Справа № 477/625/22
Суддя: Козаченко Р. В.
Дата ухвалення: 2022-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 477/625/22
Провадження № 2-а/477/10/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2022 року Жовтневий районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді Козаченка Р.В.,

із секретарем судових засідань Боровик С.С.,

за участю: позивача Дякончука В.О.,

представника відповідача не з`явився,

розглянувши в м. Миколаєві адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції в Миколаївській області про скасування постанови про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з адміністративним позовом, в якому просив скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення серії БАВ № 439603 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП, якою на нього було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 425 грн.

В обґрунтування позову зазначив, що висновки про порушення ним правил дорожнього руху не відповідають дійсності, постанова про накладення штрафу прийнята з грубим порушенням вимог Закону, а також без урахування всіх обставин справи, що мають значення для вирішення питання про наявність підстав для притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Вказував, що 01 серпня 2022 року його безпідставно зупинили працівники поліції в с.Мішково-Погорілове Миколаївського району Миколаївської області, один з яких повідомив, що підстава зупинки перевірка документів. Не зважаючи на те, що він пред`явив через додаток Дія технічний паспорт в електронному виді на транспортний засіб, яким керував, проте інспектор поліції не зважив на це і вказав, що документ про реєстрацію автомобіля повинен був бути в оригіналі, тому склав постанову про адміністративне правопорушення.

Посилаючись на те, що його зупинка була безпідставною, а постанова винесена без доказів, оскільки Правилами дорожнього руху та постановою КМУ № 956 від 23 жовтня 2019 року передбачена можливість користуватися та пред`явити на вимогу поліцейських реєстраційний документ на транспортний засіб в електронному виді, тому вважав складену відносно нього постанову про адміністративне правопорушення протиправною і такою, що підлягає скасуванню.

Відповідач відзиву не подав.

В судовому засіданні позивач свій позов підтримав та просив задовольнити з тих же підстав, що й були ним зазначені в позовній заяві, зазначивши також, що дійсно при собі він не мав реєстраційного документу на транспортний засіб, яким керував 01 серпня 2022 року, так як він знаходився, в тому числі й електронному виді, у власника його батька, який слідував на іншому автомобілі позаду нього. І приблизно через п`ять хвилин після його зупинки батько під`їхав на надав документ в електронному виді в своєму мобільному телефоні. Проте поліцейські на це не звернули уваги і вказали, що немає оригіналу технічного паспорту, тому він вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 126 КУпАП.

Суд, заслухавши пояснення позивача, розглянувши та дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

01 серпня 2022 року, близько 18.30, позивач керував транспортним засобом марки «Mercedes-Benz 210», реєстраційний номер НОМЕР_1 , і рухався в с. Мішково-Погорілове Миколаївського району Миколаївської області, по вул. Шкільна.

В районі будинку № 1 його зупинив інспектор сектору реагування патрульної поліції Миколаївського районного управління Головного Управління в Миколаївській області

Студінський В.О., який повідомив йому про необхідність для перевірки пред`явити документи щодо керування транспортним засобом.

За вимогою поліцейського пред`явити документи про реєстрацію транспортного засобу водій автомобіля «Mercedes-Benz 210», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_2 пред`явив в електронному виді за допомогою мобільного електронного додатку Дія свідоцтво про реєстрацію цього транспортного засобу, зареєстрованого 24 вересня 2015 року за його батьком.

Тоді ж на місці поліцейський розглянув справу про адміністративне правопорушення і виніс відносно позивача постанову серії БАВ № 439603, якою визнав винуватим його у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, та наклав стягнення у виді штрафу в сумі

425 грн.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюється Правилами дорожнього руху, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (далі Правила), порушення яких є підставою для відповідальності згідно із законодавством (п.п. 1.1, 1.9 Правил).

Відповідно до п. 2.4 (а) Правил на вимогу працівника поліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1 ПДР України.

Пунктом б) пункту 2.1. Правил передбачено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних Сил, Національної Гвардії, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту технічний талон).

Згідно зі ст. 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення України (далі - КУпАП України) ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Статтею 126 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Статтею 251 КУпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За приписами частин 1-4 ст. 258 КУпАП протокол не складається в разі вчинення адміністративних правопорушень, передбачених статтями 70, 77, частиною третьою статті 85, статтею 153, якщо розмір штрафу не перевищує трьох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, частиною першою статті 85, якщо розмір штрафу не перевищує семи неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, статтею 107 (у випадках вчинення правопорушень, перелічених в частині третій статті 238) частиною третьою статті 109, статтями 110, 115, частинами першою, третьою і п`ятою статті 116, частиною третьою статті 116-2, частинами першою і третьою статті 117 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження на місці вчинення правопорушення), статтями 118, 119, статтями 134, 135, 185-3, статтею 197 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження), статтею 198 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження) цього Кодексу, якщо особа не оспорює допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається.

Протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення.

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Як вбачається зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України від 02 липня 2015 року №580-VIII "Про Національну поліцію" (далі - Закон №580-VIII) визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до статті 16 Закону України "Про дорожній рух" від 30 червня 1993 року №3353-XII, водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб або пред`явити електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу.

Суд зазначає, що притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Постановою Кабінету Міністрів України № 956 від 23 жовтня 2019 року Про реалізацію експериментального проекту щодо застосування електронного посвідчення водія та електронного свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу затверджено Порядок застосування електронного посвідчення водія та електронного свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу.

Порядок застосування електронного посвідчення водія та електронного свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, затверджений Постановою КМУ від 23 жовтня 2019 року № 956 визначає процедуру замовлення, формування, пред`явлення та перевірки електронного посвідчення водія та електронного свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу.

У цьому Порядку під термінами електронне посвідчення водія (далі е-посвідчення) та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (далі е-свідоцтво) слід розуміти цифрове відображення виданих особі національного посвідчення водія та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу разом з унікальним електронним ідентифікатором (QR-кодом), який забезпечує перехід за посиланням на відповідний підтвердний запис в електронних ресурсах єдиної інформаційної системи МВС.

Пунктом 3 зазначеного Порядку визначено: особа, яка в установленому законодавством порядку отримала посвідчення водія та/або свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, має право замовити е-посвідчення та е-свідоцтво. Для замовлення е-посвідчення та/або е-свідоцтва така особа повинна завантажити на смартфон мобільний додаток Єдиного державного веб-порталу електронних послуг Дія та пройти електронну ідентифікацію.

Згідно з п. 4 Порядку: е-посвідчення та е-свідоцтво формуються засобами Єдиного державного веб-порталу електронних послуг, зокрема з використанням мобільного додатку Дія, на підставі відомостей про видані особі посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, що містяться в єдиній інформаційній системі МВС.

Е-посвідчення та е-свідоцтво формуються автоматично за наявності в єдиній інформаційній системі МВС усіх відомостей, зазначених у посвідченні водія та свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу, в тому числі відцифрованого образу обличчя особи для формування е-посвідчення.

Колісному е-посвідченню та е-свідоцтву присвоюється унікальний електронний ідентифікатор (QR-код) для доступу до відомостей єдиної інформаційної системи МВС, на підставі яких формувалися е-посвідчення та е- свідоцтво.

Частиною 6 та 7 Порядку визначено, що Е-посвідчення та е-свідоцтво пред`являються власником транспортного засобу на смартфоні без додаткового пред`явлення посвідчення водія та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, виготовлених на бланках, а також документа, що посвідчує особу.

Поліцейський проводить перевірку достовірності пред`явлених особою е- посвідчення та е-свідоцтва за допомогою технічних засобів, зокрема з використанням унікального електронного ідентифікатора (QR-коду) та відомостей з єдиної інформаційної системи МВС.

Зазначена вище постанова набрала чинності 29 листопада 2019 року та опублікована в газеті «Урядовому кур`єр» № 230 від 29 листопада 2019 року.

Із наданого позивачем роздрукованого з електронного додатку Дія е-посвідчення на «Mercedes-Benz 210», реєстраційний номер НОМЕР_1 , вбачається, що воно було відкрите з оновленням додатку 01 серпня 2022 року о 18:33, в той час як складання постанови про адміністративне правопорушення відбулося 18:36. Це вказує, що перед складанням постанови про адміністративне правопорушення у водія ОСОБА_1 малося в електронному виді свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу для пред`явлення поліцейському, що дозволяється законодавством України, тому не можна вважати, що він порушив Правила дорожнього руху України, зокрема й п. 2.1.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

При цьому, як визначено у постанові Верховного суду від 08.07.2020 в справі №463/1352/16, в силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти встановлені судом у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення та законності його фіксації. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим.

Проте, незважаючи на невизнання ОСОБА_1 своєї вини та представлення ним на підтвердження цьому достовірних доказів, поліцейським формально винесено оскаржувану постанову без врахування всіх обставин та вимог зазначених нормативних актів.

За таких встановлених обставин та фактів суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова відносно позивача є протиправною та підлягає скасуванню.

З врахуванням положень ст. 139 КАС України та Закону України Про судовий збір з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, сплачений ним при поданні позову до суду в сумі 496 грн. 20 коп.

За викладеного, керуючись ст.ст. 139, 241-246, 250 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову про адміністративне правопорушення серії БАВ № 439603 від 01 серпня 2022 року відносно ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП скасувати.

Стягнути із Головного управління національної поліції в Миколаївській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 відшкодування сплаченого ним при поданні позову до суду судового збору у сумі 496 (чотириста дев`яносто шість) грн 20 грн.

Постанова може бути оскаржена до П`ятого апеляційного адміністративного суду на протязі 10 днів з дня проголошення через Жовтневий районний суд Миколаївської області.

Суддя Р.В. Козаченко