Справа № 640/15526/19
Суддя: Вєкуа Н.Г.
Дата ухвалення: 2022-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 вересня 2022 року м. Київ № 640/15526/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Вєкуа Н.Г., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження, без проведення судового засідання, адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
доДержавного бюро розслідувань
провизнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,
В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) (далі - позивач, ОСОБА_1 ) з позовом до Державного бюро розслідувань (, 01008, м. Київ, вул. Михайла Грушевського, 12/2) (далі - відповідач, ДБР), у якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Державного бюро розслідувань по ненаданню інформації, запитуваної адвокатським запитом №19-163-0812 від 17.07.2019;

- зобов`язати Державне бюро розслідувань в строк не пізніше 10 днів з дня набрання рішення суду в цій справі законної сили надати ОСОБА_1 інформацію, зазначену в адвокатському запиті від 17.07.2019 №19-163-0812, а саме повні відповіді на кожне поставлене у адвокатському запиті від 17.07.2019 №19-163-0812 питання.

У позовній заяві зазначено, що позивачем в рамках здійснення адвокатської діяльності, з метою надання професійної правничої допомоги клієнту, 18.07.2019 подано до ДБР адвокатський запит №19-163-0812 про надання інформації, проте останній відмовився надавати запитувану інформацію листом від 23.07.2019 №13215/12-19.

Позивач стверджує, що адвокатський запит від 17.07.2019 №19-163-0812 оформлений належним чином та відповідає всім вимогам чинного законодавства. Також позивачем зазначено, що останній наділений усіма законними правами на звернення з адвокатськими запитами до відповідача та безперешкодно отримувати від нього інформацію з копіями документів.

За доводами позивача, відповідь ДБР від 23.07.2019 №13215/12-19 свідчить про те, що останній не ознайомлювався із адвокатським запитом №19-163-0812 від 17.07.2019 та відмовив з формальних підстав. Окрім того, в листі відповідач зазначив, що 21.05.2019 ДБР розпочато кримінальне провадження №0000713 за фактами, викладеними у заяві гр. ОСОБА_2 , в якому ОСОБА_1 не має статусу захисника, представника потерпілого, законного представника, представника юридичної особи, представника іншої особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, у зв`язку з чим, звернення №19-163-0812 від 17.07.2019 не підлягає розгляду в порядку статей 202, 222 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України).

Позивач наголошує в позовній заяві на тому, що поставлені питання в адвокатському запиті №19-163-0812 від 17.07.2019 не стосуються кримінального провадження розпочатого за заявою гр. ОСОБА_2 та не просить надати інформацію отриману під час здійснення кримінального провадження. За твердженнями позивача, адвокатський запит №19-163-0812 від 17.07.2019 є самостійним процесуальним документом та подавався поза рамками існуючого кримінального провадження.

Позивач вважає, що вище зазначені твердження підтверджують те, що ДБР не було наведено в листі від 23.07.2019 №13215/12-19 жодної правомірної підстави ненадання інформації, запитуваної адвокатським запитом №19-163-0812 від 17.07.2019, а відтак така відмова є незаконною.

Ухвалою судді Васильченко І.П. Окружного адміністративного суду міста Києва від 22.08.2019 прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Відповідно до витягу із протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.09.2020, справу розподілено для розгляду судді Вєкуа Н.Г.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 17.09.2020 прийнято справу №640/15526/19 до свого провадження. Встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня отримання ухвали про відкриття провадження у справі на подання відзиву на позовну заяву та доказів, що підтверджують заперечення проти позову.

Представник Державного бюро розслідувань не надав письмового відзиву. Через канцелярію суду від представника Державного бюро розслідувань надійшла заява про закриття провадження у справі.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 01.08.2022 відмовлено в задоволенні клопотання Державного бюро розслідувань про закриття провадження у справі.

Справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до вимог статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до частини 3 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України у справах, розгляд яких проводився за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), заявами по суті справи є позов та відзив.

Розглянувши подані сторонам документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 є адвокатом та здійснює адвокатську діяльність у складі адвокатського об`єднання «Головань і Партнери».

Адвокатське об`єднання «Головань і Партнери» на підставі договору про надання правової (професійної правничої) допомоги №0812 від 22.05.2019 здійснює представництво інтересів та захист ОСОБА_3 .

В рамках здійснення адвокатської діяльності з метою надання професійної правничої допомоги клієнту 18.07.2019 ОСОБА_1 подав до Державного бюро розслідувань адвокатський запит №19-163-0812 від 17.07.2019, на підставі ст. ст. 20, 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», у якому просив надати наступну інформацію:

1. Чи складався службовими особами Державного бюро розслідувань документ (роздрукування додається), фотокопію якого було опубліковано 25.06.2019 на Telegram-каналі ОСОБА_2 (https://t.me/PortnovUA/800.https://static.wixstatic.com/ugd/080718.7fef3ffe0d5743769bf3e88295aec821.pdf)?

2. Якщо так, то ким, коли, кому, на якій підставі, з якою метою, в рамках якої процедури, та за яких обставин було передано фотокопії листа №Г-4906/02-2019вих від 21.06.2019, опубліковані 25.06.2019 на Telegram-каналі ОСОБА_2 .?

3. Ким, коли, кому, на якій підставі, з якою метою, в рамках якої процедури, та за яких обставин було надано вказівку/дозвіл передати напряму, чи опосередковано ОСОБА_2 або іншій неуповноваженій на це особі фотокопії листа №Г-4906/02-2019вих від 21.06.2019?

4. Ким, коли, на якій підставі, з якою метою, в рамках якої процедури, та за яких обставин напряму, чи опосередковано було передано інформацію про суть заяв/копії відповідних заяв Адвокатського об`єднання «Головань і Партнери» від 14.06.2019 ОСОБА_2 або іншій неуповноваженій на це особі? Кому саме було передано інформацію про суть заяв/копії відповідних заяв Адвокатського об`єднання «Головань і Партнери» від 14.06.2019?

5. Ким, коли, кому, на якій підставі, з якою метою, в рамках якої процедури, та за яких обставин було надано вказівку/дозвіл передати напряму, чи опосередковано ОСОБА_2 або іншій неуповноваженій на це особі інформацію про суть заяв/копії відповідних заяв Адвокатського об`єднання «Головань і Партнери» від 14.06.2019?

6. З якою метою було виготовлено декілька примірників листа № Г-4906/02-2019вих від 21.06.2019, зокрема, фотокопії якого було розміщено за адресою: https://static.wixstatic.com/ugd/080718 7fef3ffe0d5743769bf3e88295aec821.pdf на телеграм-каналі ОСОБА_2 25.06.2019.

7. Де саме зараз зберігається примірник листа №Г-4906/02-2019вих від 21.06.2019, фотографію якого було розміщено за адресою: https://static.wixstatic.com/ugd/080718 7fef3ffe0d5743769bf3e88295aec821.pdf на телеграм-каналі ОСОБА_2 25.06.2019?

Державне бюро розслідувань листом від 23.07.2019 №13215/12-19 відмовився надавати запитувану інформацію.

Позивач вважає, що підстави відмови відповідача у наданні запитуваної інформації є незаконними, необґрунтованими та вказують на те, що відповідач взагалі не ознайомлювався зі змістом адвокатського запиту №19-163-0812 від 17.07.2019.

Так, єдиним обґрунтуванням відмови у наданні інформації було те, що:

«… 21.05.2019 Державним бюро розслідувань розпочато кримінальне провадження №0000713 за фактом, викладеними у заяві гр. ОСОБА_2

…

У даному кримінальному провадженні Ви не маєте статусу захисника, представника потерпілого, законного представника, представника юридичної особи, представника іншої особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, у зв`язку з чим, ваше звернення не підлягає розгляду в порядку ст. 202 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», надання адвокату інформації під час здійснення кримінального провадження, здійснюється в порядку, встановленому кримінальним процесуальним законом.

За таких обставин та з урахуванням вимог статті 222 КПК України, підстав для надання запитуваної інформації не вбачається.».

Так, позивач наголошує, що ні адвокатський запит №19-163-812 від 17.07.2019, в цілому, ні жодне, поставлене у ньому питання, не стосується будь-якого кримінального провадження, розпочатого Державним бюро розслідувань, за будь-якою заявою ОСОБА_2 .

Також позивач стверджує, що не запитував інформацію, отриману під час здійснення кримінального провадження, усі питання адвокатського запиту стосуються виключно встановлення обставин процесуального передання третім особам фотокопії листа №Г-4906/02-2019вих від 21.06.2019 та інформації про суть заяв/копії заяв Адвокатського об`єднання «Головань і Партнери» від 14.06.2019.

Позивач вважаючи протиправною бездіяльність Державного бюро розслідувань по ненаданню інформації, запитуваної адвокатським запитом №19-163-0812 від 17.07.2019, звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються Конституцією України та Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" від 05.07.2012 №5076-VI.

Підпунктами 1, 2 пункту 1 статті 1 Закону №5076-VI визначено, що адвокат - фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом; адвокатська діяльність - незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Статтею 2 Закону №5076-VI закріплено, що адвокатура України - недержавний самоврядний інститут, що забезпечує здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги на професійній основі, а також самостійно вирішує питання організації і діяльності адвокатури в порядку, встановленому цим Законом. Адвокатуру України складають всі адвокати України, які мають право здійснювати адвокатську діяльність. З метою забезпечення належного здійснення адвокатської діяльності, дотримання гарантій адвокатської діяльності, захисту професійних прав адвокатів, забезпечення високого професійного рівня адвокатів та вирішення питань дисциплінарної відповідальності адвокатів в Україні діє адвокатське самоврядування.

Статтею 20 Закону №5076-VI визначені професійні права адвоката, згідно яких під час здійснення адвокатської діяльності адвокат має право вчиняти будь-які дії, не заборонені законом, правилами адвокатської етики та договором про надання правової допомоги, необхідні для належного виконання договору про надання правової допомоги, зокрема, звертатися з адвокатськими запитами, у тому числі щодо отримання копій документів, до органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб, підприємств, установ, організацій, громадських об`єднань, а також до фізичних осіб (за згодою таких фізичних осіб).

Згідно ч. 1 ст. 24 Закону №5076-VI адвокатський запит - письмове звернення адвоката до органу державної влади, органу місцевого самоврядування, їх посадових та службових осіб, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності та підпорядкування, громадських об`єднань про надання інформації, копій документів, необхідних адвокату для надання правової допомоги клієнту.

До адвокатського запиту додаються посвідчені адвокатом копії свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, ордера або доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги. Вимагати від адвоката подання разом з адвокатським запитом інших документів забороняється.

Абзацом першим частини другої вказаної статті передбачено, що орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи, керівники підприємств, установ, організацій, громадських об`єднань, яким направлено адвокатський запит, зобов`язані не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту надати адвокату відповідну інформацію, копії документів, крім інформації з обмеженим доступом і копій документів, в яких міститься інформація з обмеженим доступом.

Частиною 3 ст. 24 Закону №5076-VI встановлено, що відмова в наданні інформації на адвокатський запит, несвоєчасне або неповне надання інформації, надання інформації, що не відповідає дійсності, тягнуть за собою відповідальність, встановлену законом, крім випадків відмови в наданні інформації з обмеженим доступом.

Згідно з ст. 11 Закону України "Про інформацію" та ст. 10 Закону України "Про доступ до публічної інформації", особа має право вільного доступу до інформації про себе. Відповідно, розпорядник інформації зобов`язаний безперешкодно і безкоштовно надати інформацію про особу, якої вона стосується, на вимогу такої особи.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про доступ до публічної інформації" публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Положеннями п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про Державне бюро розслідувань" передбачено, що Державне бюро розслідувань організовується і діє на засадах, зокрема, відкритості та прозорості діяльності Державного бюро розслідувань для суспільства та демократичного цивільного контролю, підзвітності і підконтрольності визначеним законом державним органам.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 13 Закону України "Про доступ до публічної інформації" розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання.

Системний аналіз наведених норм у своєму взаємозв`язку з урахуванням правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 08.04.2020 у справі №826/7244/18, дає підстави для висновку, що ДБР як державний правоохоронний орган і суб`єкт владних повноважень є розпорядником публічної інформації. При цьому, розглядаючи запит адвоката про надання інформації про підстави передання неуповноваженій на це особі інформації, Державне бюро розслідувань виступає представником влади, здійснює свої визначені законом повноваження і в порядку їх реалізації вирішує питання, що впливають на права та обов`язки суб`єкта звернення.

Викладене, з огляду на згадане рішення суду касаційної інстанції, свідчить, що спори, пов`язані з розглядом відповідних запитів, мають публічно-правовий характер, адже пов`язані зі здійсненням владно-управлінських функції правоохоронного органу як розпорядника інформації, а тому повинні вирішуватися за правилами адміністративного судочинства.

Вказане спростовує доводи відповідача - представника ДБР, що зазначений спір не є публічно-правовим і має вирішуватися судами за правилами КПК України.

Як убачається з матеріалів справи, позивачем в адвокатському запиті були поставлені питання виключно встановлення обставин процесуального передання третім особам фотокопії листа №Г-4906/02-2019вих від 21.06.2019 та інформації про суть заяв/копії заяв Адвокатського об`єднання «Головань і Партнери» від 14.06.2019.

Позивач посилається на те, що в адвокатському запиті не порушуються питання щодо отримання інформації та копій документів, отриманих під час здійснення кримінального провадження.

Отже, суд вважає вказані в додаткових поясненнях доводи відповідача, а саме: «у випадку надання відповіді на запит, де зі змісту такої відповіді випливало б розголошення відомостей кримінального провадження, це могло б вплинути на хід досудового розслідування та завдати шкоди повноті й об`єктивності встановлення обставин кримінального правопорушення, чим було б порушено вимоги КПК України.» - недоречними, оскільки в запиті не були поставлені питання щодо кримінального провадження №0000713 розпочатого за фактами, викладеними у заяві гр. ОСОБА_2 ..

Підсумовуючи викладене, суд доходить до переконання про те, що Державним бюро розслідувань здійснено неналежний розгляд адвокатського запиту ОСОБА_1 від 17.07.2019 №19-163-0812.

Однак, суд наголошує, що Державним бюро розслідувань вчинено дії з розгляду адвокатського запиту №19-163-0812 від 17.07.2019, а відтак відсутня бездіяльність зі сторони бюро.

При розв`язанні спору суд зважає на практику Європейського суду з прав людини щодо застосування статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення від 21.01.1999р. у справі "Гарсія Руїз проти Іспанії", від 22.02.2007р. у справі "Красуля проти Росії", від 05.05.2011р. у справі "Ільяді проти Росії", від 28.10.2010р. у справі "Трофимчук проти України", від 09.12.1994р. у справі "Хіро Балані проти Іспанії", від 01.07.2003р. у справі "Суомінен проти Фінляндії", від 07.06.2008р. у справі "Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD) та Месроп Мовсесян (MESROP MOVSESYAN) проти Вірменії"), згідно з якими право на мотивоване (обґрунтоване) судове рішення є частиною загального права людини на справедливий і публічний розгляд справи та поширюється як на цивільний, так і на кримінальний процес.

Разом із тим, суд бере до уваги, що за змістом перелічених рішень вимога пункту 1 статті 6 Конвенції щодо обґрунтовування судових рішень не може розумітись як обов`язок суду детально відповідати на кожен довід заявника. Стаття 6 Конвенції також не встановлює правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання в першу чергу національного законодавства та оцінки національними судами. Проте Європейський суд з прав людини оцінює ступінь умотивованості рішення національного суду, як правило, з точки зору наявності в ньому достатніх аргументів стосовно прийняття чи відмови в прийнятті саме тих доказів і доводів, які є важливими, тобто такими, що були сформульовані заявником ясно й чітко та могли справді вплинути на результат розгляду справи.

З урахуванням наведеного вище, суд дійшов висновку, що належним способом захисту прав позивача є зобов`язання Державного бюро розслідувань повторно розглянути адвокатський запит ОСОБА_1 від 17.07.2019 №19-163-0812.

Згідно вимог частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про те, що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню.

З урахуванням ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України суд присуджує на користь позивача здійснені ним документально підтверджені витрати по сплаті судового збору у розмірі 768,40 грн..

Керуючись статтями 2, 6-10, 19, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) - задовольнити частково.

Зобов`язати Державне бюро розслідувань повторно розглянути адвокатський запит ОСОБА_1 від 17.07.2019 №19-163-0812.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) понесені ним витрати по сплаті судового збору в розмірі 768,40 грн. (сімсот шістдесят вісім грн. 40 коп.), за рахунок бюджетних асигнувань Державного бюро розслідувань (, 01008, м. Київ, вул. Михайла Грушевського, 12/2).

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.Г. Вєкуа