Справа № 815/4162/16
Суддя: Танасогло Т.М.
Дата ухвалення: 2022-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 вересня 2022 р.м.ОдесаСправа № 815/4162/16
Головуючий в 1 інстанції: Вовченко О.А.

ухвала суду першої інстанції прийнята

у м. Одеса, 21.12.2021р.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Танасогло Т.М.,

суддів: Градовського Ю.М., Шеметенко Л.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 21 грудня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління МВС України на Одеській залізниці, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Головне управління Державної казначейської служби України в Одеській області, Головне управління Національної поліції в Одеській області, про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку,-

В С Т А Н О В И В :

У 2016 році ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з даним позовом.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 20 грудня 2016 року: адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково; визнано протиправним та скасовано наказ УМВС України на Одеській залізниці № 127 о/с від 08.09.2015 року у частині звільнення майора міліції ОСОБА_1 , слідчого слідчої частини слідчого відділу Управління МВС України на Одеській залізниці з 08 вересня 2015 року за п. 64 «г» (через скорочення штатів) Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ; поновлено майора міліції ОСОБА_1 , слідчого слідчої частини слідчого відділу Управління МВС України на Одеській залізниці з 08 вересня 2015 року; зобов`язано ліквідаційну комісію Управління МВС України на Одеській залізниці, здійснити розрахунок та виплатити середній заробіток за час вимушеного прогулу ОСОБА_1 , слідчого слідчої частини слідчого відділу Управління МВС України на Одеській залізниці з 08 вересня 2015 року відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року №100; допущено негайне виконання постанови суду в частині поновлення ОСОБА_1 , на посаді слідчого слідчої частини слідчого відділу Управління МВС України на Одеській залізниці з 08 вересня 2015 року; у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Верховного Суду у складі суддів Касаційного адміністративного суду від 18 квітня 2018 року: касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено; постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 28.03.2017 у справі №815/4162/16 скасовано і залишено в силі постанову Одеського окружного адміністративного суду від 20.12.2016.

19 червня 2021 року Одеським окружним адміністративним судом по справі №815/4162/16 видано виконавчий лист про зобов`язання ліквідаційну комісію Управління МВС України на Одеській залізниці, здійснити розрахунок та виплатити середній заробіток за час вимушеного прогулу ОСОБА_1 , слідчого слідчої частини слідчого відділу Управління МВС України на Одеській залізниці з 08 вересня 2015 року відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року №100.

13 грудня 2021 року до Одеського окружного адміністративного суду за вх. №ЕС/58550/21 надійшла заява представника позивача про заміну сторони виконавчого провадження з боржника Ліквідаційної комісії управління Міністерства внутрішніх справ України на Одеській залізниці на Головне управління Національної поліції в Одеській області.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 21 грудня 2021 року, у задоволенні заяви представника ОСОБА_1 про заміну сторони виконавчого провадження з боржника Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України на Одеській залізниці на Головне управління Національної поліції в Одеській області відмовлено.

Не погоджуючись з даною ухвалою, Міністерством внутрішніх справ України подано на вказану ухвалу апеляційну скаргу, у якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм права, апелянт просить скасувати вказану ухвалу та ухвалити нову про задоволення заяви про заміну сторони виконавчого провадження на Головне управління Національної поліції в Одеській області.

В обґрунтування скарги, посилаючись на правові висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 04.03.2014р. у справі №21-8а14, від 27.05.2014р. у справі №21-108а14 зазначає, що ліквідація юридичної особи публічного права має місце у випадку, якщо в розпорядчому акті органу державної влади або органу місцевого самоврядування наведеного обґрунтування доцільності відмови держави від виконання завдань та функцій. У разі ж покладення виконання завдань і функцій ліквідованого органу на інший орган, мова йде фактично про реорганізацію. На думку скаржника, в даному випадку мала місце реорганізація правоохоронного органу, адже функції держави не ліквідовано. Посилаючись на правові висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 06.08.2020р. у справі №821/3865/15-а, від 25.06.2020р. у справі №420/6852/18, від 23.05.2018р. у справі №П/811/3414/15, від 22.10.2020р. у справі №520/5147/19, зазначає, що ліквідація відповідного Головного управління Міністерства внутрішніх справ України з однозначним створенням іншого органу відповідного Головного управління Національної поліції, який буде виконувати повноваження (завдання) органу, що ліквідовується, передбачає зобов`язання роботодавця (держави) вжити заходів щодо відшкодування середнього заробітку за час вимушеного прогулу працівнику ліквідованого у такий спосіб органу. За вказаного, на думку апелянта, суд першої інстанції невірно у своїй ухвалі зазначив про те, що МВС України є правонаступником Управління МВС України на Одеській залізниці.

За приписами ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів вважає, що справу можливо розглянути без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами у відповідності до ч. 1 ст. 311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

З матеріалів справи встановлено, що звертаючись із заявою про заміну сторони виконавчого провадження з управління МВС України на Одеській залізниці на Головне управління Національної поліції, представник позивача зазначав, що на виконанні у Відділі примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) перебуває виконавчий лист щодо зобов`язання Ліквідаційної Комісії УМВС на Одеській залізниці виплатити позивачу середній заробіток за час вимушеного прогулу. 16.01.2021р. юридична особа Управління МВС на Одеській залізниці припинена. Незважаючи на ліквідацію УМВС на Одеській залізниці, було створено Головне управління Національної поліції в Одеській області, компетенція та територіальна юрисдикція якого збігається з компетенцією та юрисдикцією ліквідованого УМВС на Одеській залізниці, відтак на думку позивача у справі вказаний орган є правонаступником УМВС на Одеській залізниці.

Відмовляючи у задоволенні заяви про заміну сторони виконавчого провадження, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не наведено належного обґрунтування, що ГУ Національної поліції в Одеській області є правонаступником УМВС України на Одеській залізниці.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам та висновку суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.

Згідно зі ст.1 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 року № 1404-VIII (далі - Закон № 1404-VIII) виконавчим провадженням як завершальною стадією судового провадження і примусового виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) вважається сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч.ч.1-2 ст.15 Закону № 1404-VIII сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник.

Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ.

Згідно ч.1 ст.379 КАС України, у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи, суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.

Як встановлено статтею 52 КАС України, у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії адміністративного процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.

Отже, заміна сторони виконавчого провадження можлива у разі вибуття однієї зі сторін (стягувача або боржника), зокрема, в т.ч. і внаслідок реорганізації юридичної особи, а також в інших передбачених законом випадках, у тому числі в разі заміни кредитора або боржника в зобов`язанні.

Процесуальне правонаступництво в розумінні статті 52 КАС України допускається на будь-якій стадії судового процесу, включаючи стадію виконання судового рішення.

Відповідно до приписів ч.1 ст. 104, ст. 609 ЦК України юридична особа припиняється в результаті передання всього майна, прав та обов`язків іншим юридичним особам - правонаступникам (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або в результаті ліквідації, за якої її зобов`язання припиняються ліквідацією юридичної особи (боржника або кредитора), крім випадків, коли законом або іншими нормативно-правовими актами виконання зобов`язання ліквідованої юридичної особи покладається на іншу юридичну особу.

Публічне правонаступництво органів державної влади є окремим, особливим видом правонаступництва, під таким терміном розуміється перехід в установлених законом випадках прав та обов`язків одного суб`єкта права іншому. При цьому обов`язок щодо відновлення порушених прав особи покладається на орган, компетентний відновити такі права. Такий підхід про перехід до правонаступника обов`язку відновити порушене право відповідає принципу верховенства права, оскільки метою правосуддя є ефективне поновлення порушених прав, свобод і законних інтересів.

Під процесуальним правонаступництвом у виконавчому провадженні слід розуміти заміну однієї зі сторін (стягувача або боржника) з переходом прав та обов`язків від право попередників до іншої особи (правонаступника), що раніше не брали участі у виконавчому провадженні.

У спорах, які виникають з публічних правовідносин, де оскаржуються рішення (дії, бездіяльність) державного органу, пов`язані зі здійсненням функції від імені держави, стороною є сама держава в особі того чи іншого уповноваженого органу.

Апеляційний суд зазначає, що підставами для залучення до участі у справі правонаступника сторони суб`єкта владних повноважень є або припинення суб`єкта владних повноважень в результаті реорганізації чи ліквідації, або повне чи часткове передання (набуття) адміністративної компетенції одного суб`єкта владних повноважень до іншого (іншим) внаслідок повного чи часткового припинення його адміністративної компетенції.

Слід зазначити, що виконавчий лист по даній справі був виданий про зобов`язання ліквідаційну комісію Управління МВС України на Одеській залізниці, здійснити розрахунок та виплатити середній заробіток за час вимушеного прогулу ОСОБА_1 , слідчого слідчої частини слідчого відділу Управління МВС України на Одеській залізниці з 08 вересня 2015 року відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року №100.

Отже, спір у цій справі виник у відносинах публічної служби у зв`язку з проходженням та припиненням позивачем служби в органах внутрішніх справ та обов`язок боржника, що випливає з постанови Одеського окружного адміністративного суду від 20 грудня 2016 року, не стосується публічно-владних функцій у сфері служіння суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку, що були передані органам поліції у процесі реорганізації органів внутрішніх справ.

У такому випадку заміна ліквідованого Управління МВС України на Одеській залізниці як боржника за вказаним рішенням може мати місце виключно у випадку фактичного її вибуття унаслідок припинення, та переходу всіх його прав та обов`язків до правонаступника (повного правонаступництва).

14 квітня 2015 року МВС України видано накази № 431 «Про заходи щодо реформування органів внутрішніх справ" та від 08 червня 2015 року № 661 «Про ліквідацію УМВС України на Одеській залізниці».

Як вірно було встановлено судом першої інстанції, згідно даних з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо юридичної особи - управління Міністерства внутрішніх справ України на Одеській залізниці (), 16.01.2021 внесено відомості про припинення даної юридичної особи (номер запису 007037176).

Відповідно до ст.ст.1, 2 Закону України «Про міліцію» від 20.12.1990 р. №565-XII, міліція в Україні - державний озброєний орган виконавчої влади, який захищає життя, здоров`я, права і свободи громадян, власність, природне середовище, інтереси суспільства і держави від протиправних посягань. Основними завданнями міліції є: забезпечення особистої безпеки громадян, захист їх прав і свобод, законних інтересів; запобігання правопорушенням та їх припинення; охорона і забезпечення громадського порядку; виявлення кримінальних правопорушень.

Згідно ст.ст.1, 2 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 р. №580-VIII, Національна поліція України (поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку. Завданнями поліції є надання поліцейських послуг у сферах: 1) забезпечення публічної безпеки і порядку; 2) охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави; 3) протидії злочинності.

За визначенням ч.ч. 2, 3 ст.81 Цивільного кодексу України, юридичні особи, залежно від порядку їх створення, поділяються на юридичних осіб приватного права та юридичних осіб публічного права; цим Кодексом встановлюється порядок створення, організаційно-правові форми, правовий статус юридичних осіб приватного права; порядок утворення та правовий статус юридичних осіб публічного права встановлюється Конституцією України та законом.

Відповідно до п. 1 Положення про Міністерство внутрішніх справ України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 878 від 28.10.2015р., Міністерство внутрішніх справ України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України. МВС є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах, зокрема, забезпечення охорони прав і свобод людини, інтересів суспільства і держави, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку, а також надання поліцейських послуг.

Відповідно до відомостей, які зазначені у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо Управління МВС України на Одеській залізниці (), його засновником є Міністерство внутрішніх справ України; основний вид діяльності - діяльність з охорони громадського порядку та безпеки; рішення про створення та припинення вказаної юридичної особи публічного права приймались Міністерством внутрішніх справ України.

Колегія суддів з урахуванням правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 18.03.2021 р. у справі №804/8952/15 зазначає, що держава не відмовилась від виконання завдань і функцій по діяльності з охорони громадського порядку та безпеки, які виконувались Управлінням МВС України на залізничному транспорті, вказані завдання і функції згідно постанови Кабінету Міністрів України № 878 від 28.10.2015 р. закріплені за Міністерством внутрішніх справ України.

Звертаючись з заявою про заміну боржника у виконавчому провадження саме на ГУ Національної поліції України в Одеській області, представником позивача у своїй заяві не наведено належного обґрунтування що Головне управління Національної поліції в Одеській області є правонаступником управління Міністерства внутрішніх справ України на Одеській залізниці.

Самий лише збіг деяких функцій та повноважень вказаних органів не свідчить про те, що Головне управління Національної поліції в Одеській області є правонаступником прав, майна та обов`язків управління Міністерства внутрішніх справ України на Одеській залізниці.

Ані позивачем, ані скаржником не доведено чи передавалися до ГУ НП в Одеській області майно та службова документація Управління МВС на Одеській залізниці.

За вказаного, апеляційний суд вважає ґрунтовним висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення заяви представника Гаврилюка Д.В. про заміну сторони виконавчого провадження з боржника Ліквідаційної комісії управління Міністерства внутрішніх справ України на Одеській залізниці на Головне управління Національної поліції в Одеській області.

Доводи апеляційної скарги Міністерства внутрішніх справ України вказаного висновку не спростовують.

Посилання апелянта на правові позиції Верховного суду, викладені зокрема у постановах від 06.08.2020р. у справі №821/3865/15-а, від 25.06.2020р. у справі №420/6852/18, від 23.05.2018р. у справі №П/811/3414/15, від 22.10.2020р. у справі №520/5147/19, оцінюються судовою колегією критично, адже у вказаних справах сторони є відмінними від сторін у даній справі. Управління МВС України на залізничному транспорті не виступало відповідачем (боржником) у цих справах.

Інші доводи скаржника є несуттєвими, та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення спірного процесуального питання.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, відповідно до ст.316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає вказану апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду - без змін.

Керуючись ст. ст. 241-243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 326, 328 КАС України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України - залишити без задоволення.

Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 21 грудня 2021 року у справі №815/4162/16 - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя Танасогло Т.М.
Судді Градовський Ю.М. Шеметенко Л.П.