Справа № 160/7852/22
Суддя: Озерянська Світлана Іванівна
Дата ухвалення: 2022-09-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 вересня 2022 року Справа № 160/7852/22
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Озерянської С.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін в письмовому провадженні у місті Дніпрі адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Векса" до Дніпровської митниці про визнання протиправними та скасування рішень, -
02.06.2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Векса" звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою, у якій просить визнати протиправними та скасувати рішення Дніпровської митниці Державної митної служби України про коригування митної вартості товарів: №UA110140/2022/000042/1 від 18.02.2022 р., №UA110140/2022/000048/1 від 22.02.2022 р., №UA110140/2022/000050/1 від 23.02.2022, №UA110140/2022/000053/1 від 24.02.2022; визнати протиправними та скасувати картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення: UA110140/2022/000068 від 18.02.2022, № UA110140/2022/000076 від 22.02.2022, № UA110140/2022/000078 від 23.02.2022, № UA110140/2022/000081 від 25.02.2022.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.06.2022 року адміністративний позов було залишено без руху, оскільки позовна заява була подана без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України.
Позивачем були усунені недоліки зазначені в ухвалі Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.06.2022 року.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.06.2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі № 160/7852/22 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Векса" до Дніпровської митниці про визнання протиправними та скасування рішень.
Розглядати справу вирішено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що спірні рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, в яких митна вартість визначена не за ціною договору, а за резервним методом та якими відмовлено в прийнятті митних декларацій, є неправомірними, оскільки митному органу було надано всі необхідні документи, які в повній мірі підтверджували заявлену митну вартість товарів (числові значення складових митної вартості товарів) і жодних розбіжностей такі документи не містили. Посилання ж митного органу, як на підставу виникнення у нього сумнівів у правильності визначення декларантом митної вартості товарів, на нижчий ціновий рівень імпортованого позивачем товару порівняно з митним оформленням інших ідентичних чи подібних (аналогічних) товарів, є нормативно необґрунтованими, оскільки лише сама по собі різниця між вартістю подібних (аналогічних) товарів не свідчить про наявність порушень з боку декларанта та не призводить до автоматичного збільшення митної вартості товарів, адже законодавство таких підстав прямо не встановлює.
Заперечуючи проти позовної заяви, відповідачем 30.06.2022 року подано до суду відзив на позовну заяву, який долучено до матеріалів справи. У відзиві відповідачем зазначено, що позивач протягом лютого 2022 року звертався до Дніпровської митниці з метою здійснення митного оформлення наступного товару: інструменти для свердління; країна виробництва CN за ЕМД від 16.02.2022 року №UA110140/2022/001397; насоси для рідини, країна виробництва CN за ЕМД від 21.02.2022 року №UA110140/2022/001557; запасні частини для бензинового тримеру, країна виробництва CN за ЕМД від 21.02.2022 року №UA110140/2022/001563; абразивний круг та інструменти, країна виробництва CN за ЕМД від 24.02.2022 року №UA110140/2022/001756. Зазначені товари надійшли на адресу позивача на підставі зовнішньоекономічного контракту від 10.11.2021 року №ZN 10112021 укладеного із компанією "ZENITH ELECTRIC TOOLS LIMITED" (CN) (продавець) та заявлені до митного оформлення шляхом електронного декларування. Поставка товару здійснена на умовах CFR UA Одеса / CFR UA Чорноморськ. За результатами перевірки документів та відомостей, доданих до митної декларації, з урахуванням положень ст. 337 МКУ, встановлено, що документи, які підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості, містять розбіжності та не містять всіх даних відповідно до обраного декларантом методу визначення митної вартості (п. 3 ст. 53 МКУ). Вважає, що оскаржувані рішення прийняті митницею у відповідності до вимог чинного законодавства та відсутні підставі для їх визнання протиправними та скасування.
01.07.2022 року на адресу суду від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій було підтримано позицію, викладену в адміністративному позові.
Згідно положень ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у ній матеріалами.
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 10 листопада 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю ВЕКСА та ZENITH ELECTRIC TOOLS LIMITED було укладено контракт № ZN 10112021, згідно з умовами якого, продавець зобов`язується в порядку та строки, встановлені цим контрактом, передати у власність покупцеві товар, в певній кількості, відповідної якості і за узгодженою ціною, вказаних в специфікаціях на поставку товару, які є невід`ємною частиною даного контракту, а покупець зобов`язується прийняти товар та оплатити його на умовах, визначених у цьому контракті (п.1.1 контракту).
Згідно з п.2.1 контракту, загальна сума цього контракту визначається як наростаюча сума за всіма поставками здійсненими за цим контрактом.
Ціни встановлюються в доларах США, Євро, або в іншій валюті. Ціна на товар включає в себе вартість товару, маркування, упаковку, транспортування (п.2.3 контракту).
Згідно з п.2.4. контракту, кількість товару має відповідати зазначеному в додатку на поставку товару до контракту та специфікації на поставку партії товару до даного контракту по кожному замовленню.
Відповідно до п.3.1 контракту, поставка товару за цим договором здійснюється на умовах визначених в додатках на поставку товару, відповідно до Міжнародних правил тлумачення торгових термінів Інкотермс 2010.
Датою поставки є дата, визначена в специфікації на кожну партію товару (пункт 3.2 Контракту).
Якість товару, що поставляється за цим контрактом, повинна відповідати стандартам країни виробника (п.4.1 контракту).
Якщо інші умови оплати не вказані специфікації на поставку товару покупець оплачує товар на умовах відстрочки платежу не пізніше 110 (сто десять) календарних днів із моменту поставки партії товару. Датою (моментом) оплати вважається дата зарахування грошових коштів на банківський рахунок продавця. Оплата за товар може здійснюватися іншими контрагентами за погодженням сторін (п.6.2 контракту).
Відповідно до умов контракту було виписано наступні специфікації:
- специфікація №1 від 29.11.2021 року на поставку товару інструмент для свердління, сверло для металу з робочою частиною із швидко ріжучої сталі , умови поставки CFR (Інкотермс 2010) Одесса, умови оплати відстрочка платежу не пізніше 180 календарних днів з моменту поставки партії товару; датою поставки є дата видачі коносаменту, сума 3724,85 доларів США, ціна на товар включає в себе вартість товару, маркування, упаковку, вартість доставки товару (фрахт), навантаження, розвантаження, укладку і сепарацію товару в трюмах судна;
- специфікація №2 від 10.12.2021 року на поставку товару центробіжний одноступінчастий насос побутовий з двигуном внутрішнього згорання, CFR (Інкотермс 2010) Черноморськ; умови оплати: відстрочка платежу не пізніше 180 календарних днів з моменту поставки партії товару; датою поставки є дата видачі коносаменту, сума 21 257,28 доларів США, ціна на товар включає в себе вартість товару, маркування, упаковку, вартість доставки товару (фрахт), навантаження, розвантаження, укладку і сепарацію товару в трюмах судна;
- специфікація №3 від 20.12.2021 року на поставку товару головка (шпуля) для бензинового тримера, в асортименті, ліска для садових тримерів, , CFR (Інкотермс 2010) Черноморськ; умови оплати: відстрочка платежу не пізніше 180 календарних днів з моменту поставки партії товару; датою поставки є дата видачі коносаменту, сума 9 272,64 доларів США, ціна на товар включає в себе вартість товару, маркування, упаковку, вартість доставки товару (фрахт), навантаження, розвантаження, укладку і сепарацію товару в трюмах судна;
- специфікація №4 від 23.12.2021 року на поставку товару абразивний відрізний диск, по металу, без алмазного напилення, запасні частини до бензотримера, фреза в асортименті, фреза-ніж для покосу трави , CFR (Інкотермс 2010) Одеса; умови оплати: відстрочка платежу не пізніше 180 календарних днів з моменту поставки партії товару; датою поставки є дата видачі коносаменту, сума 28 460,80 доларів США, ціна на товар включає в себе вартість товару, маркування, упаковку, вартість доставки товару (фрахт), навантаження, розвантаження, укладку і сепарацію товару в трюмах судна.
В рамках контракту, ZENITH ELECTRIC TOOLS LIMITED на адресу позивача здійснило ряд поставок товару на однакових умовах постачання.
Транспортування товару від пункту прибуття (Одеський МТП чи Черноморськ) до пункту розмитнення здійснювалось згідно: договору про надання транспортно- експедиторських послуг з перевезення експортних - імпортних та транзитних вантажів від 13.12.2021 року №131221-139 укладеного з ТОВ "Хіллдом Логістікс", договорів на транспортно-експедиторське обслуговування зовнішньоторговельних та транзитних вантажів від 01.11.2021 року №KL-512/21, № K- 578/21 укладених з ТОВ "КЕРРРІЛЕНД ЛОГІСТИК ЛТД" та договору від 05.11.2021 року №860/21/А щодо розміщення автотранспорту на території пункту прибуття укладеного з ТОВ "ДНІПРО ЛОГІСТИК СЕРВІС".
Для здійснення митного оформлення товару позивач подав до відповідача митні декларації від 16.02.2022 року №UA110140/2022/001397; від 21.02.2022 року №UA110140/2022/001557, від 21.02.2022 року №UA110140/2022/001563; від 24.02.2022 року №UA110140/2022/001756, в яких визначено митну вартість товару за основним методом, тобто за ціною контракту щодо товарів, які імпортуються.
На підтвердження заявленої митної вартості товару та обраного методу її визначення декларант подав до митниці наступні документи: контракт від 10.11.2021 року № ZN 10112021, специфікації, прайс-листи, комерційні пропозиції, інвойси, митні декларації, морські коносаменти, міжнародні товаро-транспортні накладні.
Під час контролю за правильністю визначення позивачем митної вартості товару на підставі поданих митних декларацій у відповідача виник сумнів стосовно достовірності наданих позивачем до митного оформлення відомостей, необхідних для підтвердження заявленої митної вартості товару, тому, згідно з вимогами ст.53 Митного кодексу України, відповідач зобов`язав позивача надати додаткові документи.
За результатами розгляду митних декларацій та доданих до них документів, відповідач відмовив позивачу у митному оформленні (випуску) товарів, про що склав картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення: № UA 110140/2022/000068 від 18.02.2022 року, № UA110140/2022/000076 від 22.02.2022 року, № UA 110140/2022/000078 від 23.02.2022 року, № UA 110140/2022/000081 від 25.02.2022 року та прийняв рішення про коригування митної вартості товарів: № UA 110140/2022/000042/1 від 18.02.2022 року, № UA110140/2022/000048/1 від 22.02.2022 року, № UA 110140/2022/000050/1 від 23.02.2022 року, № UA 110140/2022/000053/1 від 24.02.2022 року відповідно до яких митна вартість товару визначена за резервним та другорядним (аналогічний товар) методами.
Не погоджуючись із вказаними рішеннями та картками відмови в прийнятті митних декларацій, позивач звернувся з даним позовом до суду.
Вирішуючи позовні вимоги по суті спору, суд зазначає наступне.
Правовідносини, пов`язані із справлянням митних платежів, регулюються Митним кодексом України, Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування.
Пунктом 24 частини 1 статті 4 Митного кодексу України визначено, що митний контроль - сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно - правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.
Згідно з Угодою про застосування статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року за митними органами зберігається право перевіряти інформацію імпортерів щодо визначення митної вартості, з точки зору її повноти і правильності (стаття 17 та додаток III, параграф 6 Угоди).
Відповідно до статті VII Генеральної угоди з тарифів та торгівлі оцінка ввезеного товару для митних цілей повинна ґрунтуватися на дійсній вартості ввезеного товару або вартості аналогічного товару.
За змістом ст. 49, 50 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.
Митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.
Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу (частини 1 та 2 статті 51 МК України).
Відповідно до ч. 2 ст. 52 МК України декларант, який заявляє митну вартість товару, зобов`язаний подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.
Згідно з ч. 1 ст. 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Частиною 2 статті 53 МК України визначено документи, які підтверджують митну вартість товарів: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок - фактура (інвойс) або рахунок - проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі - продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Відповідно до частини 3 статті 53 МК України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс - листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Згідно зі ст. 54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.
Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено і таке інше.
В даному випадку, за результатом аналізу наданих документів, відповідач прийшов до висновку про невідповідність обраного методу визначення митної вартості товару.
В обґрунтування правомірності прийняття оскаржуваних рішень про коригування митної вартості товарів відповідач зазначив, що подані товариством документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари позивачем, та зазначив в обґрунтування своїх рішень, наступні підстави, а саме: відсутня інформація щодо включення до ціни товару вартості доставки товару (фрахт), навантаження, розвантаження, укладки та сепарації товару в трюмах судна та інших витрат, що можуть бути понесені покупцем, не підтверджено транспортну складову; умови оплати в контракті NZN 10112021 від 10.11.2021 року ; не надано до митного оформлення пакувальний лист, сертифікат якості, сертифікат походження, копію митної декларації країни відправлення; невідповідність назви товару у коносаменті і специфікації №2; невідповідність реквізитів специфікації №3 від 20.12.2021 року у комерційному рахунку HF211221 від 20.12.2021 та підтвердження митної вартості товару; неузгодженість дати оплати; умови доставки товару; невідповідність реквізитів специфікації №4 від 23.12.2021 року у комерційному рахунку HS2312 від 23.12.2021 та підтвердження митної вартості товару.
Надаючи оцінку виявленим відповідачем розбіжностям та невідповідностям у наданих при митному оформленні документах, суд вважає їх необґрунтованими та зазначає наступне.
Щодо відсутність інформації щодо включення до ціни товару вартості доставки товару (фрахт), навантаження, розвантаження, укладки та сепарації товару в трюмах судна та інших витрат, що можуть бути понесені покупцем та не підтвердження транспортної складової.
Пунктом 6 ч.2 ст.53 Митного кодексу України визначено, що документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів.
Так, митний орган зазначає, що контракт не містить інформації щодо включення до ціни товару вартості доставки товару (фрахт), навантаження, розвантаження, укладки та сепарації товару в трюмах судна та інших витрат, що можуть бути понесені покупцем.
При цьому, в досліджених судом специфікаціях №№1-4 до контракту передбачено, що поставка товару визначена на умовах CFR Одеса та Чорноморськ.
Відповідно до Інкотермс 2010, CFR англ. Cost and Freight (... named port of destination), Вартість і фрахт (... назва порту призначення) стандартизовані умови постачання за Інкотермс, за якими продавець зобов`язаний своїм коштом доставити товар у порт відвантаження, завантажити його на судно і сплатити фрахт для доставки товару в зазначений порт призначення. У разі міжнародних перевезень за умовами CFR на продавця покладається також обов`язок митного оформлення товару для експорту.
Отже, витрати на транспортування до місця призначення включені у вартість товару, тому додаткові витрати на страхування та транспортування товару до порту, згідно з вимогами частини 10 ст.58 МК України, товариство не понесло.
Встановлене міжнародними правилами перевезення Інкотермс - 2010, на умовах поставки CFR, повністю відповідає умовам контракту та специфікаціям, де зазначено, що ціна на товар включає вартість товару, маркування і упаковку товару, вартість доставки товару (фрахт), навантаження, розвантаження, укладання та сепарацію товару у трюмах судна.
Отже, постачальник (продавець) зобов`язаний виконати перевезення товару до порту прибуття Одеса чи Чорноморськ, у зв`язку з чим ціна на товар включила у вартість товару: маркування і упаковку товару, вартість доставки товару (фрахт), навантаження, розвантаження, укладання та сепарацію товару у трюмах судна, а підприємство позивача витрати на транспортування не понесло.
Зазначеної позиції дотримується Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 14 серпня 2018 року у справі №821/1617/17.
Щодо умов оплати та відстрочки платежу у контракті №ZN 10112021 від 10.11.2021 року.
Відповідач в обґрунтування прийняття рішень про коригування митної вартості товару зазначає, що вказана схема розрахунків за поставлений товар, з урахуванням наявності посередника у вказаній зовнішньоекономічній операції, суперечить світовій практиці та може свідчити про наявність додаткових умов та домовленостей, які унеможливлюють підтвердження заявленої ціни товарів як такої, що базується на дійсній вартості згідно статті VII ГАТТ.
Згідно ст.627 Цивільного кодексу України, при укладенні договору, сторони є вільними у виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості, що визначено чинним законодавством. Це положення закріплює один з найважливіших принципів договірного регулювання суспільних відносин принцип свободи договору.
Відповідно до ст.1 Закону України Про зовнішньоекономічну діяльність, зовнішньоекономічний договір (контракт) - домовленість двох або більше суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності та їх іноземних контрагентів, спрямована на встановлення,зміну або припинення їх взаємних прав та обов`язків у зовнішньо економічній діяльності.
Згідно з ч.1 ст.5 Закону України Про зовнішньоекономічну діяльність, усі суб`єкти зовнішньоекономічної діяльності незалежно від форми власності та інших ознак мають рівне право здійснювати будь-які види зовнішньоекономічної діяльності та дії щодо її провадження, у тому числі будь-які валютні операції та розрахунки в іноземній валюті з іноземними суб`єктами господарської діяльності, що прямо не заборонені або не обмежені законодавством, у тому числі заходами захисту, запровадженими Національним банком України відповідно до Закону України Про валюту і валютні операції.
Статтями 6, 8 Закону України Про зовнішньоекономічну діяльність встановлено, що зовнішньоекономічний договір (контракт) складається відповідно до цього та інших законів України з урахуванням міжнародних договорів України. Суб`єкти зовнішньоекономічної діяльності при складанні тексту зовнішньоекономічного договору (контракту) мають право використовувати відомі міжнародні звичаї, рекомендації, правила міжнародних органів та організацій, якщо це не заборонено прямо та у виключній формі цим та іншими законами України. Держава та її органи не мають права безпосередньо втручатися в зовнішньоекономічну діяльність суб`єктів цієї діяльності, за винятком випадків, коли таке втручання здійснюється згідно з цим та іншими законами України.
У відповідності до ч.1 ст.14 Закону України Про зовнішньоекономічну діяльність, всі суб`єкти зовнішньоекономічної діяльності мають право, зокрема, самостійно визначати форму розрахунків по зовнішньоекономічних операціях з-поміж тих, що не суперечать законам України та відповідають міжнародним правилам.
Жодним нормативним актом, як національного, так і міжнародного законодавства, не встановлено обмеження строків відстрочення платежу для договорів міжнародної купівлі-продажу.
З аналізу вищенаведених приписів законодавства, вбачається відсутність підстав вважати, що визначений сторонами контракту №ZN 10112021 від 10.11.2021 року порядок розрахунків суперечить світовій практиці та унеможливлює підтвердження заявленої позивачем митної вартості.
Щодо не надання до митного оформлення пакувального листа, сертифіката якості, сертифіката походження, копії митної декларації країни відправлення.
Так, частиною 2 ст. 53 Митного кодексу України встановлено перелік документів, який з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів, та який містить документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Серед переліку таких обов`язкових документів відсутні такі документи, як пакувальний лист, сертифікат якості, сертифікат походження та митна декларація країни відправлення. Таким чином, вимога, щодо обов`язковості надання зазначених документів суперечить чинному законодавству та не впливає на митну вартість отриманого товару на підставі зовнішньоекономічного контракту.
При цьому, зі змісту оскаржуваних рішень про коригування митної вартості не вбачається, яким саме чином, ненадання пакувального листа, сертифікату якості, сертифікату походження, копії митної декларації країни відправлення вплинуло на достовірність визначення позивачем задекларованої митної вартості.
Щодо невідповідності назви товару у коносаменті і специфікації №2.
Так, митним органом зазначено, що поставка задекларованої партії товарів здійснюється за коносаментом від 22.12.2021 №НШВ21СН012022, при цьому назва товарів згідно коносаменту не відповідає відомостям специфікації№2 та інвoйcуNM101221.
З даного приводу суд звертає увагу, що коносамент це товаророзпорядчий документ, цінний папір, що видається морським перевізником вантажу його відправнику, що засвідчує прийняття вантажу до перевезення і містить зобов`язання доставити вантаж до пункту призначення і передати його одержувачу. Чинним законодавством не встановлено вимог до обов`язкової форми коносаменту. Отже, зазначення у коносаменті не детального опису товару, а стислого його опису, кількості та ваги не буде порушенням та не може свідчити про розбіжності у наданих до митного оформлення документах.
При цьому, суд звертає увагу, що коносамент не є документом, який підтверджує числові значення складових митної вартості товару, та не є обов`язковим для надання при митному оформленні.
В свою чергу, специфікація та інвойс являються невід`ємними частинами договору, де сторони узгоджують усі деталі співробітництва, вказують вартість, найменування, кількість товару і т.д. Найменування у специфікації і інвойсі ідентичні та нічим не відрізняються.
Таким чином, зауваження, щодо невідповідності назви товару у коносаменті і специфікації є необґрунтованими.
Щодо реквізитів специфікації №3 від 20.12.2021 року у комерційному рахунку HF211221 від 20.12.2021 року та специфікації №4 від 23.12.2021 року у комерційному рахунку HS2312 від 23.12.2021 та підтвердження митної вартості товару, суд зазначає наступне.
Так, митний орган зазначає, що у наданому комерційному рахунку HF211221 від 20.12.2021 року відсутні реквізити специфікації №3 від 20.12.2021 року, а у комерційному рахунку HS2312 від 23.12.2021 відсутні реквізити специфікації №4 від 23.12.2021, відповідно до яких сформована оцінювана партія товарів.
Проте вказане не є порушенням діючого законодавства України, оскільки реквізити специфікації у комерційному рахунку не є обов`язковими, враховуючи наявність посилання у комерційному рахунку HF211221 від 20.12.2021 року та у комерційному рахунку HS2312 від 23.12.2021 року на контракт № ZN 10112021 від 10.11.2021 року.
Відповідно до вимог п.2 ст.53 МК України інвойс це один із основних документів, що підтверджує заявлену митну вартість. Проте у діючому законодавстві України відсутня пряма вимога щодо зазначення у комерційному рахунку (інвойсі) посилання на специфікацію, відповідно відсутність реквізитів специфікації №3 від 20.12.2021 року у комерційному рахунку HF211221 від 20.12.2021 року та специфікації №4 від 23.12.2021 року у комерційному рахунку HS2312 від 23.12.2021 року не протирічить вимогам діючого законодавства України.
Також є необґрунтованими доводи відповідача щодо неузгодженості дати оплати, оскільки судом встановлено, що дата оплати за оцінювану партію товару узгоджена сторонами відповідно до умов контракту та умов специфікацій, відповідно яких покупець оплачує товар який поставляється на умовах відстрочення платежу не пізніше 180 (сто вісімдесят) календарних днів з моменту поставки партії товару на підставі виставленого продавцем рахунку (інвойсу), а датою постачання товару є дата видачі коносамента.
Щодо умов поставки товару, суд зазначає наступне.
Пунктом 6 ч.2 ст.53 Митного кодексу України визначено, що документами, які підтверджують митну вартість товарів, зокрема є: транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів.
Пунктом 3.1 контракту передбачено, що поставка товару по цьому контракту здійснюється на умовах, визначених в специфікаціях на кожну партію товару що поставляється, у відповідності до Міжнародних правил трактування торгових термінів Інкотермс.
У специфікаціях №1-4 поставка товару визначена на умовах CFR ЧОРНОМОРСК та Одеса.
Встановлене міжнародними правилами перевезення Інкотермс - 2010, на умовах поставки CFR, повністю відповідає умовам Контракту №ZN 10112021 від 10.11.2021, а саме п. 2.3., за яким до ціни товару включаються витрати на вартість товару, маркування, пакування та інше. Специфікаціями на поставку товару зазначено умови поставки CFR порт прибуття Чорноморськ чи Одеса, відповідно яких ціна на товар включає вартість товару, маркування і упаковку товару, вартість доставки товару (фрахт), навантаження, розвантаження, укладання та сепарацію товару у трюмах судна.
Отже, висновки митного органу щодо невідповідності умов контракту фактичним умовам і умовам Інкотермс є необґрунтованими.
З аналізу матеріалів справи судом встановлено, що декларант подав усі наявні документи, які ідентифікували оцінюваний товар та містили об`єктивні і достовірні дані, які підтверджували ціну товарів, що підлягала сплаті позивачем на користь продавця, тобто підтверджували митну вартість товарів за ціною договору, а недоліки на які посилається Митниця не перешкоджали визначенню митної вартості товарів.
Декларантом включено до митної вартості товарів усі необхідні складові, визначено їх числові значення, підтверджено та обґрунтовано документально складові митної вартості товарів - ціну, що підлягала сплаті за товар, а також спростовано обставини, які унеможливлюють, на думку контролюючого органу, застосування основного методу визначення митної вартості товарів.
Митним органом не доведено, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, та не надано доказів, які б підтверджували відсутність підстав для визначення митної вартості за ціною договору.
Відтак, підстави для незастосування першого методу визначення митної вартості судом не встановлені, наявність підстав для відмови у митному оформленні та коригування митної вартості товару відповідачем не доведена.
Окрім того, як вбачається з рішень про коригування митної вартості товарів, в них зазначені лише номера, дати митних декларацій, на підставі яких здійснено коригування митної вартості, опис товару та вартість за одиницю товару, що не дає підстав вважати таке рішення обґрунтованим та мотивованим у контексті норм пунктів 2, 4 ч.2 ст.55 Митного кодексу України.
Таким чином, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, митний орган повинен також навести пояснення та аргументи щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.
Верховний Суд розглядаючи судові справи щодо оскарження аналогічних рішень митниці висловлює у своїх постановах наступні правові висновки: Розбіжність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, може бути лише підставою для сумніву у правильності визначення митної вартості, проте не є достатньою підставою для висновку про недостовірність даних щодо заявленої декларантом митної вартості товару. В цьому випадку митниця повинна здійснити дослідження документів щодо поставки товару з метою встановлення доказів, які підтверджують або спростовують цей сумнів. Відповідно до пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України, прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування (постанова від 22.04.2019 №815/6242/17).
У постанові Верховного Суду від 18.12.2020 у справі №160/5853/19 вказано, що рішення про коригування митної вартості товарів є обґрунтованим та мотивованим у контексті норм пунктів 2,4 частини другої статті 55 МК України якщо містить не лише дату та номер митної декларації, на підставі якої здійснено коригування митної вартості, а й порівняння характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за такими другорядними методами, як за ціною договору щодо ідентичних товарів, за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, на основі віднімання вартості, резервний метод.
Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до частини першої статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що тягар доказування у спорі покладається на відповідача - суб`єкта владних повноважень, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.
При цьому відповідачем не доведено належними доказами правомірність своїх рішень.
Згідно рішення Європейського суду з прав людини по справі "Серявін та інші проти України"(п.58) суд вказує, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Усі інші аргументи сторін вивчені судом, однак є такими, що не потребують детального аналізу у судовому рішенні, оскільки вищенаведених висновків суду не спростовують.
Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача та їх задоволення шляхом визнання протиправними та скасування оскаржуваних рішень.
Згідно ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Керуючись ст.ст. 139, 242-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -
Визнати протиправними та скасувати рішення Дніпровської митниці про коригування митної вартості товарів: №UA110140/2022/000042/1 від 18.02.2022 р., №UA110140/2022/000048/1 від 22.02.2022 р., №UA110140/2022/000050/1 від 23.02.2022, №UA110140/2022/000053/1 від 24.02.2022 р.
Визнати протиправними та скасувати картки відмови Дніпровської митниці в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення: UA110140/2022/000068 від 18.02.2022, № UA110140/2022/000076 від 22.02.2022, № UA110140/2022/000078 від 23.02.2022, № UA110140/2022/000081 від 25.02.2022.
Стягнути з Дніпровської митниці за рахунок бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Векса" судові витрати з оплати судового збору у розмірі 15 481,89 грн.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене порядку та строки, передбачені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.І. Озерянська