Справа № 520/19936/21
Суддя: Рубан В.В.
Дата ухвалення: 2022-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

22 вересня 2022 року № 520/19936/21

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Рубан В.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , НОМЕР_1 ) до Державної установи "Харківський слідчий ізолятор" Північно-східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України (вул. Полтавський Шлях, буд. 99, м. Харків, 61093, 08564587) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії ,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державної установи "Харківський слідчий ізолятор" Північно - східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України, в якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність державної установи Харківський слідчий ізолятор Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції, щодо невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації, замість предметів речового майна особистого користування, що підлягають видачі особам рядового і начальницького складу, під час звільнення із служби, у сумі 8756, (вісім тисяч сімсот п`ятдесят шість) гривень 22 коп.;

- зобов`язати державну установу Харківський слідчий ізолятор" Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції виплатити на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків № НОМЕР_1 ), неотриману грошову компенсацію замість предметів речового майна особистого користування, що підлягають видачі особам рядового і начальницького складу, під час звільнення із служби, у сумі 8756,22 грн.;

- стягнути з державної установи Харківський слідчий ізолятор Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції, на користь ОСОБА_1 908 грн., судового збору, сплаченого при зверненні до суду.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що вона проходила службу на посаді прапорщика внутрішньої служби молодшого інспектора 2 категорії відділу режиму і охорони державної установи Харківський слідчий ізолятор, звільнений за наказом № 110/ОС-21 від 01.07.2021. У відповідності до п. 60 постанови Кабінету Міністрів України від 14 серпня 2013 р. № 578 Про забезпечення речовим майном персоналу Державної кримінально-виконавчої служби за заявою ОСОБА_1 оформлена довідка про виплату грошової компенсації за належні до видачі предмети речового майна від 02.07.2021 року. В подальшому відповідач повідомив, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 14 серпня 2013 р. № 578 Про забезпечення речовим майном персоналу Державної кримінально-виконавчої служби, грошова компенсація ОСОБА_1 буде виплачена за рішенням начальника установи, при наявності в установі коштів в межах бюджетних асигнувань, установлених на відповідні цілі, але фактично так і не сплачена відповідачем.

Представник відповідача не погодився з позовними вимогами та направив до суду відзив на позовну заяву, в якому на обґрунтування заперечень зазначив, що на момент звільнення від позивача, заяви щодо надання грошової компенсації за належні до отримання предмети речового майна особистого користування не надходило. В день звільнення було проведено повний розрахунок, що підтверджується довідкою з бухгалтерії установи. Грошова компенсація розрахована згідно зі встановленими нормами та розцінками і становить 8 756,22 грн., про що свідчить довідка про виплату грошової компенсації за належні до видачі предмети речового майна. З огляду на вищевказане, представник відповідача не погоджується з позовними вимогами та зазначає, що діяв в межах повноважень, на підставі та у спосіб, визначений чинним законодавством.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив такі обставини.

Позивач ОСОБА_1 проходила службу в Державній кримінально - виконавчій службі України та звільнена наказом № 110/ОС-21 від 01.07.2021 року.

У відповідності до п. 60 постанови Кабінету Міністрів України від 14 серпня 2013 р. № 578 Про забезпечення речовим майном персоналу Державної кримінально-виконавчої служби оформлена довідка про виплату грошової компенсації за належні до видачі предмети речового майна, в якій зазначено підставу для виплати компенсації наказ № 110/ОС-21 від 01.07.2021 року. Перший примірник довідки надано до фінансового відділу установи, другий примірник додано до арматурної картки. Сума до виплати компенсації за належні до видачі предмети речового майна складає 8 756,22 грн.

Згідно листа від 30.07.2021 за підписом заступника виконуючого обов`язки начальника установи, зокрема зазначено, що у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України від 14 серпня 2013 р. № 578 Про забезпечення речовим майном персоналу Державної кримінально-виконавчої служби грошова компенсація ОСОБА_1 буде виплачена за рішенням начальника установи, при наявності в установі коштів в межах бюджетних асигнувань, установлених на відповідні цілі.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з таких норм діючого законодавства.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про Державну кримінально-виконавчу службу України" правовою основою діяльності Державної кримінально-виконавчої служби України є Конституція України, цей та інші закони України, акти Президента України і Кабінету Міністрів України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також видані відповідно до них нормативно-правові акти Міністерства юстиції України.

Порядок забезпечення речовим майном персоналу Державної кримінально-виконавчої служби затверджений Постановою Кабінету міністрів України від 14.08.2013 року №578 (далі Порядок №578) визначає механізм речового забезпечення персоналу Державної кримінально-виконавчої служби - осіб рядового і начальницького складу, спеціалістів, які не мають спеціальних звань, та працівників, які працюють за трудовими договорами.

Пунктами 22, 27 Порядку №578 визначено, що особам рядового і начальницького складу після перших трьох років служби за їх бажанням та рішенням керівника органу чи установи, підприємства дозволяється за умови наявності в їх користуванні придатних до використання предметів раніше виданого речового майна особистого користування замість одних предметів, передбачених нормами забезпечення, отримувати інші, вартість яких не перевищує вартості предметів, що замінюються, або отримувати за них грошову компенсацію.

Під час звільнення із служби особам рядового і начальницького складу за їх бажанням може видаватися речове майно особистого користування, яке не було ними отримано на день звільнення, або виплачуватися грошова компенсація за нього, розрахована із закупівельної вартості, яка діяла на 1 січня року виникнення права на отримання такого майна.

Розмір грошової компенсації за неотримане речове майно визначається пропорційно часу, що минув з моменту виникнення права на отримання речового майна, до дати підписання наказу про звільнення із служби (не враховуючи місяць звільнення).

Грошова компенсація замість предметів речового майна особистого користування, що підлягають видачі особам рядового і начальницького складу, виплачується на підставі заяви.

Згідно довідки про виплату грошової компенсації за належні до видачі предмети речового майна розмір компенсації позивачу, який визначений відповідачем та їм не оспорюється, складає 8 756, 22 грн.

В ході судового розгляду судом встановлено, що за вказаною довідкою станом на дату винесення рішення виплату не проведено, що сторонами не заперечується.

Відповідно до правової позиції Європейського суду у справі Кечко проти України (рішення від 08 листопада 2005 року) в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм робітникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство. Однак якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах, доки відповідні положення є чинними. Тобто органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань.

Верховний Суд України у своїх рішеннях неодноразово вказував на те, що відсутність чи скорочення бюджетних асигнувань не може бути підставою для зменшення будь-яких виплат (постанови Верховного Суду України від 22.06.2010 у справі № 21-399во10, від 07.12.2012 у справі №21-977во10, від 03.12.2010 у справі № 21 44а10).

Така правова позиція підтримана Конституційним Судом України у рішеннях від 20.03.2002 № 5-рп/2002, від 17.03.2004 № 7-рп/2004, від 01.12.2004 № 20-рп/2004, від 09.07.2007 № 6-рп/2007, в яких зазначено про неможливість поставити гарантовані законом виплати, пільги тощо в залежність від видатків бюджету.

З огляду на вказане, суд дійшов висновку, що в ході судового розгляду підтверджено право позивача на отримання компенсації вартості речового майна, яке позивачу не сплачено.

З огляду на зазначене, позов підлягає задоволенню.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до вимог ч. 1 ст. 139 КАС України шляхом стягнення з відповідача сплаченого позивачем судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 19, 241-247, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , НОМЕР_1 ) до Державної установи "Харківський слідчий ізолятор" Північно-східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України (вул. Полтавський Шлях, буд. 99, м. Харків, 61093, 08564587) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність державної установи Харківський слідчий ізолятор Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції, щодо невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації, замість предметів речового майна особистого користування, що підлягають видачі особам рядового і начальницького складу, під час звільнення із служби, у сумі 8756 грн. 22 коп.;

Зобов`язати державну установу Харківський слідчий ізолятор" Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції виплатити на користь ОСОБА_1 , неотриману грошову компенсацію замість предметів речового майна особистого користування, що підлягають видачі особам рядового і начальницького складу, під час звільнення із служби, у сумі 8756 (вісім тисяч сімсот п`ятдесят шість) грн. 22 коп.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної установи "Харківський слідчий ізолятор" Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору в розмірі 908,00 грн (дев`ятсот вісім) грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. .

Суддя Рубан В.В.