Справа № 420/2792/22
Суддя: Скупінська О.В.
Дата ухвалення: 2022-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/2792/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(додаткове)

22 вересня 2022 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Скупінської О.В., розглянувши в порядку письмового провадження заяву представника позивача адвоката Багно Л.Ф., про ухвалення додаткового судового рішення у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Одеської митниці Держмитслужби, Одеської митниці як відокремленого підрозділу Державної митної служби України про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Одеського окружного адміністративного суду перебувала справа за позовом ОСОБА_1 до Одеської митниці Держмитслужби, Одеської митниці як відокремленого підрозділу Державної митної служби України про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди.

13.07.2022 року представник позивачки адвокат Багно Л.Ф., через електронну систему «Електронний суд» надала до суду заяву про компенсацію судових витрат (у порядку статті 139 КАС України), якою остання повідомляє суд про подання нею доказів розміру понесених судових витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду по справі.

06 вересня 2022 року Одеським окружним адміністративним судом ухвалено рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 . Визнано протиправним та скасовано наказ Одеської митниці Держмитслужби від 22.12.2021 №785-о року (зі змінами внесеними наказами Одеської митниці Держмитслужби від 29.12.2021 №793-о, 06.01.2022 №2-о). Поновлено ОСОБА_1 на посаді. Стягнуто з Одеської митниці Держмитслужби на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 10.01.2022 по день ухвалення судового рішення в розмірі 118515,45 грн з вирахуванням належних до сплати податків та зборів. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

12 вересня 2022 року через електронну систему «Електронний суд» до суду надійшла заява представника позивача адвоката Багно Л.Ф., про ухвалення додаткового рішення про стягнення за рахунок бюджетних асигнувань з Одеської митниці Держмитслужби (65078, місто Одеса, вул. Гайдара 21-А, Код ) на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу в сумі 45204 грн 29 коп.

В поданій заяві адвокат Багно Л.Ф. зазначає, що згідно акту виконаних робіт (наданих послуг) від 08 вересня 2022 року адвокатом надані ОСОБА_1 правові послуги у загальному розмірі 45204 грн 29 коп. В той же час, 08.09.2022 ОСОБА_1 здійсненна оплата згідно акту виконаних робіт (наданих послуг) від 08.09.2022 року на загальну суму 45204 грн 29 коп. Загальна сума сплаченого гонорару адвоката на даний час складає 45204 грн 29 коп. (сорок п`ять тисяч двісті чотири гривні 29 копійок). У відповідності з ст.252 КАС України, вказані обставини є підставою для ухвалення додаткового судового рішення.

20.09.2022 року через електронну систему «Електронний суд» до суду надійшли заперечення (вх.№ЕС/3961/22) Одеської митниці на заяву адвоката Багно Л.Ф. про стягнення витрат на правову допомогу з проханням відмовити в задоволенні заяви. Подані заперечення відповідач обґрунтовує тим, що у поданих документах жодним чином не обґрунтовано заявлену фахівцем у галузі права та адвокатом вартість послуг з посиланням на первинні документи. З огляду на запровадження нових правил відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, для підтвердження та обґрунтування розміру витрат на правничу допомогу необхідне доведення відображення фахівцем у галузі права та адвокатом доходів, отриманих від незалежної професійної діяльності, як самозайнятої особи шляхом надання доказів ведення Книги обліку доходів та витрат, затвердженої наказом Міндоходів від 16 вересня 2013 року №481 «Про затвердження форми Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи - підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність, та Порядку її ведення», зареєстрованим у в Міністерстві юстиції України 01 жовтня 2013 року за №1686/24218. У розумінні п.1 ч.6 ст.12 КАС України, дана справа не є справою значної складності. Враховуючи те, що видатки Держмитслужби фінансуються з Державного бюджету України, беручи до уваги відсутність коштів та направлення їх на боротьбу зі збройною агресією російської федерації проти України, відповідач просить врахувати майновий стан Одеської митниці при винесенні рішення по даній заяві. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи. Отже, гонорар адвокату за надану правової допомоги у розмірі 45204,29 грн є завищеним, становить надмірний тягар для позивача, стягнення адвокатських витрат у зазначеній сумі не відповідає вищевказаним критеріям розумності, співрозмірності розмір таких витрат є не обґрунтованим та непропорційним до предмету спору.

Відповідно до приписів частин 1-5 статті 143 КАС України, суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Учасники справи, свідки, експерти, спеціалісти, перекладачі можуть оскаржити судове рішення щодо судових витрат, якщо це стосується їхніх інтересів.

Якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.

У випадку, передбаченому частиною третьою цієї статті, суд виносить додаткове рішення в порядку, визначеному статтею 252 цього Кодексу.

Виходячи з викладеного, суд звертає увагу сторін на дотримання заявником вимог статті 143 КАС України, а саме нею до ухвалення рішення по справі було подано заяву про подання доказів понесених судових витрат на правову допомогу протягом п`яти днів після ухвалення рішення у справі (том ІІІ, а.с.1) та заявником надіслано до суду заяву про ухвалення додаткового рішення з долученими доказами щодо суми понесених позивачем витрат на правову допомогу.

Відповідно до ч.1 ст.252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно з ч.3 ст.252 КАС України, суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Отже, оскільки заява сторони про стягнення судових витрат на правову допомогу подана в порядку ч.3 ст. 143 КАС України, то розгляд її необхідно здійснювати в порядку ч.3 ст. 252 КАС України, а саме протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви та в тому ж самому порядку, що й судове рішення.

Судове засідання з розгляду заяви (вх..№ 28683/22) було призначене на 22 вересня 2022 об 12 год 00 хв, оскільки сама справа №420/2792/22 була розглянута в судовому засіданні.

Сторони у судове засідання 22.09.2022 не з`явились, хоча були повідомлені належним чином та завчасно.

За приписами ч.1 ст.205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно ч.9 ст.205 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Відповідно до ч.4 ст.229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Зважаючи на вищевикладене, беручі до уваги відсутність клопотань учасників процесу про відкладення розгляду заяви, суд дійшов висновку про доцільність розгляду заяви в порядку письмового провадження.

Розглянувши доводи представника ОСОБА_1 адвоката Багно Л.Ф., перевіривши наявність правових підстав для задоволення поданої нею заяви, суд вважає, що вона підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 16 КАС України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво в суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Пунктом 1 частини третьої статті 132 КАС України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 134 КАС України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Згідно з частиною третьою статті 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката, виходячи із положень частини п`ятої статті 134 КАС України, має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частини шостої статті 134 КАС України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина сьома статті 134 КАС України).

Отже, саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Cуд також має враховувати чи пов`язані ці витрати з розглядом справи, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес тощо.

Визначаючись із відшкодуванням понесених витрат на правничу допомогу, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

Велика Палата Верховного Суду вказала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

Ключовим критерієм під час розгляду питання щодо можливості стягнення «гонорару успіху» у справі яка розглядається є розумність заявлених витрат. Тобто розмір відповідної суми має бути обґрунтованим. Крім того, підлягає оцінці необхідність саме такого розміру витрат.

Згідно зі статтею 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Отже, з викладеного слідує, що до правової допомоги належать і консультації та роз`яснення з правових питань; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру; представництво в судах тощо.

Так, зі змісту заяви (клопотання) про відшкодування витрат на правничу допомогу вбачається, що витрати на професійну правничу допомогу у цій справі представником позивача адвокатом Багно Л.Ф. оцінено у 45204,29 грн.

Як вже було зазначено вище, для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Зокрема, від учасника справи вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою, але не доказів обґрунтування часу, витраченого фахівцем у галузі права, як зазначив суд попередньої інстанції. Що стосується часу, витраченого фахівцем у галузі права, то достатнім є підтвердження лише кількості такого часу, але не обґрунтування, яка саме кількість часу витрачена на відповідні дії.

Цей висновок узгоджується з правовою позицією, що міститься, зокрема, у постановах Верховного Суду від 01.10.2018 у справі №569/17904/17, від 13.12.2018 у справі №816/2096/17.

Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 14.11.2019 у справі №826/15063/18.

На підтвердження обґрунтованості витрат на правничу допомогу до суду надано копію наступних документів:

- Договір про надання правової допомоги від 21.01.2022 року;

- Додаткова угода № 1 до договору про надання правової допомоги від 21.01.2022;

- Акт виконання робіт (наданих послуг) до Договору про надання правової допомоги від 08 вересня 2022 року;

- Квитанцію до прибуткового касового ордеру № 01 від 08.03.2022 року про прийняття від ОСОБА_1 45 204,29 грн. на підставі Договору правової допомоги від 21.01.2022 року та Акту виконаних робіт 08.09.2022;

- Рахунок Одеської митниці № 10 від 03 лютого 2022 року для здійснення оплати фактичних витрат на копіювання або друк документів на суму 2704,29 грн;

- Лист про оплату витрат на копіювання;

- Квитанція про сплату коштів Одеській митниці на суму 2704,29 грн.

21.09.2022 року до суду від адвоката Багно Л.Ф. надійшло клопотання (вх..№ ЕС/4025/22) про долучення доказів, а саме сплати нею податку з отриманого доходу від здійснення господарської діяльності у розмірі 45204,29 грн.

Відповідно до п.2 Додаткової угоди № 1, вартість послуг становить:

2.1. Розмір гонорару обчислюється виходячи з погодинної оплати роботи Адвоката і становить 2500.00 грн (дві тисячі п`ятсот гривень 00 коп.).

2.2. Розмір гонорару за участь Адвоката у одному судовому засіданні (у тому числі у судовому засіданні у режимі відеоконференцій становить 2500,00 грн (дві тисячі п`ятсот гривень 00 коп.)

Згідно з Актом виконання робіт (наданих послуг) до Договору про надання правової допомоги від 08 вересня 2022 року, адвокатом Багно Л.Ф. було надані наступні адвокатські послуги позивачці:

1) Адвокатський запит від 21.01.2022 2 години витраченого часу 5000 грн;

2) Позовна заява на 10 аркушах з додатками 4 години витраченого часу 10000 грн;

3) Додаткові витрати на виготовлення копій документів відповідно до виставленого рахунку № 10 вiд 03.02.2022 (квитанція № 0.0..1 вiд 07.02.2022) 2704,29 грн;

4) Клопотання про поновлення пропущеного строку від 25.03.2022 з додатками 1 година витраченого часу 2500,00 грн;

5) Відповідь на відзив на позовну заяву від 20.06.2022 3 години 7500,00 грн;

6) Заява у порядку ст.139 КАС України від 13.07.2022, клопотання від 15.06.2022 року 1 година 2500,00 грн;

7) Представництво у шістьох судових засіданнях 6 судових засідань 15000,00 грн.

Досліджуючи розмір витрат на професійну правничу допомогу на предмет їх обґрунтованості та пропорційності, суд звертає увагу на позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 30.09.2020 у справі №360/3764/18, за якою при визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, до предмета доказування у питанні компенсації, понесених у зв`язку з розглядом справи витрат на правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.

За результатами оцінки таких обставин, суд дійшов висновку, що обґрунтованим, об`єктивним і таким, що підпадає під критерій розумності, є розмір витрат на оплату таких послуг адвоката у сумі 5000,00 грн, а не 45204,29 грн, як визначено у заяві представника позивача та в Акті виконаних робіт.

Суд також враховує правову позицію, що міститься у постанові Верховного Суду від 09.04.2019 у справі №826/2689/15, відповідно до якої чинним процесуальним законодавством не передбачено обов`язку сторони, яка заявляє клопотання про відшкодування витрат на правничу допомогу, доводити обґрунтованість їх ринкової вартості. Натомість саме на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, покладено обов`язок доведення неспівмірності витрат з наданням відповідних доказів.

Відповідач у поданих до суду запереченнях проти стягнення на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 45204,29 грн обґрунтував належним чином необхідність відмови в задоволенні заяви про відшкодування судових витрат у вказаній сумі посилаючись на завищення суми заявленої правової допомоги, її невідповідність критеріям розумності, спів розумності розміру таких витрат до предмету спору.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477- IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У справі «East/West Alliance Limited» проти України» Європейський суд із прав людини, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10 % від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див., наприклад, рішення у справі «Ботацці проти Італії» (Bottazzi v. Italy) [ВП], заява № 34884/97, п. 30, ECHR 1999-V).

У пункті 269 Рішення у цієї справи Суд зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (див. вищезазначене рішення щодо справедливої сатисфакції у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece), п. 55 з подальшими посиланнями).

Таким чином враховуючи, що рішення суду першої інстанції прийняте на користь позивача, нескладність справи, наявність сталої судової практики суд вважає, що сума витрат вказана заявником є завищеною, відтак, на засадах співмірності та справедливості на користь позивача підлягає стягненню 5000,00 грн понесених судових витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката Багно Лілії Федорівни.

Вказані висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду викладеною у постанові від 21.01.2021 у справ №280/2635/20.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про стягнення з Одеської митниці Держмитслужби на користь ОСОБА_1 відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн.

Керуючись ст.ст. 132, 134, 139, 142, 243, 252, 311, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Заяву представника ОСОБА_1 адвоката Багно Л.Ф., про ухвалення додаткового судового рішення задовольнити частково.

Ухвалити додаткове рішення у справі № 420/2792/22.

Стягнути з Одеської митниці Держмитслужби (65078, м. Одеса, вул.Івана та Юрія Лип, буд.21-А, ) на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 (п`ять тисяч) грн.

У задоволені решти вимог заяви відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених статтею 287 КАС України, можуть бути подані протягом десяти днів з дня їх проголошення. Якщо в судовому засіданні оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи:

Позивач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 );

Відповідачі:

Одеська митниця Держмитслужби (65078, м. Одеса, вул. Івана та Юрія Лип, буд.21-А, );

- Одеська митниця як відокремлений підрозділ Державної митної служби України (65078, м. Одеса, вул. Івана та Юрія Лип, буд.21-А, ).

Суддя Олена СКУПІНСЬКА