Справа № 420/7948/21
Суддя: Федусик А.Г.
Дата ухвалення: 2022-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 вересня 2022 р.м.ОдесаСправа № 420/7948/21
Головуючий в 1 інстанції: Тарасишина О.М.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Федусика А.Г.,

суддів: Бойка А.В. та Шевчук О.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційну скаргу Державної податкової служби України на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 19 липня 2021 року по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Колійник К до Державної податкової служби України про визнання протиправними дій щодо неприйняття податкових накладних,-

В С Т А Н О В И В:

У травні 2021 року Товариства з обмеженою відповідальністю Колійник К (далі ТОВ) звернулось до суду з адміністративним позовом до Державної податкової служби України (далі ДПС) та просило: визнати протиправним неприйняття ДПС надісланих ТОВ для реєстрації податкової накладної №1 від 01.04.2021 року, яку було доставлено для реєстрації в ЄРПН 23.04.2021 року, та податкової накладної №3 від 15.04.2021 року, яку було доставлено для реєстрації в ЄРПН 23.04.2021 року; вважати прийнятими та зареєстрованими датою фактичного отримання ДПС України надіслані ТОВ накладні.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 19 липня 2021 року позов задоволено.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, ДПС подала апеляційну скаргу, в якій зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим апелянт просив його скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову повністю.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що позивачем було складено та направлено для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні №1 від 01.04.2021 р. на суму 173435,99 грн., № 3 від 15.04.2021 р. на суму 446293,86 грн.. Зазначені податкові накладні складено у зв`язку з тим, що станом на 01.04.2021 р. та 15.04.2021 р. складено акти приймання виконаних будівельних робіт.

23.04.2021р. ТОВ в телекомунікаційній системі «Автоматизована система «Єдине вікно подання електронних документів» ДПС України» накладено на вищевказані податкові накладні кваліфікований електронний підпис керівника, здійснено шифрування та надіслано їх до ДПС для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

23.04.2021р. ТОВ отримано від ДПС квитанції про неприйняття податкових накладних з посиланням на те, що електронний підпис керівника не є чинним на дату складання цих податкових накладних. При цьому, визначено порушення вимог ст.6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг».

Неприйняття податкових накладних і стало підставою для звернення з даним позовом до суду.

Приймаючи оскаржуване рішення та задовольняючи позов, суд першої інстанції зазначав, що податковим законодавством передбачено складання податкових накладних за однією датою (датою виникнення податкових зобов`язань п. 201.1 ст. 201 ПК України), а реєстрацію їх за іншою датою (до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені, якщо вони складені з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця абз.15. 201.10 ст.201 ПК України).

Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції і вважає їх такими, що відповідають вимогам статей 2, 6, 8, 9, 73, 74, 75, 76, 77, 78 КАС України, з огляду на таке.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Так, не приймаючи вказані ПН, ДПС зазначало, що кваліфікований електронний підпис особи (КЕП) Денис Рудий, яким засвідчено електронний документ, не є чинним станом на дату складання ПН; також відповідач посилався на ст.6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг».

Згідно з ч.2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Преамбулою Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» передбачено, що цей Закон встановлює основні організаційно-правові засади електронного документообігу та використання електронних документів.

Відповідно до ст.6 вказаного закону для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис.

Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.

Відносини, пов`язані з використанням удосконалених та кваліфікованих електронних підписів, регулюються Законом України "Про електронні довірчі послуги".

Використання інших видів електронних підписів в електронному документообігу здійснюється суб`єктами електронного документообігу на договірних засадах.

З аналізу наведених норм, колегія суддів не вбачає законодавчо визначених підстав для не прийняття спірних ПН відповідачем в разі, якщо КЕП особи, якою засвідчено електронний документ, не є чинним станом на дату складання ПН, при цьому є дійсним станом на час направлення на реєстрацію, що (дійсність КЕП) не оскаржується ДПС.

Крім того, під час судового розгляду в суді першої інстанції, ДПС в обґрунтування своєї позиції посилалось на п.12 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого постановою КМУ від 29 грудня 2010 р. № 1246 (далі Порядок), за яким після надходження податкової накладної та/або розрахунку коригування до ДФС в автоматизованому режимі здійснюється їх розшифрування та проводяться перевірки:

- відповідності податкової накладної та/або розрахунку коригування затвердженому формату (стандарту);

- реєстрації особи, що надіслала на реєстрацію податкову накладну та/або розрахунок коригування, платником податку на момент складення та реєстрації таких податкової накладної та/або розрахунку коригування;

- дотримання вимог, установлених пунктом 192.1 статті 192 та пунктом 201.10 статті 201 Кодексу;

- наявності помилок під час заповнення обов`язкових реквізитів відповідно до пункту 201.1 статті 201 Кодексу;

- наявності суми податку на додану вартість відповідно до пунктів 200-1.3 і 200-1.9 статті 200-1 Кодексу (для податкових накладних та/або розрахунків коригування, що реєструються після 1 липня 2015 р.);

- наявності в Реєстрі відомостей, що містяться у податковій накладній, яка коригується;

- факту реєстрації/зупинення реєстрації/відмови в реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування з такими ж реквізитами;

- наявності підстав для зупинення реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування;

- дотримання вимог Законів України Про електронний цифровий підпис, Про електронні документи та електронний документообіг та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого в установленому порядку.

Крім того, перевіряється чинність електронного цифрового підпису, порядок його накладення та наявності права підписання посадовою особою платника податку таких податкової накладної та/або розрахунку коригування.

З матеріалів справи вбачається, що сторонами не ставиться під сумнів чинність електронного цифрового підпису (станом на час реєстрації ПН) та наявності права підписання посадовою особою платника податку таких ПН.

При цьому, на думку суду формулювання «право» (в частині права підписання ПН) законодавцем вжито в контексті наявності/відсутності юридичних підстав для підписання відповідною посадовою особою ПН, що також узгоджується зі змістом абз.9-11 п.10 Порядку, за яким для делегування права підпису податкової накладної та/або розрахунку коригування іншій посадовій особі платник податку отримує засоби електронного цифрового підпису в акредитованих центрах сертифікації ключів для такої особи та подає органу ДФС за основним місцем обліку (або за неосновним місцем обліку - для платників податку, які змінили місцезнаходження та для яких сплата визначених законодавством податків і зборів після такої реєстрації здійснюється за місцем попередньої реєстрації до закінчення поточного бюджетного періоду) посилені сертифікати електронного цифрового підпису зазначеної особи. У такому разі електронні цифрові підписи посадових осіб платника податку накладаються у такому порядку: електронний цифровий підпис посадової особи, якій делеговано право підпису податкової накладної та/або розрахунку коригування; електронний цифровий підпис, який за правовим статусом прирівнюється до печатки платника податку (у разі наявності).

Стосовно ж порядку накладення електронного цифрового підпису, колегія суддів зазначає, що такий порядок передбачений абз.1-6 п.10 Порядку, за яким після складення податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронній формі на них накладається електронний цифровий підпис посадових осіб постачальника (продавця) у такому порядку:

електронний цифровий підпис головного бухгалтера (бухгалтера) або електронний цифровий підпис керівника (у разі відсутності у постачальника (продавця) посади бухгалтера);

електронний цифровий підпис, який за правовим статусом прирівнюється до печатки (у разі наявності).

Постачальник (продавець), що є фізичною особою - підприємцем, накладає електронний цифровий підпис у такому порядку:

електронний цифровий підпис фізичної особи - підприємця;

електронний цифровий підпис, який за правовим статусом прирівнюється до печатки (у разі наявності).

З аналізу наведеного вбачається, що діючим законодавством взагалі не передбачено не прийняття ПН, поданої на реєстрацію та підписаною керівником, який однак не був чинним на дату складання відповідної ПН, що з огляду на положення ч.2 статті 19 Конституції України, за якими органи державної влади та їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, свідчить про протиправність такого не прийняття.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що між датами складання податкових накладних і датою накладення на них кваліфікованого електронного підпису керівника, у ТОВ змінився керівник, в зв`язку з чим податкові накладні №1 від 01.04.2021 р. на суму 173435,99 грн., №3 від 15.04.2021 р. на суму 446293,86 грн. складені 01.04.2021 р. та 15.04.2021 р. при керівникові ТОВ - Банніку Н.І., а підписані та направлені на реєстрацію в Єдиному реєстрі податкових накладних при керівникові - Рудому Д.А..

Відповідно до ст.201.10 ПК України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Згідно до ст. 187.1 ПК України датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Згідно ст.201.1 ПК України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

З аналізу наведеного вбачається, що діючим законодавством передбачена можливість різних строків (тобто їх не співпадіння) для складення податкової накладної та її реєстрації, а саме: ПН складається на дату виникнення податкових зобов`язань, в той час як реєструється в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений термін, який визначено абз.14-16 ст.201.10 ПК України, де передбачено, що реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків: для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені; для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені.

З огляду на зазначене колегія суддів приходить до висновку про відсутність порушень діючого законодавства з боку ТОВ при поданні на реєстрацію спірних ПН, що свідчить про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог про визнання протиправними дій щодо неприйняття податкових накладних.

Таким чином, на підставі встановлених в ході судового розгляду обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо спірних правовідносин.

Доводи апеляційної скарги, яким була дана оцінка в мотивувальній частині рішення, ґрунтуються на суб`єктивній оцінці фактичних обставин справи та доказів. Зазначені доводи не містять посилань на конкретні обставини чи факти або на нові докази, які б давали підстави для скасування рішення суду першої інстанції.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

З огляду на залишення рішення суду першої інстанції без змін відповідно до приписів статті 139 КАС України підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 308, 309, 315, 321, 322, 325 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Державної податкової служби України - залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 19 липня 2021 року без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий суддя Федусик А.Г.
Судді Бойко А.В. Шевчук О.А.