Справа № 460/2399/21
Суддя: У.М. Нор
Дата ухвалення: 2022-09-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

20 вересня 2022 року м. Рівне №460/2399/21

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Нор У.М. розглянувши у порядку письмового провадження справу за позовом

ОСОБА_1
доДержавного реєстратора Центру надання адміністративних послуг Здолбунівської міської ради Доїжач Валентина Леонідівна третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_2
про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинення певних дій, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач), звернувся до суду з позовом до державного реєстратора Центру надання адміністративних послуг Здолбунівської міської ради Доїжач Валентини Леонідівни (далі - відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_2 , в якому просить:

визнати протиправним рішення державного реєстратора Здолбунівської міської ради, індексний номер 57292932 від 25.03.2021 (державний реєстратор Доїжач Валентина Леонідівна) про відмову в державній реєстрації прав та їх обтяжень;

зобов`язати державного реєстратора зареєструвати припинення права власності ОСОБА_2 з одночасною реєстрацією за позивачем права власності на 1/2 частки житлового будинку з надвірними будівлями на АДРЕСА_1 на підставі рішення Здолбунівського районного суду від 20.03.2018.

На обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що рішенням Здолбунівського районного суду Рівненської області від 20.03.2018 у справі № 562/2692/13-ц, яке набрало законної сили після їх апеляційного та касаційного перегляду, встановлено факт його спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_3 з 01.01.2004 до липня 2012 року. Одночасно, цим судовим рішенням визнано земельну ділянку площею 0,104 га, кадастровий номер :06:028:0001 з житловим будинком та надвірним будівлями по АДРЕСА_1 , а також автомобіль марки «Volkswagen LT35», 2005 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , об`єктом права спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .

Позивач зазначає, що цим рішенням визнано за ним право власності на 1/2 частку земельної ділянки площею 0,104 га, кадастровий номер :06:028:0001, на 1/2 житлового будинку з надвірним будівлями по АДРЕСА_1 та 1/2 частку автомобіля марки «Volkswagen LT35», 2005 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Окрім цього, вказаними судовими рішеннями було визнано недійсним договір дарування житлового будинку з надвірним будівлями по АДРЕСА_1 , укладеного 09.12.2013 між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , посвідченого приватним нотаріусом Рівненського районного нотаріального округу Олинцем В.П., зареєстрованого в реєстрі за № 3189.

Позивач вказує, що з метою державної реєстрації права власності на 1/2 частку земельної ділянки та 1/2 частку житлового будинку з надвірним будівлями по АДРЕСА_1 звернувся до державного реєстратора Центру надання адміністративних послуг Здолбунівської міської ради.

Рішенням державного реєстратора від 22.03.2021 здійснено за позивачем державну реєстрацію права власності на 1/2 частки земельної ділянки. Водночас зазначає, що рішенням реєстратора від 25.03.2021 у державній реєстрації права власності на 1/2 частки житлового будинку з надвірним будівлями йому відмовлено з підстав наявності суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами. Такими суперечностями є державна реєстрація поділу житлового будинку квартири АДРЕСА_2 .

Позивач вважає рішення державного реєстратора про відмову у державній реєстрації його права власності протиправним, оскільки рішення суду, яким визнано за ним право власності на 1/2 частки житлового будинку з надвірним будівлями набрало законної сили та підлягало обов`язковому виконанню. Також, на думку позивача, державна реєстрація квартир АДРЕСА_3 та АДРЕСА_4 , які утворились в результаті поділу житлового будинку є незаконною. Незаконність такої реєстрації полягає в тому, що договір дарування від 09.12.2013 визнано недійсним в судовому порядку, а висновок щодо можливості поділу будинковолодіння не є правовстановлюючим документом.

В такому разі позивач вважає, що державний реєстратор зобов`язаний був прийняти рішення, яким одночасно припинити право власності ОСОБА_2 на житловий будинок з реєстрацією права власності на 1/2 частки житлового будинку за позивачем на підставі судового рішення.

За наведених обставин, позивач просив його позовні вимоги задовольнити повністю.

Ухвалою суду від 18.05.2021 позовну заяву ОСОБА_1 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Судом ухвалено розгляд справи провести за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.

18.08.2021 Здолбунівською міською радою подано відзив на позовну заяву, яким відповідач заперечує вимоги та доводи позивача (а.с.79-82). В обґрунтування своїх заперечень відповідач зазначає, що рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень було прийнято у зв`язку з тим, що в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно в грудні 2020 року проведена державна реєстрація квартири АДРЕСА_3 та АДРЕСА_4 , що утворилися в результаті поділу житлового будинку, стосовно якого звертався позивач у справі. Відповідач вказує, що для здійснення державної реєстрації права власності на житловий будинок необхідно за відповідним рішенням суду скасувати державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_3 та АДРЕСА_5 .

За наведених обставин, відповідач просив суд відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 в повному обсязі.

Позивачем до суду подано відповідь на відзив (а.с. 110-114). Обґрунтовуючи свої доводи позивач зазначає про необхідність залишення без розгляду відзиву на позовну заяву, як такого що поданий з пропуском встановленого судом строку, а також недотриманням процесуальних вимог щодо необхідності направлення копії відзиву з додатками іншим у часникам справи.

Окрім цього, вказує про безпідставність доводів відповідача щодо наявності суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, як підставу для відмови у державній реєстрації. Підтримує свою правову позицію, що поділ житлового будинку на дві квартири не перешкоджала реєстрації за ним права власності на 1/2 частину спірного домоволодіння. При цьому зазначає, реєстрацію квартир внаслідок поділу житлового будинку здійснено незаконно та безпідставно.

Ухвалою суду від 18.05.2021 залучено до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача ОСОБА_2 . Третьою особою було подано клопотання про закриття провадження у справі та письмові пояснення, доводи яких також зводяться до необхідності закриття провадження у справі. Судом розглянуто вказані клопотання та залишені без задоволення.

Додатково в своїх письмових поясненнях представник третьої особи зазначає, що ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 30.11.2021 вжито заходи забезпечення позову у цивільній справі № 570/725/21 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про відшкодування вартості безпідставно набутого майна, шляхом накладення арешту на житловий будинок з надвірними будівлями за адресою АДРЕСА_1 , розташований на земельній ділянці кадастровий номер :06:028:0001 із забороною ОСОБА_1 та ОСОБА_3 відчужувати вказане майно, до набрання рішенням суду законної сили у цій справі.

06.07.2021 розгляд справи відкладено до 10.08.2021, яке в подальшому відкладено до 21.09.21.

24.09.2021 розгляд справи відкладено до 26.10.2021.

У судовому засіданні розгляд справи відкладено до 24.11.2021.

30.11.2021 розгляд справи відкладено до 16.12.2021, яке в подальшому відкладено до 26.01.2022.

Ухвалою суду від 15.02.2022 розгляд справи відкладено до 09.03.2022.

Ухвалою суду від 09.03.2022 розгляд справи відкладено 05.04.2022.

Ухвалою суду від 05.04.2022 розгляд справи відкладено 10.05.2022.

У судовому засіданні 10.05.2022 розгляд справи відкладено 07.06.2022.

До початку судового засідання 07.06.2022 представник позивача подав клопотання про розгляд справи у порядку письмового провадження.

Згідно з ч.1 ст.205 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до ч.9 ст.205 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

У разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється (ч.4 ст.229 КАС України).

Враховуючи подане клопотання та відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, суд вважає за можливе розглянути справу №460/2399/21 в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, об`єктивно оцінивши доводи та докази сторін, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

Рішенням Здолбунівського районного суду Рівненської області від 20.03.2018 у справі № 562/2692/13-ц, з рахуванням внесених до нього ухвалою від 25.02.2021 виправлень, встановлено факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрацію шлюбу ОСОБА_1 з ОСОБА_3 у період з 01.01.2004 по липень 2012 року.

Визнано земельну ділянку площею 0,104 га кадастровий номер :06:028:0001 і житловий будинок з надвірним будівлями по АДРЕСА_1 та автомобіль марки «Volkswagen LT35», 2005 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , об`єктом права спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .

Визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частки земельної ділянки площею 0,104 га, кадастровий номер :06:028:0001, на 1/2 частки житлового будинку з надвірним будівлями по АДРЕСА_1 та 1/2 частки автомобіля марки «Volkswagen LT35», 2005 року випуску, номер кузова НОМЕР_3 ,6 реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Постановою Апеляційного суду Рівненської області від 23.08.2018 та постановою Верховного суду від 14.04.2020 рішення Здолбунівського районного суду Рівненської області від 20.03.2018 залишено без змін.

З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 22.03.2021 № 249186075 вбачається, що на підставі рішення державного реєстратора № 57204421 від 22.03.2021 зареєстровано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частки земельної ділянки площею 0,104 га, кадастровий номер :06:028:0001, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

Також, судом встановлено, що за результатами розгляду заяви від 23.03.2021 за реєстраційним номером 44682575 з доданими до неї документами, рішенням державного реєстратора № 57292932 від 25.03.2021 відмовлено ОСОБА_1 у державній реєстрації права власності на житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

З вказаного рішення вбачається, що підставою прийняття рішення та відмови у державній реєстрації права власності на житловий будинок є встановлення державним реєстратором суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами, а саме: в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень у грудні 2020 року проведено державну реєстрацію квартири АДРЕСА_3 та квартири АДРЕСА_4 , що утворилися в результаті поділу житлового будинку, стосовно якого, позивач звертався для проведення реєстраційних дій.

Згідно інформаційної довідки № 242040247 від 27.01.2021, житловий будинок з надвірним будівлями по АДРЕСА_1 був зареєстрований за реєстраційним номером об`єкту нерухомого майна 46 .

Водночас, з вказаної інформаційної довідки судом встановлено, що об`єкт нерухомого майна закрито внаслідок його поділу на підставі висновку щодо можливості поділу об`єкту нерухомого майна, серія та номер 2999, виданого 29.12.2020 КП «Рівненське міське бюро технічної інвентаризації». Відомості про закриття об`єкту нерухомого майна внесено на підставі рішення державного реєстратора від 04.01.2021 № 56051940. З цих підстав право власності ОСОБА_2 на житловий будинок з надвірним будівлями по АДРЕСА_1 погашено.

Також, матеріалами справи підтверджується, що ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 30.11.2021 вжито заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на житловий будинок з надвірними будівлями за адресою АДРЕСА_1 із забороною ОСОБА_1 та ОСОБА_3 відчужувати вказане майно, до набрання рішенням суду законної сили у справі № 570/725/21.

Надаючи правову оцінку вказаним обставинам та доказам наявним у справі, перевіряючи правомірність заявлення позовних вимог позивача суд зазначає наступне.

Згідно ч. 2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою таких прав, регулюються Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Частиною 1 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлено, що державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі:

1) укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації, чи його дубліката;

2) свідоцтва про право власності на частку у спільному майні подружжя у разі смерті одного з подружжя, виданого нотаріусом або консульською установою України, чи його дубліката;

3) свідоцтва про право на спадщину, виданого нотаріусом або консульською установою України, чи його дубліката;

4) виданого нотаріусом свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів) та свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів), якщо прилюдні торги (аукціони) не відбулися, чи їх дублікатів;

5) свідоцтва про право власності, виданого органом приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді, чи його дубліката;

6) свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого до 1 січня 2013 року органом місцевого самоврядування або місцевою державною адміністрацією, чи його дубліката;

7) рішення про закріплення нерухомого майна на праві оперативного управління чи господарського відання, прийнятого власником нерухомого майна чи особою, уповноваженою управляти таким майном;

8) державного акта на право приватної власності на землю, державного акта на право власності на землю, державного акта на право власності на земельну ділянку або державного акта на право постійного користування землею, виданих до 1 січня 2013 року;

9) судового рішення, що набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно;

10) ухвали суду про затвердження (визнання) мирової угоди;

11) заповіту, яким установлено сервітут на нерухоме майно;

12) рішення уповноваженого законом органу державної влади про повернення об`єкта нерухомого майна релігійній організації;

13) рішення власника майна, уповноваженого ним органу про передачу об`єкта нерухомого майна з державної у комунальну власність чи з комунальної у державну власність або з приватної у державну чи комунальну власність;

13-1) договору, яким встановлюється довірча власність на нерухоме майно, та акта приймання-передачі нерухомого майна, яке є об`єктом довірчої власності;

13-2) актів приймання-передачі нерухомого майна неплатоспроможного банку перехідному банку, що створюється відповідно до статті 42 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб";

14) інших документів, що відповідно до законодавства підтверджують набуття, зміну або припинення прав на нерухоме майно.

Пунктом 18 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 р. № 1127 (ділі за текстом - Порядок) встановлено, за результатом розгляду заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, державний реєстратор приймає рішення щодо державної реєстрації прав або щодо відмови в такій реєстрації.

За наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав, що визначені Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державний реєстратор приймає відповідне рішення, яке повинно містити вичерпний перелік обставин, що стали підставою для його прийняття з відповідним обґрунтуванням їх застосування (п. 23 Порядку).

Згідно з п. 1, 2 ч. 3 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема:

відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом;

відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав;

відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах;

наявність обтяжень прав на нерухоме майно;

наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації;

перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення.

У відповідності до ч. ч. 1, 2 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» підставами для відмови в державній реєстрації прав є:

1) заявлене речове право, обтяження не підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону;

2) заява про державну реєстрацію прав подана неналежною особою;

3) подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом;

4) подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження;

5) наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями;

6) наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно;

7) заяву про державну реєстрацію обтяжень щодо попереднього правонабувача подано після державної реєстрації права власності на таке майно за новим правонабувачем;

8) після завершення строку, встановленого частиною третьою статті 23 цього Закону, не усунені обставини, що були підставою для прийняття рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав;

9) документи подано до неналежного суб`єкта державної реєстрації прав, нотаріуса;

10) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в електронній формі подано особою, яка згідно із законодавством не має повноважень подавати заяви в електронній формі;

11) заявником подано ті самі документи, на підставі яких заявлене речове право, обтяження вже зареєстровано у Державному реєстрі прав;

12) заявник звернувся із заявою про державну реєстрацію права власності щодо майна, що відповідно до поданих для такої реєстрації документів відчужено особою, яка на момент проведення такої реєстрації внесена до Єдиного реєстру боржників, у тому числі за виконавчими провадженнями про стягнення аліментів за наявності заборгованості з відповідних платежів понад три місяці;

13) відсутність згоди заставодержателя (іпотекодержателя) на дострокове припинення дії договору емфітевзису, суперфіцію щодо державної реєстрації припинення таких прав, що перебувають у заставі (іпотеці).

За наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав.

Рішення про відмову в державній реєстрації прав повинно містити вичерпний перелік обставин, що стали підставою для його прийняття.

Положення ч. 2 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» кореспондуються з п. 18 та п. 23 Порядку №1127.

Як встановлено матеріалами справи, 23.03.2021 року за зверненням ОСОБА_1 до Центру надання адміністративних послуг Здолбунівської міської ради державним реєстратором у Державному реєстрі речових прав була зареєстрована заява про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за № 44682575, відповідно до якої заявлено проведення державної реєстрації права власності на житловий будинок з надвірним будівлями по АДРЕСА_1 . Як підстава для проведення зазначеної реєстрації заявником було подано рішення Здолбунівського районного суду Рівненської області від 20.03.2018 та ухвалу від 25.02.2021 у справі № 562/2692/13-ц.

Під час розгляду поданих для проведення державної реєстрації речових прав документів державний реєстратор діє в порядку ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», та встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями; відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих документах; наявності обтяжень прав на нерухоме майно.

Крім того, державний реєстратор перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та прийняти відповідне рішення.

Державним реєстратором Доїжач В.Л., на підставі відомостей з Державного реєстру речових прав було встановлено, що житловий будинок, за реєстрацією права власності на який звернувся позивач, поділений на два окремі об`єкти нерухомого майна квартиру АДРЕСА_3 та квартиру АДРЕСА_4 . Також було встановлено, що розділ об`єкту нерухомого майна на житловий будинок закрито внаслідок такого поділу, а право власності ОСОБА_2 на будинок погашено.

Отже, під час розгляду документів, поданих для державної реєстрації права власності, державним реєстратором було встановлено наявність чинних записів як про реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_3 та квартиру АДРЕСА_4 , що утворились в результаті поділу житлового будинку так і обставини закриття розділу об`єкту нерухомого майна, а саме житлового будинку.

За таких обставин, державним реєстратором обґрунтовано відповідно до підстав, зазначених у пункті 5 частини першої статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», прийнято рішення про відмову у державній реєстрації прав № 57292932 від 25.03.2021 року.

Так, за змістом п. 5 ч.1 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено, зокрема, у разі, якщо наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями.

Доводи позивача про незаконність та безпідставність державної реєстрації квартир АДРЕСА_3 та АДРЕСА_4 , що утворилися в результаті поділу будинку, а також обставини того що договір дарування від 09.12.2013, як правовстановлюючий документ, визнано недійсним за рішенням суду не спростовують правомірності рішення державного реєстратора з огляду на таке.

Як було зазначено судом, державним реєстратором Доїжач В.Л., на підставі відомостей з Державного реєстру речових прав, було встановлено закриття розділу об`єкту нерухомого майна, зокрема житлового будинку, за реєстрацією якого звертався позивач. Розділ закрито внаслідок його поділу на квартири АДРЕСА_3 та АДРЕСА_4 . В результаті такого поділу утворено нові об`єкти нерухомого майна, а право власності на житловий будинок погашено. Встановлені обставини безумовно вказують про наявність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно.

Доказів стосовно оскарження поділу житлового будинку, оскарження закриття розділу об`єкту нерухомого майна та реєстрації права власності на квартири АДРЕСА_3 та АДРЕСА_4 , матеріали справи не містять.

Згідно з п. 3 ч. 1 статті 10 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах.

Державним реєстратором встановлено невідповідність відомостей про речові права на нерухоме майно, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих позивачем документах, і такі невідповідності підтверджуються матеріалами справи.

Таким чином, відповідачем обґрунтовано відмовлено у державній реєстрації прав та їх обтяжень, що свідчить про правомірність оскаржуваного рішення.

Згідно ч. 2 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» за наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав. Рішення про відмову в державній реєстрації прав повинно містити вичерпний перелік обставин, що стали підставою для його прийняття.

Суд зазначає, що рішення державного реєстратора про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень від 25.03.2021 року № 57292932 містить вичерпний перелік обставин, що стали підставою для його прийняття та відповідає приписам ч. 2 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

З урахуванням встановлених обставин та наведених правових положень, суд приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні позову в повному обсязі.

Серед критеріїв оцінювання судом рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, є принцип законності, що закріплений у ч. 2 ст. 19 Конституції України, відповідно до якого органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, усі рішення та дії суб`єкта владних повноважень мають підзаконний характер, тобто повинні бути прийняті (вчинені) на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені законом.

Судом також приймається до уваги, що відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд доходить висновку про безпідставність позовних вимог та відмову в задоволенні позову.

Відповідно до ст. 139 КАС України повернення судових витрат, позивачу, якому відмовлено у задоволенні позову не передбачено.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Державного реєстратора Центру надання адміністративних послуг Здолбунівської міської ради Доїжач Валентини Леонідівни, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_2 про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинення певних дій відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_6 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_4 )

Відповідач - Державний реєстратор Центру надання адміністративних послуг Здолбунівської міської ради Доїжач Валентина Леонідівна (вул.Василя Жука,1,м.Здолбунів,Рівненська область,35705, ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_4 )

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_2

Повний текст рішення складений 20 вересня 2022 року

Суддя У.М. Нор