Справа № 364/269/22
Суддя: Собків Ярослав Мар'янович
Дата ухвалення: 2022-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 364/269/22 Суддя (судді) першої інстанції: Моргун Г.Л.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2022 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Собківа Я.М.,

суддів: Глущенко Я.Б., Черпіцької Л.Т.,

за участю секретаря: Керімова К.Е.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Володарського районного суду Київської області від 01 липня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Чернігівської митниці про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Володарського районного суду Київської області з адміністративним позовом до Чернігівської митниці, в якому просила:

- скасувати постанову № 0100/10200/22 від 23.05.2022 року по справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та накладення на неї стягнення у вигляді штрафу у розмірі 34 000,00 гривень за вчинення правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 469 Митного кодексу України, а провадження у справі про адміністративне правопорушення - закрити;

-стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір 992,40 гривень.

Рішенням Володарського районного суду Київської області від 01 липня 2022 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення норм матеріального та процесуального права та невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, просить скасувати рішення Володарського районного суду Київської області від 01 липня 2022 року та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Згідно з положеннями ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

14 вересня 2022 року Шостий апеляційний адміністративний суд протокольною хвалою продовжено строк розгляду справи на 15 днів.

14 вересня 2022 року секретарем судового засідання телефонограмою було здійснено виклик ОСОБА_2 в якості свідка для надання пояснень в судове засідання на 21.09.2022 року о 15:10.

Заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, дослідивши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 23.05.2022 року ОСОБА_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності на підставі ч.4 ст. 469 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі двох тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян на суму 34000,00 гривень, про що свідчить постанова Чернігівської митниці в справі про порушення митних правил № 0100/10200/22.

В постанові зазначається, що на підставі доповідної записки від головного державного інспектора сектора митного оформлення митного поста «Козелець» Чернігівської митниці Марії Бунак та пояснень ОСОБА_2 від 04.11.2021 року складено протокол про порушення митних правил № 0100/10200/22 від 25.01.2022 року за ознаками порушення ч. 4 ст. 469 МК України відносно ОСОБА_1 .

04.11.2021 року до сектору митного оформлення митного поста «Козелець» Чернігівської митниці до митного оформлення було подано митну декларацію типу ІМ 40 АА № UA 102030/2021/000694, за якою заявлено в митному режимі «імпорт» автомобіля АУДІ «AUDI A6», VIN: НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 ( країна реєстрації Литва).

Відповідно до інформації наявної в ЄАІС Держмитслужби та АСМО «Інспектор», проведеною перевіркою, встановлено, що транспортний засіб марки АУДІ «AUDI A6», VIN: НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , ввезено з метою особистого користування на митну територію України 19.05.2018 року в зоні діяльності Чернігівської митниці ДФС у митному режимі транзиту громадянкою України ОСОБА_1 .

Інформація щодо переміщення через митний кордон України автомобіля марки АУДІ «AUDI A6», VIN: НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , поміщення зазначеного транспортного засобу в інший митний режим дозволений Митним кодексом України, після 19.05.2018 року в ЄАІС Держмитслужби та АСМО «Інспектор» відсутня. В ході здійснення митного контролю та перевірки документів було встановлено, що вищевказаний транспортний засіб було передано відповідно до договору купівлі-продажу від 26.09.2021 року № б/н громадянці України ОСОБА_2 без дозволу митного органу.

Відповідно до протоколу пояснень від 04 листопада 2021 року, громадянка ОСОБА_2 інформацію щодо ввезення на митну територію України автомобіля марки АУДІ «AUDI A6», VIN: НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 іншою особою підтвердила та повідомила, що автомобіль було придбано 10.05.2021 року на території України в місті Києві, після чого їй було передано автомобіль та документи на нього.

Таким чином громадянка ОСОБА_1 передала транспортний засіб для особистого користування - легковий автомобіль марки АУДІ «AUDI A6», VIN: НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , ввезений 19.05.2018 року у режимі транзиту у користування особі, яка безпосередньо не ввозила такий транспортний засіб на митну територію України, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 469 Митного кодексу України та 25.01.2022 року складено протокол про порушення митних правил № 0100/10200/22.

Вважаючи вказані дії відповідача протиправними, а свої права порушеними, позивач звернулась до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи та висновкам суду першої інстанції колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно п. 3 розділу 1 наказу ДМСУ № 1118 від 17.11.2005 "Про затвердження Правил митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України" встановлено, що ТЗ для здійснення митного контролю та митного оформлення може бути пред`явлений митному органу як власником, так і вповноваженою особою. Уповноважена особа - особа, яка на підставі договору або належно оформленого доручення, виданого власником товарів і транспортних засобів, наділена правом учиняти дії, пов`язані з пред`явленням цих товарів і транспортних засобів митним органам для митного контролю та митного оформлення при переміщенні їх через митний кордон України, або іншим чином розпоряджатися зазначеними товарами та транспортними засобами.

Відповідно до п. 4 розділу 1 зазначеного наказу ТЗ, що переміщуються через митний кордон України громадянами, перебувають під митним контролем: при ввезенні з метою транзиту - з моменту перетину митного кордону України до вивезення за межі митної території України; при вивезенні для вільного обігу або тимчасово - з моменту пред`явлення митному органу до завершення митного оформлення та вивезення за межі митної території України.

У відповідності до п. 7 розділу 1 наказу ДМСУ №1118 від 17.11.2005 "Про затвердження Правил митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України" власник т.з. або вповноважена особа, який переміщує т.з. через митний кордон України, пред`являє його митному органу для проведення митного огляду й подає (серед іншого) оригінали та ксерокопії таких документів: що підтверджують право власності на т.з. або користування ним (у тому числі з правом розпорядження); реєстраційних (технічних) документів на транспортний засіб (якщо він перебував на обліку в реєстраційному органі іноземної держави чи України) з відмітками про зняття транспортного засобу з обліку, якщо такі документи видаються реєстраційним органом; паспортних документів та інших документів, визначених законодавством України та міжнародними договорами України, що дають право на перетин державного кордону, та/або паспорта громадянина (посвідчення особи з відміткою про місце проживання); посвідки чи іншого документа про постійне (тимчасове) проживання в Україні або за кордоном тощо.

Згідно з ч. 4 ст. 469 МК України передача транспортного засобу особистого користування, тимчасово ввезеного на митну територію України чи поміщеного у митний режим транзиту, у володіння, користування або розпорядження особі, яка безпосередньо не ввозила такий транспортний засіб на митну територію України чи не поміщувала його у митний режим транзиту, за винятком випадків, коли в транспортному засобі знаходиться особа, яка безпосередньо ввозила такий транспортний засіб на митну територію України чи поміщувала його у митний режим транзиту, а так само використання такого транспортного засобу для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з частиною першою статті 458 Кодексу порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх відповідним органам для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на відповідні органи, і за які Кодексом передбачена адміністративна відповідальність. Види порушень митних правил та відповідальність за такі правопорушення закріплено у главі 68 Кодексу.

З аналізу зазначених норм вбачається, що для притягнення позивача до адміністративної відповідальності передбаченої ч. 4 ст. 469 МК України має бути встановлено, що: транспортний засіб який ввозився на митну територію України перебував у володінні, користуванні чи розпорядженні позивача; позивач безпосередньо ввозив такий транспортний засіб на митну територію України та поміщував його у митний режим транзит (в тому числі має бути встановлено, що саме він заявляв митний режим транзит з наданням митнику відповідних документів на підтвердження права власності або користуванням т.з.).

Як вбачається з матеріалів справи, транспортний засіб марки АУДІ «AUDI A6», VIN: НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , ввезено ОСОБА_1 з метою особистого користування на митну територію України 19.05.2018 року у митному режимі транзиту. В подальшому даний автомобіль було придбано відповідно до договору купівлі-продажу від 26.09.2021 року № б/н громадянкою ОСОБА_2 без дозволу митного органу, яка підтвердила та повідомила, що автомобіль було придбано 10.05.2021 року.

Таким чином ОСОБА_1 передала транспортний засіб для особистого користування - легковий автомобіль марки АУДІ «AUDI A6», VIN: НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , ввезений 19.05.2018 року у режимі транзиту у користування особі, яка безпосередньо не ввозила такий транспортний засіб на митну територію України.

Згідно частини першої статті 90 Митного кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) транзит - це митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома органами доходів і зборів України або в межах зони діяльності одного органу доходів і зборів без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

Відповідно до ст. 4 п. 60 МК України транспортні засоби особистого користування це наземні транспортні засоби товарних позицій 8702, 8703, 8704 (загальною масою до 3,5 тонни), 8711 згідно з УКТ ЗЕД та причепи до них товарної позиції 8716 згідно з УКТ ЗЕД, плавучі засоби та повітряні судна, що зареєстровані на території відповідної країни, перебувають у власності або тимчасовому користуванні відповідного громадянина та ввозяться або вивозяться цим громадянином у кількості не більше однієї одиниці на кожну товарну позицію виключно для особистого користування, а не для промислового або комерційного транспортування товарів чи пасажирів за плату або безоплатно.

Частиною 5 статті 255 МК України встановлено, що митне оформлення вважається завершеним після виконання всіх митних формальностей, визначених цим Кодексом відповідно до заявленого митного режиму, що засвідчується митним органом шляхом проставлення відповідних митних забезпечень (у тому числі за допомогою інформаційних технологій), інших відміток на митній декларації або документі, який відповідно до законодавства її замінює, а також на товаросупровідних та товарно-транспортних документах у разі їх подання на паперовому носії.

Користування та розпорядження товарами, транспортними засобами комерційного призначення, які перебувають під митним контролем, забороняються, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України (ст. 325 ч. 3 МК України).

Згідно абз. 1, 3 ч. 5 ст. 380 МК України тимчасово ввезені транспортні засоби особистого користування можуть використовуватися на митній території України виключно громадянами, які ввезли зазначені транспортні засоби в Україну, для їхніх особистих потреб.

Такі транспортні засоби не можуть використовуватися для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні, бути розкомплектовані чи передані у володіння, користування або розпорядження іншим особам.

Щодо посилань позивача на порушення строків накладення адміністративного стягнення відповідачем, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 467 МК України, якщо справи про порушення митних правил відповідно до статті 522 цього Кодексу розглядаються органами доходів і зборів, адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше, ніж через шість місяців з дня вчинення правопорушення, а у разі розгляду органами доходів і зборів справ про триваючі порушення митних правил, у тому числі передбачені статтями 469, 477-481, 485 цього Кодексу, - не пізніше, ніж через шість місяців з дня виявлення цих правопорушень.

Колегія суддів зазначає, що порушення митних правил виявлено 04.11.2021 року, строк накладення адміністративного стягнення закінчився 04.05.2022 року.

Проте, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану", Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ.

У подальшому, у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією рф проти України, ( строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб згідно з Указом Президента України від 14.03.2022 р. N 133/2022; строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб згідно з Указом Президента України від 18.04.2022 р. N 259/2022; строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб з Указом Президента України від 17.05.2022 р. N 341/2022).

Крім того, наказом Державної митної служби України від 24.02.2022 року № 113 відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022, затвердженого Законом України від 24.02.2022 року № 2102-ІХ у зв`язку з веденням в Україні воєнного стану з 24.02.2022 року та неможливістю виконувати територіальними органами Державної митної служби України своїх повноважень у повному обсязі встановлювався простій Чернігівської митниці з 24.02.2022 року по 01.05.2022 року.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що постанова Чернігівської митниці в справі про порушення митних правил № 0100/10200/22 від 23.05.2022 року прийнята без порушення процесуальних строків визначених МК України для категорії таких правопорушень.

Щодо решти аргументів сторін, суд звертає увагу, що згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», § 58, рішення від 10 лютого 2010 року).

Крім того, докази надання позивачем документа, який підтверджує, що до моменту вчинення - правопорушення транспортний засіб вибув з її володіння внаслідок протиправних дій інших осіб, або щодо протиправного використання іншими особами номерних знаків, що належать її транспортному засобу, ні до суду першої інстанції, ні разом із апеляційною скаргою надано не було.

Звернень до компетентних органів про вибуття поза волею позивача автомобіля АУДІ «AUDI A6», VIN: НОМЕР_1 також до суду надано не було.

Доказів, що позивач зверталась в порядку цивільного судочинства щодо поділу майна подружжя з приводу даного транспортного засобу до суду також не надано.

Відповідно до ст. 391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст. 322 Цивільного кодексу України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Колегія суддів наголошує, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, що закріплено ч. 2 ст. 61 Конституції України.

Таким чином пояснення представника позивача щодо заперечення вини позивача у передачі транспортного засобу без дозволу митного органу колегією суддів сприймається критично, оскільки позивач зобов`язаний належним чином виконувати положення Митного кодексу.

З огляду на наведені правові норми та фактичні обставини справи слід погодитись з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки в діях позивача вбачаються порушення митних правил, тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування постанови Чернігівської митниці в справі про порушення митних правил № 0100/10200/22 від 23.05.2022 року.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини чи порушено норми процесуального права.

Положеннями ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 308, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а рішення Володарського районного суду Київської області від 01 липня 2022 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя Собків Я.М.

Суддя Глущенко Я.Б.

Суддя Черпіцька Л.Т.