Справа № 260/4154/21
Суддя: Луцович М.М.
Дата ухвалення: 2022-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

09 вересня 2022 рокум. Ужгород№ 260/4154/21

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Луцович М.М.

при секретарі судових засідань Полянич В.І.

представник позивача - Куруц А.А.;

представник відповідача - не з`явився;

розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Ужгородського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) про визнання протиправними та скасування постанов, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Закарпатського окружного адміністративного суду із позовом до Ужгородського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) (вул. Заньковецької, буд. 10,м. Ужгород,88000) про визнання протиправними та скасування постанов від 02.08.2021 ВП №53415133 та від 20.02.2017 ВП №53415133.

Ухвалою суду від 09.09.2022 року адміністративний позов в частині позовної вимоги щодо визнання протиправною та скасування постанови про стягнення виконавчого збору №53415133 від 20.02.2017 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Ужгородського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) про визнання протиправними та скасування постанов - залишено без розгляду.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 16.02.2017 року відкрито виконавче провадження №53415133, згідно виконавчого листа № 308/3138/13-ц від 06.10.2014 року. 02.08.2021 року відповідачем винесено постанову про стягнення виконавчою збору в межах ВП № 53415133, в процесі виконання виконавчого листа №308/3138/13-ц, виданого 06.10.2014 року Ужгородським міськрайонним судом. 02.08.2021 року відповідачем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 53415133 та постановлено - постанову про стягнення виконавчого збору № 534151333 від 20.02.2017 року відокремити в окреме виконавче провадження. Постановою від 04.08.2021 року відповідачем відкрито виконавче провадження № 66371987, згідно якої постановлено стягнути з позивача на користь держави виконавчий збір у розмірі 2 001,11 дол. США. Позивач вказує, що наявність постанови про стягнення виконавчого збору від 02.08.2021 року створює умови для стягнення з позивача подвійної суми виконавчого збору або ж стягнення його без жодного реального виконання рішення. Позивач зазначає, що в оскаржуваній Постанові від 02.08.2021 року вказано назву документа - виконавчий листа № 308/3138/13 виданого 06.10.2014 року Ужгородським міськрайонним судом, про: «звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: земельну ділянку площею 0,09 га, кадастровий номер :42:001:0092, розташовану в АДРЕСА_1 , з усіма приналежностями, в т.ч. об`єктами як завершеного, так і незавершеного будівництва, що розташовані на ній та об`єктами, які будуть зведені в майбутньому га належать ОСОБА_1 на праві власності, на користь Публічного акціонерного товарисгва «Державний ощадний банк України» в особі філії - Закарпатське обласне управління ПАТ «Державний ощадний банк України» (м.Ужтород, вул.Корзо, 15, р/р НОМЕР_1 в АГ «Ощадбанк», МФО 312356, код 09312190) в рахунок погашення заборгованості за договором відновлювальної кредитної лінії № 80409 від 04.09.2008 р. в розмірі 33 392,08 доларів США, з яких 20 998,67 доларів США заборгованість за кредитом, 11 387,89 доларів США - відсотки за користування кредитом, 749,18 доларів США - пеня за несвоєчасне погашення кредиту та 256,34 долари США - пеня за несвоєчасне погашення відсотків, шляхом проведення прилюдних торгів згідно із Законом України «Про виконавче провадження», - який є виконаним в момент реалізації предмета іпотеки та з якого вже утримано виконавчий збір, в розмірі 10 % від суми реалізації. Зокрема, факт утримання відповідачем є беззаперечним, та прослідковується зі змісту оскаржуваних постанов, а саме: в постанові від 20.02.2017 року виконавчий збір вказано в розмірі 3 339,20 дол. США, а в постанові від 02.08.2021 року - 2 001,11 дол. США. Позивач зазначає, що 26.02.2018 року відбулися електронні торги з реалізації предмета іпотеки, відповідно до виконавчого листа Ужгородського міськрайонного суду від 06.10.2014 року по справі 308/3138/13-ц. Позивач наголошує, що оскільки рішенням суду було вирішено звернути стягнення на предмет іпотеки, а в подальшому майно було реалізовано, відтак рішення суду по справі №308/3138/13 ц було виконано, а тому з моменту реалізації предмета іпотеки будь які грошові вимоги (в т.ч. вимоги щодо стягнення виконавчого збору) до позивача (майнового поручителя) є незаконними, оскільки майновий поручитель відповідає виключно в межах вартості майна переданого в іпотеку. Крім того, позивач вказує, що оскільки 19.03.2018 року відповідачем було підписано та видано Акт про реалізацію предмета іпотеки, в межах ВП №53415133, відтак виконавче провадження повинно було бути закрите ще в березні 2018 року, а не в серпні 2021 року.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача надіслав до суду відзив на позов, згідно якого заперечив проти задоволення позовних вимог в повному обсязі, вказавши на те, що на виконанні у Відділі ДВС у м.Ужгороді перебувало ВП №53415133 по виконанню виконавчого листа №308/3138/13 від 06.10.2014 р. 02.08.2021 р. державним виконавцем було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження у зв`язку з тим, що коштів від реалізації заставленого майна недостатньо для задоволення вимог стягувача. Також, 02.08.2021 р. державним виконавцем винесено постанову про стягнення залишку виконавчого збору в розмірі 2001,11 дол США, яку відокремлено відповідно в окреме виконавче провадження. 04.08.2021р. державним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження по виконанню постанови №53415133 виданої 02.08.2021 р. Ужгородським МВ ДВС про «стягнути з ОСОБА_1 на користь держави виконавчий збір у розмірі 2001,11 дол США». Таким чином, представник відповідача вказує, що відповідач діяв у межах наданих повноважень та у спосіб визначений чинним законодавством, а тому просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання.

Позивач надіслав до суду відповідь на відзив, згідно якого просив задовольнити позовні вимоги та вказав на те, що постанова про стягнення виконавчого збору від 02.08.2021 року у сумі 2001,11 дол. США незаконна, оскільки виконавчий збір вже було стягнуто та до 28.08.2018 року ЗУ «Про виконавче провадження» чітко визначав, що виконавчий збір стягується з фактично стягнутої суми, при цьому розмір виконавчого збору вираховується саме з фактично стягнутої суми.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що Ужгородським міськрайонним судом було видано виконавчий лист по цивільній справі № 308/3138/13-ц від 06.10.2014 року, яким суд вирішив: «Звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: земельну ділянку площею 0,09 га, кадастровий номер :42:001:0092, розташовану в АДРЕСА_2 , з усіма приналежностями, в т.ч. об`єктами як завершеного, так і незавершеного будівництва, що розташовані па ній та об`єктами, які будуть зведені в майбутньому та належать ОСОБА_1 на праві власності, на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Закарпатське обласне управління ПАТ «Державний ощадний банк України» (м.Ужтород, вул.Корзо, 15, р/р НОМЕР_1 в АТ «Ощадбанк», МФО 312356, код 09312190) в рахунок погашення заборгованості за договором відновлювальної кредитної лінії № 80409 від 04.09.2008 р. в розмірі 33 392,08 доларів США, з яких 20 998,67 доларів США - заборгованість за кредитом, 11 387,89 доларів США - відсотки за користування кредитом, 749,18 доларів США пеня за несвоєчасне погашення кредиту та 256,34 долари США - пеня за несвоєчасне погашення відсотків, шляхом проведення прилюдних торгів згідно із Законом України «Про виконавче провадження» за початковою ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні піни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльноті/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.» (а.с. 56).

16.02.2017 року було відкрито виконавче провадження № 53415133 про примусове виконання виконавчого листа №308/3138/13-ц від 06.10.2014 року (а.с. 15).

20.02.2017року в межах ВП №53415133 була винесена постанова про стягнення виконавчого збору, відповідно до якої вирішено стягнути з ОСОБА_1 виконавчий збір у розмірі: 3 339,20 долари США.

З урахуванням ухвали суду від 09.09.2022 року згідно, якої адміністративний позов, в частині позовної вимоги щодо визнання протиправною та скасування постанови про стягнення виконавчого збору №53415133 від 20.02.2017 року по даній справі було залишено без розгляду, відтак суд констатує, що постанова про стягнення виконавчого збору №53415133 від 20.02.2017 року не є предметом розгляду в межах даної справи.

26.02.2018 року відбулися електронні торги з реалізації земельної ділянки площею 0,09 га, кадастровий номер: :42:001:0092, розташованої в АДРЕСА_2 .

19.03.2018 року було видано Акт реалізації предмета іпотеки, затверджений керівником відповідного відділу виконавчої служби, відповідно до якого предмет іпотеки, а саме: лот №210797, земельна ділянка площею 0,09 га, кадастровий номер: :42:001:0092, розташовану в м. Ужгород, вул. Верховинська, поз. 3 «а» - було реалізовано (а.с. 17).

02.08.2021 року відповідачем було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 53415133, з виконання виконавчого документа, а саме: виконавчого листа №308/3138/13, виданого 06.10.2014 року, у зв`язку з тим, що коштів від реалізації заставного майна недостаньо для задоволення вимог стягувача, керуючись вимогами п. 15 ч. 1 ст.39, ст. 40 Закону України "Про виконавче провадження" (а.с. 52-53).

Також, 02.08.2021 року відповідачем винесено постанову ВП №534151333 про стягнення з позивача виконавчого збору в сумі 2001,11 дол. США (а.с. 13).

04.08.2021 року відповідачем відкрито виконавче провадження № 66371987 з виконання постанови ВП №534151333 від 02.08.2021 року про стягнення з позивача на користь держави виконавчого збору в сумі 2001,11 дол. США (а.с. 12).

Суд констатує, що предметом розгляду в межах даної адміністративної справи є оскаржувана позивачем постанова від 02.08.2021 року ВП №534151333 про стягнення виконавчого збору в сумі 2001,11 дол.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Згідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 39 Закону України «Про виконавче провадження» (тут і надалі в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, а саме: винесення оскаржуваної постанови про стягнення виконавчого збору від 02.08.2021 року) визначені підстави закінчення виконавчого провадження.

Зокрема, згідно п. 15 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі якщо коштів, що надійшли від реалізації заставленого майна (за виконавчим документом про звернення стягнення на заставлене майно), недостатньо для задоволення вимог стягувача - заставодержателя, а також якщо майно, яке є предметом іпотеки, передано іпотекодержателю або придбано ним відповідно до вимог Закону України "Про іпотеку" за виконавчим документом про звернення стягнення на майно, яке є предметом іпотеки.

Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

При цьому, згідно вимог ч. 3 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Суд констатує, що з ситемного аналізу ч. 3 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» можна дійти висновку, що на відповідача, як на суб`єкта владних повноважень, покладено обов`язок не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження), з підстав вказаних даною статтею, винести постанову про стягнення виконавчого збору, яка підлягає виконанню в порядку, встановленому цим Законом України «Про виконавче провадження».

При цьому, ч. 3 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» є імперативною нормою, що не передбачає альтернативних дій для державного виконавця в разі настання події (подій) передбачених даною нормою права.

Оскільки відповідачем було закінчено виконавче провадження на підставі п.15 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», про що винесено постанову про закінчення виконавчого провадження від 02.08.2021 року ВП №53415133, відтак суд приходить висновку, що відповідачем було правомірно, на виконання вимог ч. 3 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження», винесено постанову від 02.08.2021 року ВП №53415133 про стягнення з позивача виконавчого збору.

Щодо посилання позивача в позовній заяві на те, що відповідач повинен був закрити виконавче провадження ще в березні 2018 року, а не в серпні 2021 року, то суд зазначає наступне.

Про той факт, що виконавче провадження ВП №53415133 щонайменше станом на 25.01.2019 року є незакінченим, позивачеві достеменно було відомо, що підтверджується її власноручним підписом на її заяві про ознайомлення з матеріалами вказаного виконавчого провадження (а.с. 42).

Суд констатує, що позивачем не оскаржується винесена відповідачем на підставі п.15 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», постанова про закінчення виконавчого провадження від 02.08.2021 року ВП №53415133, а також не оскаржуються дії відповідача щодо винесення зазначеної постанови. Відтак, вказана постанова про закінчення виконавчого провадження від 02.08.2021 року ВП №53415133 є чинною. Доказів протилежного позивач до суду не надав.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Згідно ч. 2 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

Статтею 58 Конституції України визначено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Таким чином, виходячи з дії законів в часі, на правовідносини, що виникли, має поширюватися дія ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, а саме: винесення оскаржуваної постанови про стягнення виконавчого збору від 02.08.2021 року, а не попередні редакції ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження», які втратили свою чинність на час винесення оскаржуваної постанови.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ч.1, ч.2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, провівши правовий аналіз законодавчих норм, що регулюють спірні правовідносини крізь призму встановлених обставин даної адміністративної справи, суд дійшов висновку, що в задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст. 241, ч. 3 ст. 243, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Ужгородського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) (вул. Заньковецької, буд. 10,м. Ужгород,88000, ) про визнання протиправними та скасування постанов - відмовити.

2. Рішення суду може бути оскаржено до Восьмого апеляційного адміністративного суду в строки визначені ст. 295 КАС України. Рішення суду набирає законної сили в порядку визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

СуддяМ.М. Луцович

Відповідно до ч. 3 ст. 243 КАС України рішення суду у повному обсязі складено та підписано 14.09.2022 року.