Справа № 160/13924/22
Суддя: Дєєв Микола Владиславович
Дата ухвалення: 2022-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

16 вересня 2022 року Справа 160/13924/22

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Дєєв М.В., перевіривши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 Міністерства Оборони України ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

08.09.2022 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_2 Міністерства Оборони України, в якому позивач просить:

- визнати дії військової частини НОМЕР_2 Міністерства Оборони України протиправними, а саме:

- не внесення до наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) про звільнення від 28.07.2022 року №211 відомостей про виплату: - грошового забезпечення, передбаченого для займаної посади за період з 01 липня по 28 липня 2022 року; - щомісячної премії за особистий внесок у загальні результати служби за період з 01 липня по 28 липня 2022 року у розмірі 217% від посадового окладу старшого бойового медика; - надбавки за особливості проходження служби у розмірі 65% посадового окладу старшого бойового медика з урахування окладу за військове звання та 35% надбавки за вислугу років за період з 01 липня по 28 липня 2022 року; - грошової допомоги на оздоровлення за 2022 рік; - грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки за 2020, 2021, 2022 роки, за 58 діб; - одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби в розмірі 25% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, за 12 років, згідно вимог наказу Міністра Оборони України від 07 червня 2018 року №260, рішення Міністра Оборони України від 14.01.2020 №248/291.

- не нараховано та не виплачено: відповідно до вимог наказу Міністра Оборони України від 07 червня 2018 року №260, рішення Міністра Оборони України від 14.01.2020 №248/291: - матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань у розмірі окладу за званням за 2022 рік; Згідно статті 16-2 Закону України «Про відпустки», пункту 12 частини першої статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»: - компенсацію за додаткову відпустку за 2015, 2016, 2017, 2018, 2019, 2020, 2021, 2022 роки, загалом за 112 діб. Відповідно до вимог постанови КМУ №178 від 16.03.2016 року: - грошову компенсацію за неотримане речове майно в сумі 36581,49 гривень (тридцять шість тисяч п`ятсот вісімдесят одну гривню 49 копійок) згідно довідки розрахунку про вартість речового майна, що підлягає видачі при звільненні в запас (у відставку) від 17.07.2022 №109/П.

- зобов`язати військову частину НОМЕР_2 Міністерства Оборони України нарахувати та виплатити: Відповідно до вимог наказу Міністра Оборони України від 07 червня 2018 року №260, рішення Міністра Оборони України від 14.01.2020 №248/291: - грошове забезпечення, передбачене для займаної посади за період з 01 липня по 28 липня 2022 року; - щомісячну премію за особистий внесок у загальні результати служби за період з 01 липня по 28 липня 2022 року у розмірі 247% від посадового окладу старшого бойового медика; - надбавку за особливості проходження служби у розмірі 65% посадового окладу старшого бойового медика з урахування окладу за військове звання та 35% надбавки за вислугу років за період з 01 липня по 28 липня 2022 року; - матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань у розмірі окладу за званням за 2022 рік; - грошову допомогу на оздоровлення за 2022 рік; - грошову компенсацію за невикористані дні щорічної основної відпустки за 2020, 2021, 2022 роки, за 58 діб; - одноразову грошову допомогу у разі звільнення з військової служби з розрахунку 25% фактичного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, за 12 років, з урахуванням в складі грошового забезпечення щомісячної додаткової грошової винагороди та індексації грошового забезпечення. Згідно статті 16-2 Закону України «Про відпустки», пункту 12 частини першої статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»: - компенсацію за додаткову відпустку за 2015, 2016, 2017, 2018, 2019, 2020, 2021, 2022 роки, загалом за 112 діб. Відповідно до вимог постанови КМУ №178 від 16.03.2016 року: - грошову компенсацію за неотримане речове майно в сумі 36581,49 гривень (тридцять шість тисяч п`ятсот вісімдесят одну гривню 49 копійок) згідно довідки розрахунку про вартість речового майна, що підлягає видачі при звільненні в запас (у відставку) від 27.07.2022 №109/П. Згідно постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 про «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», не виплатив: - додаткову винагороду в розмірі до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах за період з 01 липня по 28 липня 2022 року.

Перевіривши матеріали адміністративного позову, суд дійшов висновку, що його подано з порушенням вимог ст. 160,161 КАС України, з наступних підстав.

Так, відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 №211 від 28.07.2022 року виключено зі списків особового складу військової частини НОМЕР_2 сержанта ОСОБА_2 .

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Відповідно до пункту 17 частини першої статті 4 КАС України публічною службою є, зокрема, служба в поліції.

Спірні правовідносини виникли у зв`язку з не нарахуванням та не виплатою позивачу грошового забезпечення в належному розмірі та додаткової доплати до його грошового забезпечення.

Таким чином, за характером спірних правовідносин і їх суб`єктним складом цей спір є публічно-правовим спором з приводу проходження публічної служби та звільнення з публічної служби, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів.

Відповідно до частини першої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною другою цієї статті передбачено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно з частиною третьою статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Отже, КАС України передбачає можливість встановлення цим Кодексом та іншими законами спеціальних строків звернення до адміністративного суду, які мають перевагу в застосуванні порівняно із загальним шестимісячним строком, визначеним у частині другій статті 122 цього Кодексу.

Таким спеціальним строком для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби є місячний строк, установлений частиною п`ятою статті 122 КАС України.

Водночас нормами Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України), яка регулює строки звернення до суду за вирішенням трудових спорів, встановлено інші строки звернення до суду за захистом порушеного права.

Усталеною є позиція Верховного Суду щодо застосування приписів КЗпП України у разі неврегульованості нормами спеціального законодавства правовідносин, щодо яких виник спір.

Отже, з огляду на те, що строк звернення до суду за вирішенням цього публічно-правового спору щодо проходження та звільнення з публічної служби охоплюється спеціальною нормою частини п`ятої статті 122 КАС України, відсутні підстави для застосування у спірних правовідносинах норми КЗпП України.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі судової палати з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян Касаційного адміністративного суду від 11.02.2021 року у справі №240/532/20.

Також, в постанові від 22 липня 2020 року у провадженні № К/9901/13509/20 Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду звернув увагу, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів.

Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.

Інститут строків у адміністративному процесі стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Рішенням Конституційного Суду України від 13 грудня 2011 року № 17-рп/2011 визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків, обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

При визначенні початку перебігу строку звернення до адміністративного суду та, відповідно, вирішенні питання про дотримання, чи порушення позивачем цього строку, суду, насамперед, слід з`ясувати, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Отже, суд дійшов висновку, що про порушення права, яке стало підставою для звернення до суду позивачу було відомо на момент звільнення позивача з військової служби.

Так, відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 №211 від 28.07.2022 року виключено зі списків особового складу військової частини НОМЕР_2 сержанта ОСОБА_2 .

Позивач оскаржує невключення до наказу про звільнення від 28.07.2022 року №211 відомостей про виплату: - грошового забезпечення, передбаченого для займаної посади за період з 01 липня по 28 липня 2022 року; - щомісячної премії за особистий внесок у загальні результати служби за період з 01 липня по 28 липня 2022 року у розмірі 217% від посадового окладу старшого бойового медика; - надбавки за особливості проходження служби у розмірі 65% посадового окладу старшого бойового медика з урахування окладу за військове звання та 35% надбавки за вислугу років за період з 01 липня по 28 липня 2022 року; - грошової допомоги на оздоровлення за 2022 рік; - грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки за 2020, 2021, 2022 роки, за 58 діб; - одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби в розмірі 25% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, за 12 років, згідно вимог наказу Міністра Оборони України від 07 червня 2018 року №260, рішення Міністра Оборони України від 14.01.2020 №248/291.

Позовну заяву подано до суду через систему «Електронний суд» - 08.09.2022 року, тобто позивач звернулась з позовною заявою з пропуском місячного строку, встановленого частиною п`ятою статті 122 КАС України.

Відповідно до частини 6 статті 161 КАС України, у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Відповідно до ч. 1 ст. 123 КАС України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позивачу необхідно надати до суду заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду із вказаним позовом із зазначенням обставин, які б свідчили про поважність причин пропуску вказаного строку та докази на підтвердження таких обставин.

Відповідно до ч. 1 ст. 169 Кодексу адміністративного судочинства України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Таким чином, враховуючи вищевикладене суд дійшов висновку про необхідність залишити адміністративний позов без руху та надати позивачу строк для усунення вищевказаних недоліків.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 160, 161, 169, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 - залишити без руху.

Встановити позивачу строк у 10 днів з моменту отримання ухвали для усунення недоліків визначених в ухвалі суду.

Відповідно до статті 256 КАС України ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та окремо оскарженню не підлягає.

Суддя М.В. Дєєв