Справа № 500/1855/22
Суддя: Сеник Роман Петрович
Дата ухвалення: 2022-09-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2022 рокуЛьвівСправа № 500/1855/22 пров. № А/857/11521/22
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

Головуючого судді Сеника Р.П.,

суддів Онишкевича Т.В., Шевчук С.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження в залі суду в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 07 липня 2022 року у справі № 500/1855/22 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області про визнання протиправним рішення про відмову в призначенні пенсії на пільгових умовах та зобов`язання вчинити дії,-

суддя в 1-й інстанції Баб`юк П.М.,

час ухвалення рішення 07.07.2022 року,

місце ухвалення рішення м. Тернопіль,

дата складання повного тексту рішення не зазначено,

В С Т А Н О В И В :

До Тернопільського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач) з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області, в якій просить:

визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 07 лютого 2022 року №39 про відмову в призначенні пенсії на пільгових умовах ОСОБА_1 ;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати ОСОБА_1 в спеціальний стаж період роботи на посаді старшого оглядача вагонів з 01 квітня 1996року по 01 квітня 2014 року та призначити пенсію за віком на пільгових умовах за вислугу років з дня звернення до відповідача - 01 лютого 2022 року.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що позивач працював на Львівській залізниці з 1989 року по 2022 рік на посадах, які дають право на отримання пенсії за вислугу років відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 12.10.1982 №583, п. а статті 55 Закону України Про пенсійне забезпечення та п.2 розділу XV Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, що підтверджується трудовою книжкою та довідкою пільгового трудового стажу № 7 від 31.01.2022 виданою ВСП Експлуатаційне вагонне депо Тернопіль регіональної філії Львівська залізниця АТ Українська залізниця.

Позивачем було подано до Головного Управління пенсійного фонду України в Тернопільській області заяву про призначення пенсії за вислугу років. Однак, рішенням відповідача від 07.02.2022 №39 позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком, з посиланням на те, що посади старший оглядач вагонів пункту технічного обслуговування вагонів та старший оглядач ремонтник вагонів пункту технічного обслуговування вагонів, на яких позивач працював з 01.04.1996 по 01.04.2014 не передбачені згідно списку професій і посад затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 № 583, тому стаж 01.04.1996 по 01.04.2014 зараховано до загального стажу роботи, а не спеціального. Позивач вважає дане рішення про відмову в призначенні пенсії за вислугу років неправомірним.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 07 липня 2022 року у справі № 500/1855/22 позовні вимоги задоволено.

Рішення суду першої інстанції оскаржив відповідач, подавши на нього апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що рішення суду першої інстанції є незаконним, необґрунтованим та таким, що винесене з порушенням норм як матеріального так і процесуального права.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що професії старший оглядач вагонів пункту технічного обслуговування вагонів та старший оглядач-ремонтник вагонів пункту технічного обслуговування вагонів, відсутні в списку професій і посад робітників локомотивних бригад і окремих категорій працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та в метрополітенах і користуються правом на пенсію за вислугу років, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 №583. Відповідач вважає неможливим зарахування стажу позивача в спеціальний стаж періоду роботи на посаді старшого оглядача вагонів з 01.04.1996 по 01.04.2014, та призначення пенсії з дотриманням умов, передбачених Законом України Про пенсійне забезпечення.

Просить скасувати рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 07 липня 2022 року у справі № 500/1855/22 та прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення вимог скаржника, виходячи із такого.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Задовольняючи позовні вимоги у справі, суд першої інстанції виходив з того, що утворена від назви професії "оглядач вагонів" похідна назва "старший оглядач вагонів", на якій позивач працював 24 роки 8 місяців, є професією працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті, та дає право на пенсію за вислугу років, тому позивач має право на пенсію за вислугу років відповідно до п. "а" ч.1 ст. 55 Закону №1788-XII.

Розглядаючи спір, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Встановлено, підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 громадянин України народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується паспортом громадянина України серії НОМЕР_1 , виданим 02.03.2000 (аркуш справи 17).

Згідно із записами, які містяться у трудовій книжці позивача серії НОМЕР_2 (аркуші справи 20-21), він працював:

з 02.08.1989 по 15.08.1989 на посаді електрика по ремонту рухомого складу 4-го розряду пункту технічного обслуговування вагонів Тернопіль;

з 16.08.1989 по 31.01.1996 на посаді оглядача ремонтника 5-го розряду того ж цеху;

з 01.04.1996 по 31.05.2000 на посаді старшого оглядача вагонів 5-го розряду того ж цеху;

з 01.06.2000 по 04.02.2013 на посаді старшого оглядача вагонів 6-го розряду того ж цеху;

з 05.02.2013 по 01.04.2014 на посаді старшого оглядача - ремонтника вагонів 6-го розряду пункту технічного обслуговування Тернопіль;

з 02.04.2014 по 11.05.2014 на посаді слюсаря з ремонту рухомого складу 4-го розряду пункту технічного обслуговування вагонів Тернопіль;

з 12.05.2014 по 30.08.2014 на посаді бригадира підприємств залізничного транспорту та метрополітенів 5-го розряду пункту технічного обслуговування вагонів Тернопіль;

з 31.08.2014 по 05.12.2014 на посаді оглядача - ремонтника вагонів 5-го розряду пункту технічного обслуговування вагонів Тернопіль;

з 06.12.2014 по 31.01.2022 на посаді старшого оглядача - ремонтника вагонів 6-го розряду пункту технічного обслуговування вагонів Тернопіль.

Відповідно до наказу (розпорядження) №6/ос від 31.12.2021 ОСОБА_1 звільнений з посади старшого оглядача - ремонтника вагонів 6 розряду за власним бажанням, у зв`язку з виходом на пенсію за вислугу років.

Згідно із довідкою виробничого структурного підрозділу "Експлуатаційне вагонне депо Тернопіль" АТ Українська Залізниця від 10.03.2021 №224 загальний пільговий стаж позивача становить 24 роки 8 місяців 0 днів (аркуш справи 27).

З досягненням 55-річного віку позивач 01.02.2022 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області із заявою №952 про призначення йому пенсії за вислугу років з урахуванням пільгового стажу.

Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області рішенням від 07.02.2022 №39 відмовило ОСОБА_1 у призначенні пенсії у зв`язку із недостатністю трудового стажу для призначення відповідного виду пенсії, оскільки до пільгового стажу не зараховано періоди роботи з 01.04.1996 по 01.04.2014 за довідкою від 31.01.2022 №7, виданою виробничим структурним підрозділом Експлуатаційне вагонне депо Тернопіль, оскільки, професії старший оглядач вагонів пункту технічного обслуговування вагонів та старший оглядач ремонтник вагонів пункту технічного обслуговування вагонів відсутні в списку професій і посад робітників локомотивних бригад і окремих категорій працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та в метрополітенах і користуються правом на пенсію за вислугу років, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 № 583 (аркуш справи 26).

Позивач, вважаючи відмову відповідача протиправною та такою, що порушує його право на пенсійне забезпечення, звернувся до суду з метою захисту своїх прав.

З приводу спірних правовідносин колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За правилами ч. 1 ст. 1 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року №1788-XII (далі - Закон №1788-XII) громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечений за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Статтею 51 Закону №1788-XII передбачено, що пенсії за вислугу років встановлюються окремим категоріям громадян, зайнятих на роботах, виконання яких призводить до втрати професійної працездатності або придатності до настання віку, що дає право на пенсію за віком.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 52 Закону №1788-XII право на пенсію за вислугу років мають робітники локомотивних бригад і окремі категорії працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та метрополітені.

Згідно з п. "а" ч. 1 ст. 55 Закону №1788-XII право на пенсію за вислугу років мають: робітники локомотивних бригад і окремі категорії працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та метрополітенах, - за списками професій і посад, що затверджуються в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України; водії вантажних автомобілів, безпосередньо зайнятих у технологічному процесі на шахтах, у рудниках, розрізах і рудних кар`єрах на вивезенні вугілля, сланцю, руди, породи, - після досягнення 55 років і при стажі роботи, зокрема, для чоловіків - не менше 30 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначеній роботі.

За відсутності стажу роботи, встановленого абзацами другим і третім цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року право на пенсію за вислугу років надається за наявності стажу роботи, встановленого абзацами п`ятнадцятим - двадцять третім пункту "б" частини першої статті 13 цього Закону.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1992 року №583 затверджений Список професій і посад робітників локомотивних бригад і окремих категорій працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та в метрополітенах і користуються правом на пенсію за вислугу років.

До Списку професій і посад робітників локомотивних бригад і окремих категорій працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та в метрополітенах і користуються правом на пенсію за вислугу років включені оглядачі вагонів магістральних залізниць, зайняті на пунктах технічного (технічного і комерційного) обслуговування вагонів станцій позакласних, 1 та 2 класу; оглядачі-ремонтники вагонів магістральних залізниць, зайняті на пунктах технічного (технічного і комерційного) обслуговування вагонів станцій позакласних, 1 та 2 класу; слюсарі по ремонту рухомого складу магістральних залізниць, зайняті на пунктах технічного (технічного і комерційного) обслуговування вагонів станцій позакласних, 1 та 2 класу.

У рішенні про відмову в призначенні пенсії Головне управління Пенсійного фонду в Київській області зазначило, що посада старшого оглядача вагонів пункту технічного обслуговування вагонів та посада старший оглядач-ремонтник вагонів пункту технічного обслуговування вагонів не передбачена Списком професій і посад робітників локомотивних бригад і окремих категорій працівників забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та в метрополітенах і користуються правом на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою КМУ від 12.10.1992 №583.

У виданні: Довідник спеціаліста з визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах працівників, зайнятих на роботах із шкідливими і важкими умовами праці зазначено: Відповідно до додатку В (примітка 1) Класифікатор професій ДК 003-95, затвердженого наказом Держстандарту України від 27.07.1995 р. №257, похідні слова до професій (професійних назв робіт) можуть застосовуватися за умови збереження галузевої та функціональної належності, кваліфікаційних вимог виключення дублювання, збереження колу новоутвореної професії. Зокрема, цим додатком передбачене похідне слово старший.

Посада старшого може застосовуватись встановлюватись як виняток і за відсутності виконавців в безпосередньому підпорядкуванні працівника, якщо на нього покладаються функції керівництва самостійною ділянкою роботи.

Таким чином, як вірно зазначено судом першої інстанції, професійна назва старший виконавець робіт утворена за допомогою похідного слова старший, при цьому зберігається галузева та функціональна належність, кваліфікаційні вимоги, право на пенсію за віком на пільгових умовах старшого виконавця робіт визначається на тих же умовах, що і виконавця робіт.

Виходячи з наведеного апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що утворена від назви професії "оглядач вагонів" похідна назва "старший оглядач вагонів", на якій позивач працював 24 роки 8 місяців, є професією працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті, та дає право на пенсію за вислугу років, тому позивач має право на пенсію за вислугу років відповідно до п. "а" ч.1 ст. 55 Закону №1788-XII.

Враховуючи зазначені вище встановлені обставини справи у контексті наведених вимог законодавства, яким врегульовані спірні правовідносини, колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги є обгрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

З огляду на викладене вище, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вжив усіх заходів для всебічного і повного дослідження обставин справи та ухвалив законне й обґрунтоване рішення.

Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «РуїзТорія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

Інші зазначені відповідачем в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Доводи апеляційної скарги, наведені на спростування висновків суду першої інстанції, не містять належного обґрунтування чи нових переконливих доводів, які б були безпідставно залишені без розгляду судом першої інстанції.

Порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильного застосування норм матеріального права поза межами вимог апелянта та доводів, викладених у апеляційній скарзі, у ході апеляційного розгляду справи встановлено не було.

З огляду на викладене суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд першої інстанції, правильно встановив фактичні обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а відтак апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Відповідно до ст.139 КАС України судовий збір розподілу не підлягає.

Керуючись ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325,328, 329 КАС України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області залишити без задоволення.

Рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 07 липня 2022 року у справі № 500/1855/22 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. П. Сеник
судді Т. В. Онишкевич
С. М. Шевчук
Повне судове рішення складено 20.09.2022 року