Справа № 320/2367/21
Суддя: Ключкович Василь Юрійович
Дата ухвалення: 2022-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа №320/2367/21
21 вересня 2022 року м. Київ
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:
головуючого - судді Ключковича В.Ю.,
суддів Беспалова О.О.,
розглянувши у письмовому провадженні заяву фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 по прийняття додаткової постанови у справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Київській області про визнання протиправними та скасування повідомлень-рішень,-
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 17.06.2021 позов задоволено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу та вказує, що оскільки суд першої інстанції порушив норми матеріального та процесуального права, рішення Київського окружного адміністративного суду від 17.06.2021 у справі №320/2367/21 слід скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 31.08.2022 апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Київській області залишено без задоволення. Рішення Київського окружного адміністративного суду від 17.06.2021 залишено без змін.

07.09.2022 до суду апеляційної інстанції від позивача надійшла заява, у якій позивач просить ухвалити додаткове рішення у даній справі про судові витрати ФОП ОСОБА_1 , понесені ним у зв`язку з переглядом справи №320/2367/21 у суді апеляційної інстанції у розмірі 8 000 грн.

Розглянувши заяву ФОП ОСОБА_1 , колегія суддів приходить до висновку про необхідність прийняття додаткової постанови та задоволення такої заяви, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 252 кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

У відповідності до змісту вказаної статті, додаткове судове рішення є засобом усунення неповноти судового рішення, внаслідок якої залишилися невирішеними певні вимоги особи, яка бере участь у справі.

Відповідно до частин 1-5 ст. 143 КАС суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Учасники справи, свідки, експерти, спеціалісти, перекладачі можуть оскаржити судове рішення щодо судових витрат, якщо це стосується їхніх інтересів.

Якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.

У випадку, передбаченому частиною третьою цієї статті, суд виносить додаткове рішення в порядку, визначеному статтею 252 цього Кодексу.

Згідно ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Згідно із частинами 1-5 ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч. 9 ст. 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Згідно з пунктами 4, 6, 9 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05.07.2012 №5076-VI (далі - Закон №5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення.

Відповідно до ст. 19 Закону №5076-VI визначено, зокрема, такі види адвокатської діяльності як надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Згідно зі ст. 30 Закону №5076-VI, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

На обґрунтування понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції надано:

На обґрунтування понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції інстанції надано:

договір №9 від 03.09.2021 про надання правничої допомоги з адвокатом Рибченко Наталією Миколаївною. Згідно п. 5 даного договору, позивач зобов`язаний оплатити адвокату фіксований гонорар у розмірі 8 000 грн. за здійснення аналізу апеляційної скарги відповідача на рішення Київського окружного адміністративного суду від 17.06.2021; здійснення аналізу рішення Київського окружного адміністративного суду від 17.06.2021; надання консультацій та роз`яснень; складання відзиву на апеляційну скаргу ГУ ДПС у Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 17.06.2021. також у вказаному договорі обумовлено додатку оплату, за необхідності, за прибуття до апеляційного суду та/або за участь у розгляді справи у режимі відео конференції або через Електронний суд із використанням власних технічних засобів та електронного цифрового підпису за одне судове засідання - 2 000 грн.;

Акт виконаних робіт (наданих послуг) від 15.08.2022 до договору про надання правничої допомоги №9 від 03.09.2021 згідно якого, адвокатом були надані наступні послуги: здійснено аналіз апеляційної скарги ГУ ДПС у Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 17.06.2021 у справі №320/2367/21 з наданням усної консультації; здійснено аналіз рішення Київського окружного адміністративного суду від 17.06.2021 у справі №320/2367/21 з наданням усної консультації; складено відзив на апеляційну скаргу ГУ ДПС у Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 17.06.2021 у справі №320/2367/21;

платіжне дорученням №1218 від 11.08.2022.

Відповідно до частин 6 та 7 ст. 134 КАС України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

З аналізу вказаної норми вбачається, що саме відповідач має у відповідному клопотанні обґрунтувати завищення суми правничої допомоги.

Із запровадженням з 15.12.2017 змін до КАС України законодавцем принципово по новому визначено роль суду при вирішенні питання розподілу судових витрат, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами, та не може діяти на користь будь-якої із сторін.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц вказала про виключення ініціативи суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Колегія суддів приходить до висновку, що у суду з`являється право оцінити співмірність заявлених до стягнення витрат лише після заявлення клопотання про зменшення розміру таких, а ні як ні з власної ініціативи, на що і вказують вимоги ч. 6 ст. 134 КАС України.

Це означає, що відповідач, як особа, яка заперечує зазначений позивачем розмір витрат на оплату правничої допомоги, зобов`язаний навести обґрунтування та надати відповідні докази на підтвердження його доводів щодо неспівмірності заявлених судових витрат із заявленими позовними вимогами, подавши відповідне клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, а суд, керуючись принципом співмірності, обґрунтованості та фактичності, вирішує питання розподілу судових витрат керуючись приписами статті 139 КАС України.

Аналогічні висновки наявні у постановах Верховного Суду від 02.10.2019 у справі №815/1479/18, від 15.07.2020 у справі №640/10548/19, від 05.08.2020 у справі №640/15803/19, від 21.01.2021 у справі №280/2635/20, від 09.03.2021 у справі №200/10535/19-а, від 03.08.2022 у справі №280/4264/21.

Як підтверджено матеріалами справи, зокрема довідкою про доставку електронного листа від 13.09.2022, ухвала Шостого апеляційного адміністративного суду про призначення справи до розгляду у порядку письмового провадження від 13.09.2022 разом з копією заяви позивача про ухвалення додатковї постанови, на виконання ч. 7 ст. 18 КАС України, була надіслана відповідачу в його електронний кабінет, що відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 127 КАС України свідчить про вручення такої.

Колегія суддів вказує, що відповідач у суді апеляційної інстанції не скористався правом подати клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу.

Матеріалами справи підтверджено, що від позивача до суду апеляційної інстанції надійшов відзив на апеляційну скаргу відповідача. Також представником позивача було подано до Шостого апеляційного адміністративного суду клопотання про видачу копії постанови суду апеляційної інстанції та відповідно особисто отримано примірник такої в приміщенні суду.

Досліджені обставини вказують на те, що представником позивача Рибченко Н.М виконанні в повному обсязі умови договору про надання професійної правничої допомоги.

Зважаючи на відсутність заперечень з боку відповідача чи клопотань про зменшення розміру витрат на правову допомогу, що підлягають відшкодуванню позивачу, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що понесені позивачем під час розгляду даної справи в суді апеляційної інстанції витрати на правову допомогу підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, який виступав відповідачем у даній справі у заявленому ФОП ОСОБА_1 розмірі.

За наведених обставин, колегія суддів дійшла висновку, що заява представника ФОП ОСОБА_1 адвоката Рибченко Н.М. про ухвалення додаткового судового рішення про розподіл судових витрат є обґрунтованою та підлягає задоволенню, а понесені судові витрати в суді апеляційної інстанції підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДПС у Київській області у розмірі 8 000 грн.

Керуючись ст. ст. 139, 243, 252, 322, 328, 329 КАС України суд,

П О С Т А Н О В И В:

Заяву фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення про розподіл судових витрат задовольнити.

Прийняти додаткову постанову, якою вирішити питання про розподіл судових витрат.

Стягнути на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби у Київській області (вулиця Святослава Хороброго, 5а, місто Київ, поштовий індекс 03151 ) судовий збір у розмірі 8 000 грн. (вісім тисяч гривень).

Додаткова постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя В.Ю. Ключкович

Судді О. О. Беспалов

О.М. Ганечко