Справа № 140/607/22
Суддя: Пліш Михайло Антонович
Дата ухвалення: 2022-09-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2022 рокуЛьвівСправа № 140/607/22 пров. № А/857/8854/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Пліша М.А.,

суддів Ніколіна В.В., Гінди О.М.,

за участю секретаря судового засідання Рибачука А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційні скарги Головного управління ДПС у Волинській області та Приватного акціонерного товариства «Волиньхолдінг» на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 05 травня 2022 року (головуючий суддя Костюкевич С.Ф., м. Луцьк) по справі за адміністративним позовом Приватного акціонерного товариства «Волиньхолдінг» до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання дії та бездіяльності протиправними,-

В С Т А Н О В И В :

Приватне акціонерне товариство «Волиньхолдінг» звернулось в суд першої інстанції з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Волинській області в якому просило визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення відповідача від 23.10.2021 №, №, №, №, № та №.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 05 травня 2022 року позовні вимоги задоволено частково. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Волинській області від 23.10.2021 №, № в частині визначення грошового зобов`язання на суму 9 710 342 грн. та 855 456 грн. штрафних санкцій. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Волинській області на користь Приватного акціонерного товариства «Волиньхолдінг» судовий збір в розмірі 8 346 гривень.

Не поголившись з таким рішенням суду першої інстанції Приватне акціонерне товариство «Волиньхолдінг» та Головне управління ДПС у Волинській області оскаржили його в апеляційному порядку.

Головне управління ДПС у Волинській області в апеляційній скарзі зазначає, що в ході проведення перевірки (акт документальної планової від 20.09.2021 №7674/07- 01/20134889 за період з 01.04.2017 по 31.03.20218 встановлено порушення та винесені ППР:

- № про зменшення суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного періоду в сумі 10 787,8 тис. грн. (по взаємовідносинах із ТОВ «Олія Волині» та ТзОВ «Стар Логістик ЛТД»).

№ про донарахування 11 931 573 грн. податку на прибуток та застосування 855,4 тис.грн. штрафних санкцій (по взаємовідносинах із ТОВ «Олія Волині» та ТзОВ «Стар Логістик ЛТД» донарахування 9 710, 3 тис.грн. податку на прибуток та по взаємовідносинах за договором підряду №214 від 01.12.2019 укладеним з ТОВ «Нестле Україна» 2 221,2 тис.грн. податку на прибуток).

- № про зменшення суми від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток на 37 357 тис. грн. (по взаємовідносинах за договором підряду №214 від 01.12.2019 укладеним позивачем з ТОВ «Нестле Україна»).

- № за грошовим зобов`язанням по податку на доходи фізичних осіб за податковим зобов`язанням - 5 114,70 грн. та штрафними санкціями у розмірі - 511,47 грн. і пені - 850,72 грн.,

- № за грошовим зобов`язанням з військового збору за податковим зобов`язанням - 426,22 грн. та штрафними санкціями у розмірі - 42,62 грн. і пені - 71,83 грн.,

- № за платежем податок на доходи фізичних осіб за штрафною санкцією у розмірі -1020 гривень.

По взаємовідносинах із ТОВ «Олія Волині» та ТзОВ «Стар Логістик ЛТД», (скасовані судом в даній частині ППР) в ході перевірки не підтверджено реального здійснення господарських операцій із ПрАТ «Волиньхолдінг» щодо придбання олії соняшникової рафінованої дезодорованої за період із 01.04.2017р. по 31.03.2021р. - відсутність реального походження продукції, сертифікатів якості продукції, відсутність реєстрації складських документів контрагентами постачальниками, недостатність трудових ресурсів у відповідних контрагентів, не здійснення в повній мірі розрахунків за поставлені товари, наявність кримінальних проваджень, а також інші факти викладені вище свідчать про наявність формально складених та недостовірних первинних документів по даних взаємовідносинах.

Висновки суду по взаємовідносинах позивача з ТОВ «Олія Волині» та з ТОВ «Стар Логістик ЛТД» не ґрунтуються на дійсних обставинах справи, де відповідачем встановлено, що формально оформлені (складені) первинні документи та/або сплата грошових коштів, які не можуть слугувати підставою для формування даних податкового обліку, відповідно реальність господарських операцій, які відображені у них, не підтверджуються наведеними обставинами встановленими під час перевірки у своїй сукупності.

На підставі вище викладеного Головне управління ДПС у Волинській області просить скасувати рішення Волинського окружного адміністративного суду від 05.05.2022 в частині задоволеного позову та прийняти рішення, яким в задоволенні позову ПАТ «Волиньхолдінг» відмовити повністю.

ПАТ «Волиньхолдінг» в апеляційній скарзі зазначає, що спір виник за результатами планової виїзної перевірки, призначеної відповідачем Наказом від 29.06.2021 р. №1916.

За результатами проведення перевірки відповідач дійшов висновків про буцімто наявність порушень в частинах: «сумнівності» отримання олії від певних постачальників позивача, податкових наслідків виконання договору підряду позивачем (як виконавцем) з виготовлення продукції, та інших незначних питань, які стосувались технічних аспектів адміністрування податку на доходи фізичних осіб і військового збору.

За результатами перевірки відповідачем було винесено оскаржувані ППР.

Суд першої інстанції за результатами розгляду справи правильно встановив фактичні обставини і дійшов висновку про безпідставність донарахувань у зв`язку з постачанням олії позивачу від контрагентів, з якої власне і виготовлялася продукція у відповідний період.

Водночас, суд першої інстанції відмовив у задоволенні решти позовних вимог щодо оскарження донарахувань по виконанню договору підряду (більше 99% від нескасованої судом суми) та дрібних порушень.

Апелянт вважає, що виконання ним договору підряду підтверджено належними доказами.

При цьому, відповідач (підтриманий в цій частині в рішенні суду першої інстанції) вважає, що податок на прибуток має нараховуватися за цей період, виходячи не з фактичних показників операцій, які зафіксовані і підтверджуються всіма необхідними документами (первинними й іншими документами податкового обліку, включаючи регістри бухгалтерського обліку, фінансової звітності), а з уявних показників, розрахованих Відповідачем, виходячи з припущення, що по відповідних операціях Позивача мала б обов`язково забезпечуватися прибутковість (в той час як по факту за той квартал Позивач отримав по вказаних операціях збиток через різке зростання ціни на основні сировину та матеріали, які використовуються у виробництві).

Вважає, що самостійне визначення відповідачем цінових показників є протиправним втручанням у підприємницьку діяльність позивача, порушенням принципів підприємницької діяльності, закріплених законом (тобто в порушення ст. 42, 44 Господарського кодексу, а також Закону України «Про ціни і ціноутворення»).

Таким чином, власне в частині щодо податку на прибуток при виконанні Договору №214 рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам ч. 2 ст. 19 Конституції України, оскільки не спирається в цій частині на чинні підстави за законами України.

Крім порушень по суті законодавства щодо податкових наслідків виконання Договору № 214, апелянт звертає увагу на хибність висновків суду першої інстанції щодо наслідків перевірки в цілому через її незаконність.

Станом на дату прийняття Наказу № 1916 (29.06.2021) про перевірку та власне проведення самої перевірки (з 19.07.2021 по 13.09.2021) проведення документальних планових перевірок було під мораторієм відповідно до п. 52-2 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПКУ.

Тобто, дії відповідача щодо призначення і проведення перевірки незаконні, і суперечать як власне податковому законодавству (профільному закону - Податковому кодексу), так і положенням ч. 2 ст. 19 Конституції України щодо ведення діяльності виключно на підставах, передбачених законами України. Відповідно, перевірка дотримання положень ПКУ почалася з вчинення порушення положень ПКУ контролюючим органом.

Суд першої інстанції також стверджує, що не приймає до уваги доводи позивача про відсутність підстав за законом для проведення документальної планової перевірки Позивача з огляду на встановлений мораторій. На думку суду, суд в межах спірних правовідносин не може надати правову оцінку дій контролюючого органу при призначенні і проведенні документальної планової перевірки, оскільки платник податків не оскаржував Наказ № 1916 та допустив відповідача до аудиту.

Такі висновки суду порушують право позивача на вибір шляхів ефективного правового захисту, не відповідають практиці Верховного Суду з цих питань і суперечать практиці ЄСПЛ, за якою перевірка на «законність втручання» є першочерговою вимогою і незаконність вже визнається достатньою підставою для нікчемності втручання.

Як відомо, Верховний Суд ще у 2020 р. відступив від такої позиції і наразі платники податків у випадку допуску до перевірки при оскарженні податкових повідомлень- рішень мають право посилатися на процедурні порушення при призначенні та проведенні перевірки.

На сьогодні позиція щодо правової нікчемності результатів незаконної перевірки є сталим підходом Верховного Суду, а тому такою позицією повинні керуватися й суди інших інстанцій в силу ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Як приклад, викладення такої позиції у Постанові Верховного Суду (у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду) у справі № 826/17123/18 від 21.02.2020 р., за якою процедурні порушення контролюючого органу під час призначення та проведення перевірки платника податків [незалежно від факту допуску податкового органу до перевірки) є пріоритетними та достатніми підставами для скасування незаконних податкових повідомлень-рішень, винесених на підставі незаконно призначених та проведених перевірок:

«З урахуванням наведеного судова палата в цій справі відступає від висновків про застосування норми права у подібних правовідносинах у частині того, що саме на етапі допуску до перевірки платник податків може поставити питання про необґрунтованість її призначення та проведення, реалізувавши своє право на захист від безпідставного здійснення податкового контролю щодо себе; а також що допуск до перевірки нівелює правові наслідки процедурних порушень, допущених контролюючим органом при призначенні та проведенні відповідної документальної виїзної або фактичної перевірки...

Водночас, судова палата з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду формулює правовий висновок, відповідно до якого незалежно від прийнятого платником податків рішення про допуск (недопуск) посадових осіб до перевірки, оскаржуючи в подальшому наслідки проведеної контролюючим органом перевірки у вигляді податкових повідомлень-рішень та інших рішень, платник податків не позбавлений можливості посилатись на порушення контролюючим органом вимог Законодавства щодо проведення такої перевірки, якщо вважає, що вони зумовлюють протиправність таких податкових повідомлень-рішень».

Оскільки, усі винесені відповідачем ППР прийняті не на підставі, не в межах повноважень та не у спосіб, визначений законом - такі ППР є незаконними, та усі підлягали скасуванню, що випливає з наступного.

Відповідно до Наказу відповідача №1916 від 29.06.2021 було проведено перевірку позивача.

Проте, відповідно до п. 52-2 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПКУ на території України протягом дії карантину запроваджено мораторій на призначення та проведення податкових перевірок:

« 52-2. Установити мораторій на проведення документальних та фактичних перевірок на період з 18 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (СОУІб-19), крім:

документальних позапланових перевірок, що проводяться на звернення платника податків;

документальних позапланових перевірок з підстав, визначених підпунктами 78.1.7 та 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу;

фактичних перевірок в частині порушення вимог законодавства в частині:

обліку, ліцензування, виробництва, зберігання, транспортування та обігу пального, спирту етилового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів;

цільового використання пального та спирту етилового платниками податків;

обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівнемірами-лічильниками;

здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту етилового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального, з підстав, визначених підпунктами 80.2.2, 80.2.3 та 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 цього Кодексу».

При цьому, перевірка позивача, призначена Наказом №1916 була плановою призначеною не за зверненням позивача, не у зв`язку з реорганізацією позивача, не щодо відґємного значення чи бюджетного відшкодування ПДВ, не була фактичною та не стосувалася питань, пов`язаних із обігом та обліком спирту, алкогольних напоїв чи тютюнових виробів.

Отже, оскільки на час призначення та проведення перевірки карантин діяв, а підстави для проведення перевірки позивача не є виключенням з мораторію за п. 52-2 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПКУ - проведення документальної перевірки Позивача було незаконним.

Постановою КМУ № 89 Кабмін намагався скоротити строки дії обмежень щодо деяких видів перевірок, встановлених пунктом 52-2 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПКУ, тобто наявне намагання обійти положення закону (ПКУ) за незмінності законодавчих норм.

Отже, проведення відповідачем документальної планової перевірки за Наказом № 1916 на підставі незаконної Постанови № 89, всупереч діючому мораторію, встановленому в п. 52-2 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПКУ, було незаконним та призводить до відсутності правових наслідків такої перевірки.

З огляду на викладене вище просить скасувати рішення Волинського окружного адміністративного суду від 05 травня 2022 р. в частині відмови в задоволенні позовних вимог та ухвалити в цій частині нове рішення яким: скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Волинській області від 23.10.2021 р. № в повному обсязі, №, №, №, №, в решті рішення залишити без змін.

У відзивах на апеляційні скарги сторони просили апеляційні скарги протилежної сторони залишити без задоволення, а їх задовольнити.

У відповідності до вимог ч. 1, ч. 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга ПАТ «Волиньхолдінг» підлягає задоволенню, а апеляційна скарга Головного управління ДПС у Волинській області задоволенню не підлягає з наступних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, в період з 19.07.2021 по 13.09.2021 була проведена документальна планова виїзна перевірка ПрАТ «Волиньхолдінг» відповідно до п. 77.1 та п.77.4 ст. 77 ПК України на підставі наказу ГУ ДПС у Волинській області від 29.06.2021 №1916.

20.09.2021 за №7674/07-01/20134889 ГУ ДФС у Волинській області складено акт «Про результати документальної планової виїзної перевірки ПрАТ «Волиньхолдінг» щодо дотримання податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.04.2017 по 31.03.2021, питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2011 по 31.03.2021.

Перевіркою встановлено порушення ПРАТ «Волиньхолдінг», зокрема:

- п.1.2, п.2.1, п.2.2, п.2.4, 2.15, 2.16 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затверджене Наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №8, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 за №168/704, п. 22, 31, 32, 33, 46, 47, 95 Міжнародного стандарту фінансової звітності 15 «Дохід від договорів з клієнтами», п.3.3, п.3.10 Розділу III Наказу Міністерства фінансів України 28.03,2013 №433 «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо заповнення форм фінансової звітності «Зміст статей звіту про фінансові результати», ст. 1, ст. 4, п. 1, п. 2 ст. 9 п. 1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», пп 14.1.13 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України №2755-VI від 02.12.2010 зі змінами та доповненнями, та визначенню активів відповідно п. 4.25, 4.47, 4,48 Концептуальної основи фінансової звітності, виданої РМСБО у вересні 2010, параграфа 7 МСБО 1 «Подання фінансової звітності», Параграфів 10, 12 МСБО 8 «Облікові політики, зміни в облікових оцінках та помилки»»), пп. 14.1.36, пп. 14.1.231, п. 14.1 ст.14, ст. 22, ст. 23, п. 44.1, п. 44.2 ст. 44, пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134, п. 135.1 ст.135 Податкового кодексу України від 02.12.2010 N 2755-V1 із змінами та доповненнями, внаслідок чого встановлено заниження податку на прибуток всього в сумі - 11 931 573 грн. в т.ч. за 3 кв. 2019 на суму 542 201 грн., за 4 кв. 2019р. на суму 2 879 621 грн., 1 кв. 2020р. на суму 792 526 грн., за 2 кв. 2020р. на суму 1 702 078 грн., З кв. 2020р. на суму 536 772 грн., 4 кв. 2020р. на суму 3 359 616 грн., 1 кв. 2021 р. на суму 2 118 759 грн. та завищення задекларованого від`ємного значення об`єкту оподаткування з податку на прибуток на 37 357 094 грн. в т.ч. за 1 кв. 2021р. на суму 37 357 094 грн.;

- п. п. 14.1.36, п. п. 14.1.71, п.п. 14.1.191, п. п. 14.1.219, п.п.14.1.231 п. 14.1 сг.14 п. 187.1 ст.187, п. 188.1 ст. 187, п. 198.1, п. 198.3, п. 198.6. ст. 198 п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України №2755-VI (зі змінами та доповненнями) в редакції, яка діяла на момент вчинення правопорушення, в результаті чого встановлено завищення суми від`ємного значення, яка включається до складу податкового кредиту наступного звітного податкового періоду в сумі 20 727 223 грн. в т.ч. за березень 2020р. на суму 20 727 223 грн.;

- підпункту «б» пункту 176.2 статті 176 розділу IV Податкового кодексу України та п. З Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків, і сум утриманого з них податку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 13.01.2015р. №4, зареєстрований у Міністерстві юстиції України 30 січня 2015 р. за N 111/26556, у результаті чого з недостовірними відомостями (помилками) подані податковим агентом до податкового органу Податкові розрахунки за формою 1 ДФ за II квартал 2017 року, I-IV квартал 2020 року.

- підпункту «а» пункту 176.2 статті 176 та підпункту 168.1.1 пункту 168.1 статті 168 розділу IV Податкового кодексу України в результаті чого визначено суму податкових зобов`язань з податку на доходи фізичних на суму 5114,70 грн. в тому числі: за травень 2017 року в сумі 1 260,00 грн., за червень 2018 року в сумі 1 800,0 грн., за січень 2019 року в сумі 2 054,7 грн.

- пп. 1.4, 1.6 п. 16 1 підрозділу 10 розділу XX та підпункту «а» пункту 176.2 статті 176 розділу IV Податкового кодексу України, у результаті чого визначено суму податкових зобов`язань з військового збору на суму 426,22 грн. в тому числі: за травень 2017 року в сумі 105,00 грн., за червень 2018 року в сумі 150,0 грн., за січень 2019 року в сумі 171,22 грн.

- пункт 1 частина 2 статті 6 Закону України від 08 липня 2010 року № 2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», у результаті чого донараховано єдиний внесок на суму 560,92 грн. за листопад 2016 р.

23.10.2021 ГУ ДФС у Волинській області винесено податкові повідомлення- рішення:

1) № (далі - «ППР 1»), яким зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість, що зараховується до складу наступного звітного періоду на суму 10 787 769,00 грн.;

2) № (далі - «ППР 2»), яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток приватних підприємств у розмірі 11 931 573,00 грн. за податковим зобов`язанням та 855 455,50 грн. за штрафними санкціями;

3) № (далі - «ППР 3»), яким зменшено суму від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток на суму 37 357 094,00 грн.;

4) № (далі - «ППР 4»), яким до позивача застосований штраф у розмірі 1 020,00 грн.;

5) № (далі - «ППР 5»), яким збільшено суму зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб/військового збору, пені у розмірі 462,22 грн. за податковими зобов`язаннями, 42,62 грн. за штрафними санкціями та 71,83 грн. пені;

6) № (далі - «ППР 6»), яким збільшено суму зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб/військового збору, пені у розмірі 5 114,7 грн. за податковими зобов`язаннями, 511,47 грн. за штрафними санкціями та 850,72 грн. пені.

05.10.2021 ПРАТ «Волиньхолдінг» подав заперечення № 1261 на акт перевірки №7674/07-01/20134889 від 20.09.2021.

23.10.2021 листом №4134/12/03-20-07-01-01-12 «Про результати розгляду заперечень» відповідач повідомив про задоволення вимог позивача в частині донарахувань з перевизначенням бази оподаткування для нарахування ПДВ в рамках договору підряду №214 від 01.12.2019 (між ПРАТ «Волиньхолдінг» та ТзОВ «Нестле Україна») на суму 9 939 454,00 грн.

08.11.2021 ПРАТ «Волиньхолдінг» оскаржував вищевказані ППР у адміністративному порядку, звернувшись зі скаргою № 204 до Державної податкової служби України, проте, рішенням про результати розгляду скарги від 24.12.2021 №29094/6/99-00-06-01-01-06 ППР було залишено без змін, а вимоги скарги - без задоволення.

Надаючи оцінку апеляційним скаргам колегія суддів вважає за необхідне вказати наступне.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 1.1 статті 1 ПК України визначено, що платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України.

Відповідно до підпункту 20.1.4. пункту 20.1 статті 20 ПК України органи державної податкової служби мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Згідно з пунктом 77.4 статті 77 ПК України про проведення документальної планової перевірки керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу приймається рішення, яке оформлюється наказом. Право на проведення документальної планової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому (його представнику) не пізніше ніж за 10 календарних днів до дня проведення зазначеної перевірки надіслано (вручено) у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копію наказу про проведення документальної планової перевірки та письмове повідомлення із зазначенням дати початку проведення такої перевірки.

За змістом пунктів 77.6-77.9 статті 77 ПК України допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення документальної планової виїзної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу. Документальна планова невиїзна перевірка здійснюється у порядку, передбаченому статтею 79 цього Кодексу. Строки проведення документальної планової перевірки встановлені статтею 82 цього Кодексу. Перелік матеріалів, які можуть бути підставою для висновків під час проведення документальної планової перевірки, та порядок надання платниками податків документів для такої перевірки встановлено статтями 83, 85 цього Кодексу. Порядок оформлення результатів документальної планової перевірки встановлено статтею 86 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 52-2 підрозділу 10 розділу XX ПК України (в редакції на момент винесення наказу) установлено мораторій на проведення документальних та фактичних перевірок на період з 18 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), крім: документальних позапланових перевірок, що проводяться на звернення платника податків; документальних позапланових перевірок з підстав, визначених підпунктами 78.1.7 та 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу; фактичних перевірок в частині порушення вимог законодавства в частині: обліку, ліцензування, виробництва, зберігання, транспортування та обігу пального, спирту етилового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів; цільового використання пального та спирту етилового платниками податків; обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками; здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту етилового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального, з підстав, визначених підпунктами 80.2.2, 80.2.3 та 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 цього Кодексу.

Інформація про перенесення документальних планових перевірок, які відповідно до плану-графіку проведення планових документальних перевірок мали розпочатися у період з 18 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), та на день набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо підтримки платників податків на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» не були розпочаті, включається до оновленого плану-графіку, який оприлюднюється на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, протягом 10 календарних днів з дня завершення дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19).

Документальні та фактичні перевірки, що були розпочаті до 18 березня 2020 року та не були завершеними, тимчасово зупиняються на період по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19). Таке зупинення перериває термін проведення перевірки та не потребує прийняття будь-яких додаткових рішень контролюючим органом.

На період з 18 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), зупиняється перебіг строків давності, передбачених статтею 102 цього Кодексу.

Отже, вимоги пункту 52-2 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України пов`язані та прямо відсилають до актів Кабінету Міністрів України, на підставі яких завершується дія карантину з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19).

Постановою Кабінету Міністрів України «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 9 грудня 2020 року № 1236 установлено з 19 грудня 2020 року до 31 грудня 2021 року на території України карантин.

З огляду на це, слід зазначити, що Кабінетом Міністрів України на момент прийняття спірного наказу не приймалося рішення про завершення дії карантину з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), а відтак діяв мораторій на проведення документальних планових перевірок платників податків.

Відповідно до вимог пункту 4 розділу II Закону України від 17 вересня 2020 року №909-ІХ «Про внесення змін до Закону України «Про державний бюджет України на 2020 рік»» на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, надано право Кабінету Міністрів України скорочувати строк дії обмежень, заборон, пільг та гарантій, встановлених відповідними законами України, прийнятими з метою запобігання виникненню і поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, крім випадків, коли зазначене може призвести до обмеження конституційних прав чи свобод особи.

На підставі цієї норми Кабінет Міністрів України прийняв Постанову № 89 від 3 листопада 2021 року «Про скорочення строку дії обмеження в частині дії мораторію на проведення деяких видів перевірки» якою було скорочено строк дії обмежень, встановлених пунктом 52-2 підрозділ 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України в частині дії мораторію на проведення деяких видів перевірок, дозволивши проведення таких видів перевірок юридичних осіб:

- тимчасово зупинених документальних та фактичних перевірок, що були розпочаті до 18 березня 2020 р. та не були завершеними;

- документальних перевірок, право на проведення яких надається з дотриманням вимог пункту 77.4 статті 77 Кодексу;

- документальних позапланових перевірок з підстав, визначених підпунктами 78.1.1 та/або 78.1.4 пункту 78.1 статті 78 Кодексу, суб`єктів господарювання реального сектору економіки, які сформували податковий кредит за рахунок оформлення ризикових операцій з придбання товарів/послуг (із переліку ризикових платників податків, визначених у межах роботи Тимчасової слідчої комісії Верховної Ради України з питань розслідування оприлюднених у засобах масової інформації фактів можливих корупційних дій посадових осіб органів державної влади, які призвели до значних втрат дохідної частини Державного бюджету України, утвореної відповідно до Постанови Верховної Ради України від 24 квітня 2020 року №568-ІХ);

- документальних позапланових перевірок платників податків, за якими отримано податкову інформацію, що свідчить про порушення платником валютного законодавства в частині дотримання граничних строків надходження товарів за імпортними операціями та/або валютної виручки за експортними операціями;

- документальних позапланових перевірок з підстав, визначених підпунктами 78.1.12, 78.1.14, 78.1.15, 78.1.16 пункту 78.1 статті 78 Кодексу.

При цьому слід зауважити, що, мораторій на проведення податкових перевірок на період карантину прямо закріплений пунктом 52-2 підрозділу 10 розділу XX Перехідних положень ПК України (в редакції на момент винесення спірного наказу) та вказана норма в частині обмежень на проведення планових перевірок була чинною, її дія не зупинялася.

Відповідно до пункту 2.1 статті 2 ПК України, зміна положень цього Кодексу може здійснюватися виключно шляхом внесення змін до цього Кодексу.

Отже, зміна приписів ПК України здійснюється лише законами про внесення змін до Кодексу, відповідно зміна строків дії мораторію може бути здійснена виключно шляхом прямого внесення змін до ПК України.

Згідно з пунктом 5.2 статті 5 ПК України, у разі якщо поняття, терміни, правила та положення інших актів суперечать поняттям, термінам, правилам та положенням цього Кодексу, для регулювання відносин оподаткування застосовуються поняття, терміни, правила та положення цього Кодексу.

За загальним правилом вирішення колізій, передбаченим частиною третьою статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України.

Відповідно, за наявності суперечливих правил і положень щодо дії мораторію на проведення перевірок, які містяться у ПК України, з одного боку, і в постанові Кабінету Міністрів України, з іншого боку, - застосуванню підлягають положення і правила саме ПК України.

Наведений вище висновок ґрунтується на правовій позиції Верховного Суду, що викладена у справі № 420/12859/21.

Враховуючи викладене вище, беручи до уваги той факт, що пункт 52-2 підрозділу 10 розділу XX ПК України є нормою вищої юридичної сили, ніж Постанова Кабінету Міністрів України № 89 від 3 лютого 2021 року, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що за загальним правилом вирішення колізій, суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України, а тому у даному випадку, підлягають застосуванню саме норми Податкового кодексу України. З огляду на це, прийняття ГУ ДПС у Волинській області наказу про проведення перевірки ПП «Строй-клуб плюс» суперечить вимогам податкового законодавства, а тому такий наказ є протиправним та підлягає скасуванню.

Враховуючи обставини справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що оскільки проведена перевірка стосовно позивача відбулась усупереч законодавчій забороні, такі обставини тягнуть за собою протиправність податкових повідомлень-рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки, у зв`язку з чим апеляційний суд вважає відсутньою необхідність переходити до перевірки підстав позову щодо наявності порушень податкового та/або іншого законодавства.

Аналогічні за змістом та по суті висновки викладені у постановах Верховного суду від 06 липня 2022 року (справа №360/1182/21), від 01 вересня 2022 року (справа №640/16093/21.

Отже, беручи до уваги викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що рішення суду першої інстанції слід скасувати повністю з наведених вище підстав, бо судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, а позовні вимоги задовольнити.

При цьому з урахуванням вимог ст. 139 КАС України з відповідача слід стягнути сплачений позивачем судовий збір.

Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 310, п. 2 ч. 1 ст. 315, ст. 317, ст. 321, ст. 322, ст. 325, ст. 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Волинській області залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Волиньхолдінг» задовольнити, скасувати рішення Волинського окружного адміністративного суду від 05 травня 2022 року по справі №140/607/22.

Прийняти нову постанову, якою позов Приватного акціонерного товариства «Волиньхолдінг» задовольнити.

Визнати протиправними та скасування податкові повідомлення-рішення від 23.10.2021 №, №, №, №, № та №.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Волинській області () на користь Приватного акціонерного товариства «Волиньхолдінг» (РНОКПП 20134889) судовий збір за подання позовної заяви та апеляційної скарги в розмірі 62025 (шістдесят дві тисячі двадцять п`ять) грн.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя М.А. Пліш

Судді В.В. Ніколін

О.М. Гінда

повний текст складено 22.09.2022