач звернувся із позовом до Хмельницького окружного адміністративного суду в якому просив:

- визнати протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 29.09.2021 №69 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період навчання з 01.09.1979 по 18.07.1980, періоди роботи з 29.03.1982 по 05.11.1983 в інспекції державного страхування Староконстянтинівського району Хмельницької області, з 10.11.1983 по 13.06.1995 в Староконстянтинівській фабриці побутових товарів, з 14.06.1995 по 31.12.1998 в АТ "Україна" Староконстянтинівського району, з 18.04.2005 по 08.08.2005 період отримання допомоги по безробіттю в Староконстянтинівському центрі зайнятості та призначити пенсію за віком ОСОБА_1 з 23.09.2021.

ІІ. ЗМІСТ СУДОВОГО РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 19.04.2022 позов задовольнити частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 29.09.2021 №69 про відмову у призначенні пенсії за віком.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу період навчання з 01.09.1979 по 18.07.1980 в СГПТУ- 25, періоди роботи з 29.03.1982 по 05.11.1983 страховим агентом інспекції державного страхування Старокостянтинівського району Хмельницької області, з 10.11.1983 по 13.06.1995 на Старокостянтинівській фабриці побутових товарів, з 14.06.1995 по 31.12.1998 в АТ "України" та АТ "Дружба народів", період отримання допомоги по безробіттю з 18.04.2005 по 08.08.2005, та призначити ОСОБА_1 пенсію за віком з 23.09.2021.

У задоволенні решти позовних вимог, а саме щодо визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області - відмовлено.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 908 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області.

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з того, що відповідач, приймаючи оскаржуване рішення, не врахував, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці. Таким чином, загальний страховий стаж позивача становить більше 29 років, що достатньо для призначення позивачу пенсії за віком.

Відтак, рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (а не Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, як вказує позивач) від 29.09.2021 №69 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком є протиправним та підлягає скасуванню.

ІІІ. ДОВОДИ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову повністю.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт вказав, що судом першої інстанції безпідставно не враховано те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. Коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості про видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудової договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Звернуто увагу на те, що до страхового стажу позивачки не зараховано не враховано:

- періоди навчання з 01.09.1979 по 18.07.1980, оскільки атестат містить виправлення в даті початку навчання;

- періоди роботи з 29.03.1982 по 05.11.1983, оскільки запис про звільнення містить виправлення в даті наказу, а також завірений нечитаємою печаткою;

- з 10.11.1983 по 13.06.1995, оскільки запис про звільнення завірений нечітким відбитком печатки;

- з 14.06.1995 по 31.12.1998, оскільки запис про звільнення завірений нечітким відбитком печатки;

- період отримання допомоги по безробіттю з 18.04.2005 по 08.08.2005, оскільки в записі містяться виправлення в даті та не завірений в установленому порядку.

Також вказано, що призначення пенсії є дискреційним повноваженням пенсійного органу.

ІV. ВІДЗИВ НА АПЕЛЯЦІЙНУ СКАРГУ

Позивач правом подання письмового відзиву на апеляційну скаргу не скористався, що в силу вимог ч. 4 ст. 304 КАС України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

V. РУХ СПРАВИ У СУДІ АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ

Ухвалою суду від 08.06.2022 відкрито апеляційне провадження у справі та призначено справу до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції прийняте у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, а в матеріалах справи достатньо доказів для прийняття законного і обґрунтованого рішення, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження на підставі п.3 ч.1 ст.311 КАС України.

VІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Позивач (17.09.1961 р.н.) звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області із заявою від 23.09.2021 про призначення пенсії за віком.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 29.09.2021 №69 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу 28 років, передбаченого ст.26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. Тривалість страхового стажу становить 11 років 05 місяців 28 днів.

Про прийняте рішення позивача повідомлено листом від 08.10.2021 №2200-0215-8/54497.

До страхового стажу позивачки не враховано:

- період навчання з 01.09.1979 по 18.07.1980, оскільки атестат №997 від 18.07.1980 про навчання в ГПТУ № 25 м. Іжевськ УАМ АССР, містить виправлення в даті початку навчання;

- період роботи з 29.03.1982 по 05.11.1983, оскільки в запис про звільнення №5 трудової книжки від 21.07.1980 серії НОМЕР_1 містить виправлення в даті наказу, а також завірений нечитаємою печаткою;

- період роботи з 10.11.1983 по 13.06.1995, оскільки запис №6 трудової книжки від 21.07.1980 серії НОМЕР_1 про звільнення завірений нечітким відбитком печатки;

- період роботи з 14.06.1995 по 31.12.1998, оскільки запис №11 трудової книжки від 21.07.1980 серії НОМЕР_1 про звільнення завірений нечітким відбитком печатки;

- період отримання допомоги по безробіттю з 18.04.2005 по 08.08.2005, оскільки запис №20 трудової книжки від 21.07.1980 серії НОМЕР_1 про призначення допомоги по безробіттю містить виправлення в даті та не завірений в установленому порядку.

Позивач, вважаючи вказане рішення відповідача протиправним, звернувся до суду з цим позовом.

VІІ. ПОЗИЦІЯ СЬОМОГО АПЕЛЯЦІЙНОГО АДМІНІСТРАТИВНОГО СУДУ

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

На підставі вказаної норми апеляційний суд не надає правової оцінки рішенню суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції в частині задоволення позову за такими доводами.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-ІV (далі - Закон №1058-ІV) передбачено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема, з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років;.

Згідно ч. 1 ст. 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-ІV (далі Закон №1058-IV) страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (абзац перший частини другої статті 24 Закону №1058-ІV).

Абзацом другим частини 4 статті 26 Закону №1058-ІV передбачено, що наявність страхового стажу, передбаченого частинами першою - третьою цієї статті, який дає право на призначення пенсії за віком, визначається на дату досягнення особою відповідного віку і не залежить від наявності страхового стажу на дату звернення за призначенням пенсії.

Згідно зі статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" №1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Лише за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Отже, законодавством встановлено пріоритетність записів у трудовій книжці перед відомостями про період роботи, що можуть міститися в інших документах.

Порядок ведення трудових книжок на час виникнення спірних правовідносин регулювався Інструкцією про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР №162 від 20.06.1974 (далі - Інструкція).

Згідно з п. 2.3 Інструкції усі записи в трудовій книжці про прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагородження та заохочення вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого терміну, а при звільненні - в день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Згідно пункту п.п. б п. 2.17 Інструкції передбачено, що всі записи в трудовій книжці за місцем роботи вносяться окремою строкою з посиланням на дату, номер і найменування відповідних документів.

Отже, записи у трудову книжку вносяться відповідальним працівником підприємства, а не особисто позивачем.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 за №637 затверджено "Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній" (далі - Порядок №637).

Пунктом 1 даного Порядку №637 передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка, за відсутності її або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи (пункт 3 Порядку).

У трудовій книжці позивача серії НОМЕР_1 містяться наступні записи:

- з 01.09.1979 по 20.07.1980 навчання в СГПТУ-25. Вказана інформація підтверджується атестатом №997, який підтверджує , що ОСОБА_2 з 01.09.1979 по 18.07.1980 закінчила курс технічного училища по професії "пресувальник виробів з пластмас з умінням виконувати роботу лінійника" та довідкою №832 від 05.10.2021 виданою Бюджетним професійним навчальним закладом Удмуртської республіки "Іжевський технікум індустрії харчування";

- з 29.03.1982 по 05.11.1983 працювала страховим агентом інспекції державного страхування Старокостянтинівського району Хмельницької області, що підтверджується довідкою від 19.10.2021 №2290-05-14/414 видана ПАТ "національна акціонерна страхова компанія "Оранта";

- з 10.11.1983 по 13.06.1995 працювала на Старокостянтинівській фабриці побутових товарів;

- з 14.06.1995 по 31.12.1998 працювала в АТ "України" та АТ "Дружба народів", що підтверджується довідкою від 06.10.2021 №Д-695 видана Архівним відділом виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради;

- з 18.04.2005 по 08.08.2005 здійснювалась виплата по безробіттю, що підтверджується довідкою від 18.10.2021 №03-07/609 видана Старостянтинівською міськрайонною філією Хмельницького обласного центру зайнятості.

Відповідачем відмовлено у зарахуванні до страхового стажу позивача періодів роботи вказаних у трудовій книжці, у зв`язку з тим, що у трудовій книжці позивача зазначені нечіткі відбитки печаток та виправлення.

В даному випадку колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці.

Як вбачається з матеріалів справи трудова книжка позивача містить всі необхідні записи про роботу у спірний період а, отже, є достатнім підтвердженням права на пенсійне забезпечення.

Неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.

Правова позиція щодо того, що недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для зазначеної у такій трудовій книжці особи, викладена в постанові Верховного Суду від 06.02.2018 по справі №677/277/17.

Разом з тим, обов`язок щодо внесення записів до трудової книжки покладається на роботодавців, що виключає провину особи, яка бажає призначити пенсію, у недоліках таких записів.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 07.02.2018, справа № 275/615/17.

Вказана позиція кореспондується з нормами Порядку № 637, відповідно до пункту 1 якого основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Крім того, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 "Про трудові книжки працівників" відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, тому власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на її особисті права.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 06.02.2018 у справі №677/277/17, провадження №К/9901/1298/17.

Верховним Судом в постанові від 24.05.2018 у справі № 490/12392/16-а викладено правову позицію, відповідно до якої, працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини підприємства не може бути підставою для позбавлення особи конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань нарахування/призначення пенсії.

З аналізу наведених норм, судом встановлено, що відповідальність за ведення трудової книжки покладається на підприємство, відтак, неточності у заповненні трудової книжки не можуть бути підставою для виключення певних періодів роботи зі страхового стажу позивача.

Отже, підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.

Відповідач, приймаючи оскаржуване рішення, не врахував, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.

За таких обставин справи колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що для належного захисту порушеного права позивача, необхідно зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати до стажу ОСОБА_1 період навчання з 01.09.1979 по 18.07.1980 в СГПТУ- 25, періоди роботи з 29.03.1982 по 05.11.1983 страховим агентом інспекції державного страхування Старокостянтинівського району Хмельницької області, з 10.11.1983 по 13.06.1995 на Старокостянтинівській фабриці побутових товарів, з 14.06.1995 по 31.12.1998 в АТ "України" та АТ "Дружба народів", період отримання допомоги по безробіттю з 18.04.2005 по 08.08.2005.

Згідно ч.1 ст.26 Закону №1058-ІV право на пенсію за віком в період з 01.01.2021 по 31.12.2021 мають особи після досягнення 60 років та за наявності страхового стажу не менше 28 років.

Враховуючи, що до стажу позивача підлягає зарахуванню період навчання з 01.09.1979 по 18.07.1980 в СГПТУ- 25, періоди роботи з 29.03.1982 по 05.11.1983 страховим агентом інспекції державного страхування Старокостянтинівського району Хмельницької області, з 10.11.1983 по 13.06.1995 на Старокостянтинівській фабриці побутових товарів, з 14.06.1995 по 31.12.1998 в АТ "України" та АТ "Дружба народів", період отримання допомоги по безробіттю з 18.04.2005 по 08.08.2005, то загальний страховий стаж позивача становить більше 29 років, що достатньо для призначення позивачу пенсії за віком.

Отже, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 29.09.2021 №69 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком є протиправним та підлягає скасуванню.

Згідно з п.1 ч.1 ст.45 Закону №1058-IV, пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Таким чином колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позову щодо зобов`язання відповідача призначити позивачу пенсію за віком з 23.09.2021 (з дня звернення за пенсією), оскільки звернення за пенсією відбулося пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Стосовно доводів відповідача про те, що вимога про призначення пенсії не підлягає задоволенню, оскільки є втручанням в дискреційні повноваження, колегія суддів зазначає наступне.

На законодавчому рівні поняття "дискреційні повноваження" суб`єкта владних повноважень відсутнє. У судовій практиці сформовано позицію щодо поняття дискреційних повноважень, під якими слід розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення.

Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов (що є у спірному випадку) відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.

Крім цього спосіб відновлення порушеного права позивача має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

За таких обставин колегія суддів погоджується з всиновком суду першої інстанції щодо задоволення позову шляхом визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 29.09.2021 №69 про відмову у призначенні пенсії за віком та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу період навчання з 01.09.1979 по 18.07.1980 в СГПТУ- 25, періоди роботи з 29.03.1982 по 05.11.1983 страховим агентом інспекції державного страхування Старокостянтинівського району Хмельницької області, з 10.11.1983 по 13.06.1995 на Старокостянтинівській фабриці побутових товарів, з 14.06.1995 по 31.12.1998 в АТ "України" та АТ "Дружба народів", період отримання допомоги по безробіттю з 18.04.2005 по 08.08.2005, та призначити ОСОБА_1 пенсію за віком з 23.09.2021.

VІІІ. ВИСНОВОК ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 19 квітня 2022 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили відповідно до ст. 325 КАС України та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий Ватаманюк Р.В.

Судді Сапальова Т.В. Капустинський М.М.