Справа № 344/7132/22
Суддя: Пастернак І. А.
Дата ухвалення: 2022-09-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 344/7132/22
Провадження № 2-а/344/134/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2022 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді Пастернак І.А.

секретаря Кріцак Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Тернопільській області про скасування постанови серії ЕАО №5470238 від 10.06.2022 року в справі про адміністративне правопорушення

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Управління патрульної поліції в Тернопільській області про скасування постанови серії ЕАО №5470238 від 10.06.2022 року в справі про адміністративне правопорушення, посилаючись на те, що 10.06.2022 року інспектором УПП в Тернопільській області лейтенантом поліції Смітюхом В.Т. відносно цього винесена постанова про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі cepi EAO No5470238, якою застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 гривень. Відповідно до винесеної постанови, ним нібито було скоєно адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП. Як зазначено в постанові, керуючи транспортним засобом Renault Grand Scenic, номерний знак НОМЕР_1 , 10.06.2022 о 17:54 год., в населеному пункті смт. Велика Березовиця, Тернопільської області, дорога М19 «Доманове-Ковель-Чернівці-Тереблене» 331 км, ОСОБА_1 рухався зі швидкістю 88 км/год. при дозволеній 50 км/год., чим порушив п. 12.9.6 Правил дорожнього руху України - перевищення водіями транспортних засобів встановлених обмежень швидкості руху, передбаченої знаками 3.29, 3.31, 30.3. Вважає, що притягнення його до адміністративної відповідальності є необгрунтованим та недоведеним, а зазначена постанова є незаконною, винесена з грубим порушенням норм матеріального та процесуального права, без належного з`ясування всіх обставин справи та підлягає скасуванню, оскільки не містить посилань на жодні належні та допустимі докази, на підставі яких поліцейським зроблено висновок про вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1. ст.122 КупАП.

Дійсно, 10.06.2022, близько 17 год. 54 хв. він керував власним транспортним засобом Renault Grand Scenic, номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись за межами населеного пункту по трасі М19 «Доманове-Ковель-Чернівці-Тереблене» зі швидкістю приблизно 65 км/год. на відрізку 331 км та був зупинений працівниками УП в Тернопільській області за нібито перевищення швидкісного режиму в населеному пункті. Після зупинки транспортного засобу відповідачем - інспектором патрульної поліції УППП в Тернопільській області Смітюхом В.Т. не в повному обсязі у відповідності до вимог чинного законодавства ознайомлено його з правами та обов`язками, зокрема щодо права на правову допомогу, поліцейський не вжив жодних дій щодо надання йому можливості реалізувати заявлене ним клопотання про надання правової допомоги під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, а відтак він був позбавлений можливості скористатися правовою допомогою фахівця в галузі права.

З відеозапису TruCam, наданого йому на місці зупинки транспортного засобу працівниками поліції, неможливо встановити дорожнього знаку, який би вказував на вчинення адміністративного правопорушення саме в межах населеного пункту, оскільки межі такого ще не почалися, забудівля поблизу місця зупинки, а також на відеозаписі відсутня, немає жодної візуалізації та прив`язки місця вчинення правопорушення до території, окремо збудованої будівлі, відповідних дорожніх знаків, так як ділянка дороги, на якій було зупинено транспортний засіб під його керуванням проходить за межами населеного пункту, обабіч дороги в обох напрямках знаходиться лісопосадка. Також, на фото із приладу TruCam зафіксовано поруч, а також позаду автомобіля, інші транспортні засоби, які рухались в попутному напрямку в другій смузі руху, а тому неможливо достовірно встановити, швидкість якого транспортного засобу вимірювалась. Просить скасувати постанову серії ЕАО №5470238 від 10.06.2022 року в справі про адміністративне правопорушення.

Позивач в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав з підстав наведених у позові та у відзиві на позов, просив задоволити (а.с.68-72, 75).

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, проти позову заперечив, просив відмовити у задоволенні позовних вимог, з підстав наведених у відзиві на позовну заяву та просив справу слухати у відсутності представника відповідача (а.с.49-51).

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що між сторонами виник публічно-правовий спір щодо правомірності накладення адміністративного стягнення за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Судом встановлено, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАО №5470238 від 10.06.2022 року позивача ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн.

З даної постанови вбачається, що ОСОБА_1 10.06.2022 о 17:54 год., в населеному пункті смт. Велика Березовиця, дорога М19 «Доманове-Ковель-Чернівці-Тереблене» 331 км, керуючи транспортним засобом Renault Grand Scenic, номерний знак НОМЕР_1 рухався зі швидкістю 88 км/год. при дозволеній 50 км/год.. Швидкість вимірювалась лазерним вимірювачем TRUCAM Lti20/20 ТС008352, чим порушив п. 12.9.6 ПДР України - перевищення водіями транспортних засобів встановлених обмежень швидкості руху, передбаченої знаками 3.29, 3.31, 30.3 (а.с.10).

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України «Про Національну поліцію», визначає правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України.

Завданнями поліції є надання поліцейських послуг у сферах: 1) забезпечення публічної безпеки і порядку; 2) охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави; 3) протидії злочинності; 4) надання в межах, визначених законом, послуг з допомоги особам, які з особистих, економічних, соціальних причин або внаслідок надзвичайних ситуацій потребують такої допомоги. (ч. 1 ст. 2 Закону України «Про Національну поліцію»)

Згідно з приписами ст. 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення, станом на час вчинення адмінправопорушення, органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема частини перша, друга, третя, четверта, шоста і сьома статті 122.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно з ч. 4 ст. 258 КУпАП, у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 283 цього Кодексу.

Відповідно до Кодексу України про адміністративні правопорушення, Закону України «Про національну поліцію», з метою встановлення нормативно-правового регулювання здійснення проваджень уповноваженими особами Національної поліції України у справах про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1395 від 07 листопада 2015 року затверджено Інструкцію з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі,

Відповідно до п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Так, згідно з п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до положень ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

В пункті 1.3 Правил дорожнього руху зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Розділом 8 Правил дорожнього руху встановлено, що регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

Згідно з п. 12.4 ПДР у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Відповідно до ч. 1 ст.122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину тягне накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до Кодексу України про адміністративні правопорушення, Закону України «Про національну поліцію», з метою встановлення нормативно-правового регулювання здійснення проваджень уповноваженими особами Національної поліції України у справах про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1395 від 07 листопада 2015 року затверджено Інструкцію з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі,

Згідно з ч. 1 ст. 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі статтею 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Cтаттею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно достаті 72 КАС Українидоказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно ч.ч. 1,2ст.77 КАСУкраїни кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановленихстаттею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Як вбачається з матеріалів справи, представником відповідача до відзиву надано суду роздруківку з відеофайлу приладу файлу: _W2200_0610_175440.jmx з пристрою TruCam ІІ Серійний н-р: ТС008352, з якої вбачається Координати для визначення населеного пункту вказані на роздруківці з TruCAM Широта: 49 °29 38.36"N Довгота: 25 °37 01.57 "Е. Автодорога М-19 331 км. Зафіксовано 06.10.2022 року о 17:54:40, поміряна швидкість 88 км/г. Ліміт швидкості: 50 км/г. (а.с.52)

Посилання позивача на те, що використання приладу ТruCam в ручному режимі суперечить ст. 40 Закону України "Про національну поліцію", спростовуються інформацією ДП «Всеукраїнський державний науково-виробничий центр Стандартизації, Метрології, Сертифікації та захисту прав споживачів», відповідно до якої лазерний вимірювач ТruCam відноситься до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів, тобто конструктивно створений для утримування в руках під час вимірювань. Крім основного, ручного режиму, вимірювач ТruCam також може бути встановлений на триногу для проведення вимірювань швидкості руху транспортного засобу в автоматичному режимі (а.с.59).

Слід зазначити, що прилад TruCAM ІІ (сервісний номер ТС008352) згідно наданої технічної документацієї, сертифікатом перевірки типу від 26.12.2018 року UA.TR.001 241-18 Rev.0 в якому міститься інформація про дійсність до 26.12.2028 року, відповідає вимогам ДСТУ, а тому фіксація швидкості руху в ручному режимі за його допомогою є правомірним.

Також, відповідно до свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/24057, виданого ДП «Укрметртестстандарт» чинного до 16.06.2022 р., лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TruCam LTI 20/20№ ТС008352, є придатним до застосування (а.с.57) .

Отже, лазерний вимірювач швидкості TruCam LTІ 20/20 №ТС000742 здійснює вимірювання процесу порушення швидкісного режиму, що дозволяє ідентифікувати транспортний засіб, номерний знак. Прилад автоматично визначає координати кожного вимірювання швидкості, розрізняє режими обмеження швидкості, встановлені для вантажних, легкових транспортних засобів, а також мотоциклів.

Разом з цим, в оскаржуваній постанові відповідачем жодним чином не було вказано місцезнаходження дорожнього знаку 5.45 (Населений пункт. Найменування і початок забудови населеного пункту, в якому діють вимоги Правил, що визначають порядок руху в населених пунктах), що могло б дати змогу встановити фактичні обставини щодо вчинення правопорушення, та в ній не міститься інформація стосовно розміщення на відповідному відрізку дороги дорожнього знаку 5.70 (Фото, відео фіксування порушень ПДР. Інформує про можливість здійснення контролю за порушеннями ПДР за допомогою спеціальних технічних та (або) технічних засобів).

У постанові відповідач посилався лише на єдиний доказ, який підтверджує обставини щодо перевищення швидкості руху транспортним засобом під керуванням позивача, а саме - здійснення вимірювання швидкості руху приладом TRUCAM .

За відсутності посилання відповідача в оскаржуваній постанові на зазначені докази щодо зони дії дорожнього знаку 5.45 «Населений пункт» в кілометровій відмітці вказаної автодороги, суд приходить до висновку, що зібраними доказами не підтверджуються обставини стосовно руху транспортного засобу під керуванням позивача саме в зоні дії дорожнього знаку 5.45 «Населений пункт» з перевищенням швидкості понад 20 км/год.

Відтак, відповідач в особі працівника патрульної поліції, який розглянув справу, не виконав вимоги щодо посилання у постанові про накладення стягнення на докази, які в повній мірі підтверджують факт скоєння адміністративного правопорушення позивачем.

Крім того, в ході розгляду справи, жодних доказів того, що при розгляді справи відносно позивача за ч. 1 ст. 122 КУпАП, інспектором УПП в Тернопільській області лейтенантом поліції Смітюхом В.Т. було дотримано процедуру розгляду справи, визначену КУпАП, зокрема роз`яснено ОСОБА_1 процесуальні права та забезпечено останньому можливість їх реалізації, стороною відповідача суду надано не було.

Суд зазначає, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений.

Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб`єкта владних повноважень.

У контексті наведеного слід зауважити, що дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб`єктом владних повноважень при прийнятті та складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює, а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об`єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні.

Така правова позиція узгоджується з позиціями, що викладені у постановах Верховного Суду від 15.11.2018 року у справі № 524/5536/17, від 30.05.2018 року у справі № 337/3389/16, від 17.07.2019 року у справі № 295/3099/17 та від 05.03.2020 року по справі № 607/7987/17.

Відповідно до ч.3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що постанова підлягає скасуванню, а провадження в справі слід закрити, в зв`язку з чим позов підлягає до задоволення.

Питання щодо розподілу судових витрат суд вирішує відповідно до положень ст. 139 КАС України.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.5,6,7,9,77,229,241-247,268,271,286 КАС України,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Тернопільській області про скасування постанови серії ЕАО №5470238 від 10.06.2022 року в справі про адміністративне правопорушення задоволити.

Скасувати постанову ЕАО №5470238 від 10.06.2022 року, винесену інспектором УПП у Тернопільській області лейтенантом поліції Смітюхом Володимиром Тарасовичем про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП, а справу про адміністративне правопорушення закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції в Тернопільській області на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 - судовий збір у розмірі 496,20 грн.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Довідка: повний текст рішення виготовлено 22.09.2022 року.

Суддя Пастернак І.А.