Справа № 752/2395/22
Суддя: Лічевецький Ігор Олександрович
Дата ухвалення: 2022-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 752/2395/22 Суддя (судді) першої інстанції: Колдіна О.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2022 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд в складі: головуючого судді - Лічевецького І.О., суддів - Мельничука В.П., Оксененка О.М., при секретарі - Рейтаровській О.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 09 червня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Енергетичної митниці ДМС України про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про порушення митних правил,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Енергетичної митниці ДМС України, в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову від 28.01.2022 року у справі про порушення митних правил №0095/90300/21, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення за статтею 485 Митного кодексу України і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 15 284,34 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що при складанні протоколу та винесенні постанови у справі про порушення митних правил відносно ОСОБА_1 не були повно та всебічно з`ясовані об`єктивні обставини справи, не надано належної правової оцінки тому факту, що в діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 485 Митного кодексу України.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 09 червня 2022 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції як таке, що ухвалено з порушенням норм матеріального і процесуального права, та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на обставини аналогічні в позовній заяві та при цьому зазначає, що судом першої інстанції не було прийнято до уваги викладені ним у позовній заяві аргументи та відповідно не надано їм правової оцінки.

Зокрема, апелянт наголошує, що висновки відповідача щодо наявності в діях позивача складу порушення митних правил є неправомірними, оскільки позивач самостійно виявив неподану в строк митну декларацію і одразу здійснив митне оформлення, а тому у нього не було умислу не сплачувати митні платежі.

Наголошує на тому, що суд першої інстанції не врахував, що склад адміністративного правопорушення становить собою сукупність чотирьох елементів: суб`єкт, об`єкт, суб`єктивна та об`єктивна сторони, а зміст диспозиції статті 485 Митного кодексу України однозначно свідчить, що такі дії вчиняються особою з умисною формою вини.

Ухвалою колегії Шостого апеляційного адміністративного суду від 12 вересня 2022 року відкрито провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , встановлено строк до 21.09.2022 року для подання відзиву на апеляційну скаргу. Іншою ухвалою від 12 вересня 2022 року призначено справу до апеляційного розгляду у відкритому судового засіданні на 22 вересня 2022 року.

Від відповідача відзиву на апеляційну скаргу не надходило, що не перешкоджає розгляду справи за наявними у ній матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін з наступних підстав.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 17.11.2021 року головним державним інспектором відділу митного оформлення «Коростень» митного поста «Центральний» Енергетичної митниці Котівець Г.В. складено протокол про порушення позивачем митних правил № 0095/90300/21.

Згідно до вказано протоколу 26.07.2021 року до відділу митного оформлення «Київ» митного поста «Центральний» Енергетичної митниці митним брокером ОСОБА_1 подано тимчасову митну декларацію типу ІМ 40 ТФ, якій присвоєно №UA903040/2021/203095 на товар «газ скраплений вуглеводневий марки PN-EN 589:2019» вагою 18 160 кг вартістю 9 098, 34 євро.

Разом з вказаною митною декларацією до митного контролю та митного оформлення подано документи, передбачені статтею 335 Митного кодексу України, а також контракт від 23.12.2019 №23/12-2019.

26.07.2021 року за тимчасовою митною декларацією № UA903040/2021/203095 вищезазначений товар випущений Енергетичною митницею у митний режим імпорт під зобов`язання подати митному органу додаткову митну декларацію протягом строків визначених Митним кодексом України, а саме до 24.10.2021 року.

28.01.2022 року Енергетичною митницею ДМС України в особі начальника Енергетичної митниці ДМС України винесено постанову у справі про порушення митних правил № 0095/90300/21, згідно якої ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні порушень митних правил за ознаками статті 485 Митного Кодексу України і накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 300% від різниці митних платежів, що становить 15 284,34 грн.

Відповідно до змісту постанови позивач не сплатив митні платежі, а саме податок на додану вартість в розмірі 5 094,78, у строк встановлений законом, тобто вчинив порушення митних правил, відповідальність за яке передбачена статтею 485 Митного кодексу України.

Вважаючи оскаржувану постанову протиправною, позивач звернувся з даним позовом до адміністративного суду.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем пропущений строк, встановлений законом для подання додаткової митної декларації, а тому дії відповідача про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за статтею 485 Митного кодексу України є правомірними.

Даючи правову оцінку фактичним обставинам справи та апеляційній скарзі, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 458 Митного кодексу України визначає, що порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Диспозиція статті 485 Митного кодексу України передбачає адміністративну відповідальність за заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості, або несплату митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги.

Отже, з об`єктивної сторони склад правопорушення митних правил, передбаченого статтею 485 Митного кодексу України, характеризується наявністю дій, а з суб`єктивної - у формі умислу.

Відповідно до частини першої статті 261 Митного кодексу України у разі подання відповідно до статей 259-260-1 цього Кодексу попередньої, тимчасової, спрощеної або періодичної митної декларації декларант або уповноважена ним особа повинні протягом строків, визначених відповідно до цього Кодексу, подати митному органу додаткову декларацію, яка містить точні відомості про товари, задекларовані за попередньою, тимчасовою, спрощеною або періодичною митною декларацією, що подавалися б у разі декларування цих товарів за митною декларацією, заповненою у звичайному порядку.

Так, відповідно до положень зазначеної статті декларант або уповноважена ним особа має право подати додаткову декларацію протягом 90 днів з дати випуску товарів,

Так, з матеріалів справи вбачається, що підставою для притягнення позивача до відповідальності за статтею 485 Митного кодексу України стало те, що додаткова митна декларація до тимчасової митної декларації від 26.07.2021 року № UA903040/2021/203095 подана ОСОБА_1 28.10.2021 року, тобто із порушенням строків визначених частиною п`ятою статті 261 Митного кодексу України.

Зважаючи на те, що позивач подав тимчасову електронну митну декларацію типу «ІМ 40ТФ» №UA903040/2021/203095 - 26.07.2021 року, а тому повинен був подати додаткову електронну митну декларацію та сплати податок на додану вартість в розмірі 5 094. 78 грн. у строк не пізніше 24.10.2021 року відповідно до положень статті 261 Митного кодексу України.

Вина позивача доведена протоколом про порушення митних правил №0095/90300/21, митними деклараціями типу ІМ 40 ТФ №UA903040/2021/203095 від 26.07.2021 року та ІМ 40 ДТ від 28.10.2021 року №UA903040/2021/216517, листом ОСОБА_1 від 08.11.2021 року №1, договором доручення про надання послуг на брокерсько-митне обслуговування від 08.09.2019 року №08/09, протоколом опитування ОСОБА_1 від 11.01.2022 року.

Окрім цього, із постанови вбачається, що опитаний 11.01.2022 року ОСОБА_1 пояснив, що був обізнаний про необхідність подання митної декларації у строк до 24.10.2021 року, однак через технічний збій у роботі, пов`язаної з оформленням інших митних декларацій, додану митну декларацію до тимчасової декларації із сплатою донарахованих митних платежів ним подано несвоєчасно, а саме 28.10.2021 року.

Відтак, такі дії позивача становлять склад порушення митних правил, передбаченого статтею 485 Митного кодексу України.

Щодо доводів апелянта про те, що рішенням Другого сенату Конституційного Суду України №4-р(II)/2022 від 15.06.2022 року визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) абзац другий статті 485 Митного кодексу України, а тому при винесенні начальником Енергетичної митниці ДМС України постанови від 28.01.2022 року №0095/90300/21 порушено частину другу статті 61, частину першу, четверту статті 41 Конституції України, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 152 Конституції України закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Окрім цього, колегія суддів звертає увагу, Конституційний Суд України у рішенні відтермінував втрату чинності абзацу другого статті 485 Митного кодексу України, що визнаний неконституційним на шість місяців з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення, а також установив Верховній Раді України привести нормативне регулювання, встановлене абзацом другим статті 485 Митного кодексу України, що визнаний неконституційним, у відповідність із Конституцією України та цим Рішенням.

Аналізуючи обставини справи та норми чинного законодавства, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для відмови у задоволенні адміністративного позову.

При цьому, доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до частини третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

З підстав вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 09 червня 2022 - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття.

Касаційна скарга на постанову суду може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя І.О.Лічевецький

Суддя В.П.Мельничук

Суддя О.М.Оксененко