Справа № 280/7186/20
Суддя: Суховаров А.В.
Дата ухвалення: 2022-09-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

іменем України

13 вересня 2022 року справа 280/7186/20

Третій апеляційний адміністративний суду складі колегії:

головуючий суддя Суховаров А.В.

судді Ясенова Т.І., Головко О.В.,

при секретарі Діденко Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 28.12.2021 (суддя Конишева О.В.) в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 19.11.2020 визнано протиправним і скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області №18 від 03.03.2020 про відмову ОСОБА_1 в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 19.02.2020 на підставі довідки ТУ ДСА України в Запорізькій області №08-02/759 від 25.02.2020 та зобов`язано здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання (т1ас89).

Позивач 16.01.2021 отримав виконавчий лист (т1ас99).

Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Запорізькій області 17.12.2021 подав заяву, в якій просив змінити спосіб і порядок виконання судового рішення на стягнення з ГУ ПФУ в Запорізькій області на користь ОСОБА_1 щомісячного грошового утримання судді у відставці з 19.02.2020 на підставі довідки ТУ ДСА України в Запорізькій області №08-02/759 від 05.02.2020 в розмірі 60994гр24коп. Заява обгрунтована тим, що виплата довічного грошового утримання в сумі 53601гр на місяць на підставі довідки ТУ ДСА України в Запорізькій області №08-02/759 від 05.02.2020 розпочалась з 01.02.2021. Заборгованість за період з 19.02.2020 по 31.01.2021 в сумі 60994гр24коп залишається невиплаченою та відповідач це пояснює тим, що для такої виплати державним бюджетом не виділяються кошти (т1ас100).

З заявою про зміну способу і порядку виконання судового рішення 28.12.2021 звернувся ОСОБА_1 та просить зобов`язати ГУ ПФУ в Запорізькій області виплачувати щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці з 19.02.2020 на підставі довідки ТУ ДСА України в Запорізькій області №08-02/759 від 25.02.2020 в розмірі 90 відсотків грошового утримання працюючого судді; стягнути заборгованість з довічного грошового утримання судді у відставці в сумі 853 616гр. Заява обгрунтована тим, що довічне грошове утримання йому має виплачуватись в розмірі 90 відсотків грошового утримання працюючого судді, а не 50 відсотків, як здійснює пенсійний фонд (т1ас126).

Також позивачем 28.12.2021 подана заява про встановлення судового контролю за виконанням рішення від 19.11.2020 в зв`язку із тривалим непроведенням повного розрахунку (т1ас130).

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 28.12.2021 відмовлено в задоволенні заяви Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Запорізькій області про зміну способу і порядку виконання судового рішення (т1ас122).

В апеляційній скарзі позивач просить дану ухвалу скасувати та направити справу на новий розгляд. Вказує, що суд першої інстанції навів неправдиві відомості що учасники справи не з`явились в судове засідання. Розгляд справи був призначений на 28.12.2021 на 9:50. Він прибув до суду зі своїм сином, що може бути підтвердженим відеокамерами спостереження, записом охорони в журналі відвідувачів, поясненнями водія таксі, який їх привіз та чекав повернення. Але до залу судового засідання він не був запрошений. Також окружний суд безпідставно не розглянув його заяви про зміну способу і порядку виконання судового рішення та про встановлення судового контролю (т2ас1).

Відповідно до частини 1 статті 378 КАС України, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця, - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.

Відповідно до частини 2 статті 378 КАС України, заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення розглядається в десятиденний строк з дня її надходження в судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника. Неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду.

В матеріалах справи відсутні докази повідомлення ОСОБА_1 про розгляд заяви про зміну способу і порядку виконання судового рішення 28.12.2021. Позивач в цей день з`явився до суду та подав від себе заяви про зміну способу і порядку виконання судового рішення та встановлення судового контролю за виконанням судового рішення. Однак суд першої інстанції безпідставно розглянув справу за відсутності позивача. Таке порушення процесуального права у відповідності до пункту 3 частини 3 статті 317 КАС України є обов`язковою підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення суду.

Також суд першої інстанції безпідставно не розглянув заяви ОСОБА_1 про зміну способу і порядку виконання судового рішення та встановлення судового контролю за виконанням судового рішення.

Розглядаючи заяви Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Запорізькій області та ОСОБА_1 колегія суддів виходить з наступного:

Відповідно до частини 2 статті 245 КАС України, в разі задоволення позову суд може прийняти рішення про: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених в пунктах 1 4 цієї частини, та стягнення з відповідача суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією, бездіяльністю; 10) інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод, інтересів.

Зобов`язавши суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії, суд виніс закінчене за суттю рішення, направлене на відновлення порушених прав громадянина. Це рішення є однозначно зрозумілим щодо дій, які зобов`язаний вчинити відповідач, не потребує додаткового роз`яснення і є обов`язковим до виконання відповідно до статті 14 КАС України.

З огляду на викладене, вимоги змінити рішення на стягнення фактично є проханням змінити не спосіб і порядок виконання судового рішення, а зміст самого рішення оскільки зобов`язання відповідача вчинити певні дії та стягнення з відповідача коштів є різними за змістом способами захисту прав.

Так само не підлягає задоволенню прохання ОСОБА_1 зобов`язати ГУ ПФУ в Запорізькій області виплачувати щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці з 19.02.2020 на підставі довідки ТУ ДСА України в Запорізькій області №08-02/759 від 25.02.2020 в розмірі 90 відсотків грошового утримання працюючого судді. Адже фактично це буде інше за змістом рішення за вимогою, яка не заявлялась в позовній заяві та не була предметом розгляду по суті.

Відповідно до частини 1 статті 382 КАС України, суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 19.03.1997 у справі Хорнсбі проти Греції зазначено що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожній особі розгляд судом спорів про її цивільні права і обов`язки. У такий спосіб реалізується право на суд, найважливішим аспектом якого є право доступу до правосуддя, тобто право звертатись до суду в цивільних справах. Однак це право стало б ілюзією, якби правова система держави дозволяла щоб остаточне обов`язкове судове рішення залишалось не діючим на шкоду однієї із сторін. Важко уявити, що стаття 6 Конвенції, докладно описуючи надані сторонам процесуальні гарантії справедливий, публічний, швидкий розгляд, залишила реалізацію судових рішень без захисту. Якщо вважати що стаття 6 Конвенції говорить тільки про доступ до правосуддя і судового процесу, то це, імовірно, привело б до ситуацій, несумісних із принципом верховенства права, що договірні держави зобов`язались дотримуватись, коли вони ратифікували Конвенцію. Виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, повинно розглядатись як невід`ємна частина суду в розумінні статті 6 Конвенції.

В пунктах 46, 48, 52 рішення Європейського суду з прав людини від 15.10.2009 у справі Іванов проти України зазначено, що від особи, яка домоглась винесення остаточного судового рішення проти держави, не можна вимагати ініціювання окремого провадження з його примусового виконання. В таких справах державний орган, який було належним чином проінформовано про таке судове рішення, повинен вжити всіх необхідних заходів для його дотримання або передати його іншому компетентному органу для виконання. Заявникові не можна дорікати за неподання до державної виконавчої служби заяви чи виконавчого листа для відкриття виконавчого провадження. Відсутність у заявника можливості домогтись виконання судового рішення, винесеного на його користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, як це передбачено першим реченням першого пункту статті 1 Першого протоколу.

На переконання колегії суддів, існують об`єктивні причини, які вимагають застосування механізму судового контролю з метою забезпечення належного виконання судового рішення, яке набрало законної сили, адже позивач більше ніж півтора року не може домогтись остаточного виконання судового рішення, ухвалено на захист його порушеного права.

Керуючись статтями 241-244, 315, 317, 321, 322 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Скасувати ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 28.12.2021 та прийняти нову постанову.

Відмовити в задоволенні заяв Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Запорізькій області та ОСОБА_1 про зміну способу і порядку виконання судового рішення.

Заяву ОСОБА_1 про встановлення судового контролю задовольнити.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області протягом місяця з дня отримання цієї постанови подати до Запорізького окружного адміністративного суду звіт про виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 28.12.2021 у справі №280/7186/20, а саме, щодо виплати ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в сумі 60994гр24коп.

Постанова набирає законної сили з 13.09.2022 та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів у випадках, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий суддя А.В. Суховаров

судді Т.І. Ясенова

судді О.В. Головко