Справа № 340/9972/21
Суддя: Чумак С.Ю.
Дата ухвалення: 2022-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

21 вересня 2022 року м. Дніпросправа № 340/9972/21

Третій апеляційний адміністративний суд
у складі колегії суддів:
судді - доповідача Чумака С.Ю.,
суддів: Чабаненко С.В., Юрко І.В.,
розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні суду в місті Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1
на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 05 травня 2022 року в адміністративній справі № 340/9972/21 (суддя І інстанції Черниш О.А.)
за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , про визнання протиправними дій та бездіяльності, зобов`язання вчинити певні ді,
В С Т А Н О В И В:
ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ, РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ, ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ ТА УЗАГАЛЬНЕНІ ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив:
- визнати протиправними дії відповідача щодо застосування листопада 2014 року та січня 2016 року як місяців, за якими починається обчислення індексу споживчих цін (базових місяців) для розрахунку індексації грошового забезпечення позивача у період з 01.12.2015 по 28.02.2018 включно;
- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 28.02.2018 включно із застосуванням місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення січень 2008 року в сумі 85316,01 гр із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 № 44, з урахуванням раніше виплачених сум;
- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати в повному розмірі індексації його грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 31.03.2020 включно із застосуванням щомісячної фіксованої індексації 3895,34 грн відповідно до абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078;
- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити щомісячну фіксовану індексацію грошового забезпечення 3895,34 грн за період з 01.03.2018 по 31.03.2020 включно в сумі 97383,5 грн відповідно до абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078, із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб, відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 №44, з урахуванням раніше виплачених сум.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 10 березня 2021 року позов задоволений частково:
- визнано протиправною бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати позивачу індексації грошового забезпечення за період служби з січня 2016 року по лютий 2018 року;
- зобов`язано відповідача нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період служби з січня 2016 року по лютий 2018 року, враховуючи січень 2008 року як базовий місяць при проведенні індексації грошового забезпечення.
У задоволенні іншої частини позову відмовлено.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржене рішення в частині відмови у задоволенні позову щодо зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити щомісячну фіксовану індексацію грошового забезпечення 3895,34 грн за період з 01.03.2018 по 31.03.2020 включно в сумі 97383,50 грн та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити повністю.
В обґрунтування скарги зазначив, що Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078 «Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення» (далі Порядок № 1078) встановлено новий порядок нарахування індексації грошового забезпечення, який вступив в силу саме з 01 грудня 2015 року, а не з 01 січня 2016 року. Висновки суду, що індекс споживчих цін у березні 2018 року рівний 1 та індексація грошового забезпечення не нараховується, є необґрунтованими. Зазначає, що підвищення тарифних ставок (окладів) та прийняття значення індексу споживчих цін у березні 2018 року за 1 або 100 відсотків не є безумовною підставою не виплачувати індексацію грошового забезпечення. Наголошує, що відповідач протиправно оминув вимоги абзаців 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку № 1078 та починаючи з 01 березня 2018 року не виплачував позивачу індексацію грошового забезпечення, що розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу. Зауважує, що судом першої інстанції хибно трактовано норми абзаців 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку № 1078 при вирішенні питання щодо належності позивачу індексації грошового забезпечення у фіксованому розмірі з 01 березня 2018 року.
У частині задоволення позову рішення суду не оскаржено.
Відповідач своїм процесуальним правом на подачу відзиву не скористався, що не перешкоджає розгляду справи.
Суд апеляційної інстанції розглянув справу відповідно до приписів статті 311 КАС України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ ТА ВИЗНАЧЕНІ ВІДПОВІДНО ДО НИХ СПІРНІ ПРАВОВІДНОСИНИ
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , проходив військову службу в Збройних Силах України у складі військової частини НОМЕР_3 на посаді начальника тилу. (а.с. 23-26, 28-30)
Наказом Командувача Сил логістики Збройних Сил України (по особовому складу) від 26.02.2020 № 30 позивача звільнено з військової служби у запас за підпунктом «й» пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». Наказом командира військової частини НОМЕР_4 (по стройовій частині) від 31.03.2020 № 53 позивача з 31.03.2020 виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення. (а.с. 27)
28 серпня 2021 року позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій серед іншого просив нарахувати та виплатити йому індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 28.02.2018, а також провести перерахунок та доплату індексації грошового забезпечення (враховуючи фіксовану суму індексації за березень 2018 року) за період з 01.03.2018 по 31.03.2020. (а.с. 11)
Відповідно до листа від 09.09.2021 № 835/3450 відповідач повідомив, що відповідно до роз`яснень Департаменту фінансів Міністерства оборони України рекомендовано індексацію грошового забезпечення не нараховувати до окремого роз`яснення Міністерства соціальної політики України. Міністерство соціальної політики України надало роз`яснення на численні запити Міністерства оборони України, що нарахування сум індексації здійснюється у межах коштів установ та організацій, передбачених на ці цілі та, що Порядок не передбачає механізм виплати сум індексації у поточному році за минулі періоди. Департаментом фінансів Міністерства оборони України надано роз`яснення про виплату індексації грошового забезпечення з грудня 2018 року в межах фонду грошового забезпечення. (а.с. 12)
Не погодившись з такою відповіддю, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач допустив протиправну бездіяльність, оскільки при виплаті позивачу грошового забезпечення не нараховував та не виплачував суми індексації грошового забезпечення у період його служби з грудня 2015 року по лютий 2018 року. З урахуванням пункту 5 Порядку № 1078 індексація грошового забезпечення позивача за цей період підлягає обчисленню з урахуванням базового місяця, що відповідає місяцю зміни тарифних ставок (окладів) військовослужбовців, тобто січня 2008 року.
Відмовляючи в частині позову щодо позовної вимоги про зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 № 44, суд виходив з того що судовому захисту підлягають лише порушені права чи інтереси особи, а не ті, що можливо/ймовірно будуть порушені у майбутньому. Доказів того, що між сторонами виник спір з приводу виплати позивачу грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення (індексації) суду не надано. Стосовно позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності військової частини щодо невиплати в повному розмірі індексації грошового забезпечення повивача за період з 01.03.2018 по 31.03.2020 із застосуванням щомісячної фіксованої індексації 3895,34 грн відповідно до абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку № 1078, суд зазначив, що зміна тарифних ставок (окладів) військовослужбовців відбулась з 01.03.2018 у зв`язку з набранням чинності постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб». За правилами абзацу 1 пункту 5 Порядку № 1078 у зв`язку з набранням чинності вказаною Постановою індекс споживчих цін за березень 2018 року приймається за 1 або 100%, а приріст індексу розраховується з наступного місяця. З квітня 2018 року індекс споживчих цін не перевищував 103%, а тому передбачені Законом України «Про індексацію грошових доходів населення» підстави для індексації грошового забезпечення позивача за період з березня 2018 року по листопад 2018 року відсутні. Право на проведення індексації грошових доходів у військовослужбовців з урахуванням базового місяця березень 2018 року виникло лише в грудні 2018 року. У період з грудня 2018 року по березень 2020 року індексація грошового забезпечення позивача нарахована та виплачена з базовим місяцем - березень 2018 року (а.с. 22), тобто у даний період індексація грошового забезпечення виплачувалась позивачу відповідно до вимог чинного законодавства.
НОРМИ ПРАВА, ЯКІ РЕГУЛЮЮТЬ СПІРНІ ПРАВОВІДНОСИНИ, ТА ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ СУДОМ
Згідно з ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
З огляду на те, що рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 05 травня 2022 року в адміністративній справі № 340/9972/21 в частині задоволення позову не оскаржене, апеляційному перегляду підлягає законність і обґрунтованість такого рішення в частині відмови у задоволені позову.
Стосовно виплати індексації грошового забезпечення за період з 1 грудня 2015 року по 28 лютого 2018 року суд зазначає таке.
На час призову позивача на військову службу у серпні 2014 року був чинним абзац 3 п. 10-1 Порядку № 1078, за правилами якого обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації заробітної плати новоприйнятих працівників здійснюється з місяця прийняття працівника на роботу.
Разом з тим, Постановою КМУ від 09.12.2015 № 1013 викладено в новій редакції пункт 10-2 Порядку № 1078, якою в тому числі внесено зміни: поширено його положення для новоприйнятих працівників, та зазначено про застосування з 1 грудня 2015 року:
«Для працівників, яких переведено на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі або організації, а також переведено на роботу на інше підприємство, в установу або організацію або в іншу місцевість та у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці у разі продовження такими працівниками роботи, для новоприйнятих працівників, а також для працівників, які використали відпустку для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та відпустку без збереження заробітної плати, передбачені законодавством про відпустки, обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення тарифної ставки (окладу), за посадою, яку займає працівник».
При цьому, загальне правило визначення базового місяця для нарахування індексації встановлено у п. 5 Порядку № 1078:
«У разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.
Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення».
Відповідно до пункту 14 цього Порядку роз`яснення щодо його застосування надає Мінсоцполітики.
Мінсоцполітики в листі від 28.04.2016 № 201/10/1.37-16 надало роз`яснення щодо індексації заробітної плати, яке полягає в такому:
«…обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації починаючи з грудня 2015 року здійснюється не індивідуально для кожного працівника в залежності від прийняття його на роботу або зростання його доплат та надбавок, а від моменту останнього перегляду тарифної ставки (окладу) за посадою, яку займає працівник».
Тобто, саме з 1 грудня 2015 року змінились правила визначення базового місяця для новоприбулих працівників, в т.ч. і військовослужбовців, і Порядок № 1078 з вказаної дати більше не містив правила, що таким базовим місяцем є місяць прийняття особи на роботу (у спірних правовідносинах місяць призову на військову службу). Єдиним правилом визначення базового місяця стало таке базовим для нарахування індексації є місяць підвищення тарифної ставки (окладу), за посадою, яку займає працівник (військовослужбовець). Іншого правила з 1 грудня 2015 року чинне законодавство не містило.
Враховуючи викладене та наведені у листі роз`яснення, для особи, яка проходила службу з серпня 2014 року, обчислення індексу споживчих цін з 1 грудня 2015 року мало здійснюватися з місяця підвищення тарифної ставки (окладу) за посадою, яку займає така особа.
Проте, схема посадових окладів осіб офіцерського складу Збройних Сил України була затверджена Постановою КМУ від 7 листопада 2007 року № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», яка набрала чинності з 1 січня 2008 року.
Листом Міністерства соціальної політики України від 29 грудня 2017 року № 122/0/66-17 підтверджено, що посадові оклади військовослужбовців в останнє підвищувались в січні 2008 року.
Лише після прийняття Постанови КМУ від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», якою затверджено схему тарифних розрядів за основними типовими посадами осіб офіцерського складу Збройних Сил, базовим місяцем для нарахування військовослужбовцям індексації став березень 2018 року.
Отже з січня 2008 року, як базового місяця для нарахування індексації відповідно до Порядку № 1078, оскільки в період з 1 січня 2008 року по 1 березня 2018 року встановлено незмінність посадових окладів військовослужбовців.
Підвищення тарифних ставок (окладів) після 1 січня 2008 року, в тому числі в період перебування позивача на службі, що є підставою для встановлення іншого базового місяця при проведенні індексації, не відбувалося.
Тобто, січень 2008 року є місяцем підвищенням тарифних ставок (посадових окладів), а тому відповідно до Порядку № 1078 саме січень 2008 року став базовим місяцем для нарахування індексації грошового забезпечення військовослужбовців з 1 грудня 2015 року після набуття чинності зазначеними вище змінами до Порядку № 1078.
Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про визнання протиправною бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати позивачу індексації його грошового забезпечення та зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу індексацію його грошового забезпечення враховуючи січень 2008 року як базовий місяць при проведенні індексації грошового забезпечення. Проте помилково визначив початок періоду з січня 2016 року по лютий 2018 року, замість з грудня 2015 року по лютий 2018 року, оскільки саме з 1 грудня 2015 року єдиним правилом визначення базового місяця стало таке базовим для нарахування індексації є місяць підвищення тарифної ставки (окладу), за посадою, яку займає працівник (військовослужбовець), іншого правила з 1 грудня 2015 року чинне законодавство не містило. При цьому суд першої інстанції в мотивувальній частині рішення дійшов правильного висновку, що відповідач протиправно не нараховував та не виплачував позивачу індексацію грошового забезпечення у період його служби грудня 2015 року по лютий 2018 року, проте в резолютивній частині помилково початком нарахування такої індексації визначив січень 2016 року.
Стосовно виплати індексації грошового забезпечення за період з 1 березня 2018 року по 31 березня 2020 суд зазначає таке.
Відповідно до абзаців 3-6 пункту 5 Порядку № 1078 сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу.
Якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.
У разі зростання заробітної плати за рахунок інших її складових без підвищення тарифних ставок (окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення заробітної плати. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові заробітної плати, які не мають разового характеру.
До чергового підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, крім щомісячних страхових виплат потерпілим на виробництві (з урахуванням виплат на необхідний догляд за потерпілим) та членам їх сімей, до визначеної суми індексації додається сума індексації, яка складається внаслідок перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації, зазначеного у пункті 1-1 цього Порядку.
30 серпня 2017 року Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 704, якою, зокрема затверджено тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів, додаткові види грошового забезпечення та розміри надбавки за вислугу років, у тому числі військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу. Ця постанова набрала чинності з 1 березня 2018 року.
Отже, базовим місяцем для нарахування індексації грошового забезпечення позивача у зв`язку із прийняттям Постанови № 704 є березень 2018 року, оскільки саме в цьому місяці відбулося підвищення розміру грошового забезпечення, за посадою, яку займав позивач.
Починаючи з квітня 2018 року для проведення подальшої індексації індекс споживчих цін розраховується наростаючим підсумком до перевищення порогу інфляції.
У березні-листопаді 2018 року підстави для індексації грошового забезпечення були відсутні, оскільки за даними Держкомстату України офіційна публікація індексу споживчих цін, який перевищив 103%, відбулась у листопаді 2018 року (обчислений наростаючим підсумком з квітня (наступний місяць після підвищення тарифів) по жовтень 2018 року), що за приписами п. 1-1 Порядку № 1078 є підставою для нарахування та виплати індексації грошового забезпечення позивачу з грудня 2018 року.
У грудні 2018 року прожитковий мінімум для працездатних осіб складав 1921 грн, у зв`язку з чим індексації підлягало грошове забезпечення в саме в цьому розмірі. Сума, що перевищує цю межу, не індексується, оскільки грошове забезпечення індексується у межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб. (п. 4 Порядку № 1078)
При цьому, з наданого позивачем розрахунку індексації судом встановлено, що у грудні 2018 року березні 2020 року індексація грошового забезпечення позивачу виплачена з додержанням приписів абзацу 6 п. 5 Порядку № 1078 щодо додавання до визначеної суми індексації суми індексації, яка складається внаслідок перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації, зазначеного у пункті 1-1 цього Порядку. Так, у грудні 2018 року коефіцієнт приросту індексу споживчих цін для проведення індексації склав 3,7%, у березні 2019 року 7%, а з липня 2019 року 010,3%. (а.с. 18-21)
З цього приводу колегія суддів ще раз зауважує, що позивач помилково тлумачить положення абзацу 6 п. 5 Порядку № 1078, вважаючи, що у відповідному місяці до визначеної раніше суми індексації повинна додаватися не сума індексації, яка складається внаслідок перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації у періоді, починаючи з базового місяця, а якась фіксована сума, розрахована за наслідками індексації грошового забезпечення в період з січня 2008 року по лютий 2018 року. Разом з тим, за приписами зазначених вище положень Порядку № 1078 підвищення грошового забезпечення та визначення як наслідок нового базового місяця фактично обнуляють всі раніше нараховані з наростаючим підсумком коефіцієнти та суми індексації за попередній період до підвищення тарифних ставок (окладів) і жодна фіксована сума до нового періоду обчислення індексації після такого підвищення і визначення нового базового місяця не переходять.
Як зазначено судом вище, після визначення нового базового місяця індексація грошового забезпечення повинна обраховуватись заново з місяця, наступного за місяцем підвищення грошових доходів. (абзац 2 п. 5 Порядку № 1078), а тому перенесення з попередніх періодів нарахування індексації якоїсь фіксованої суми та її виплата після підвищення грошових доходів та визначення нового базового місяця суперечить зазначеним положенням Порядку № 1078.
Водночас посилання апелянта на правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 23 квітня 2020 року у справі № 816/1728/16, колегія суддів не приймає, оскільки
по-перше, він викладений у справі за позовом Фізичної особи-підприємця до управління Держпраці про скасування постанови про накладення штрафу, тобто у справі зовсім з іншим предметом спору,
по-друге, зазначений висновок не ґрунтується на нормах Порядку № 1078, який такого поняття як «фіксована сума індексації» не містить взагалі, а норми п. 4 та 5 цього Порядку також не містять і норм, що після підвищення посадових окладів і відповідно визначення нового базового місяця індексація грошового забезпечення нараховується і виплачується в розмірі не менше ніж якась фіксована сума індексації, розрахована за попередній до підвищення окладів місяць, як помилково вважає позивач. Як зазначалось вище, Порядок № 1078 у цьому випадку містить чітке правило, що «сума індексації грошових доходів громадян визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків», але це правило застосовується лише для періоду після визначення нового базового місяця, тобто у спірних правовідносинах з березня 2018 року, а не з січня 2008 року.
Отже, індексація грошового забезпечення відповідачем за період з березня 2018 року по березень 2020 року виплачена позивачу в правильному розмірі з урахуванням усіх приписів Порядку № 1078.
Крім того, колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції щодо відмови в частині позову щодо позовної вимоги про зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 № 44, оскільки судовому захисту підлягають лише порушені права чи інтереси особи, а не ті, що можливо/ймовірно будуть порушені у майбутньому. Доказів того, що між сторонами виник спір з приводу виплати позивачу грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення (індексації) ні суду першої інстанції ні апеляційному суду не надано.
Водночас колегія суддів зазначає, що суд не вправі визначати конкретні суми грошового забезпечення, які слід виплатити, оскільки відповідно до законодавства обчислення таких сум належить до повноважень компетентних структур відповідача, а тому з метою ефективного захисту прав позивача, порушене право підлягає відновленню шляхом зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення, як правильного висновку дійшов і суд першої інстанції.
ВИСНОВОК АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ
Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про часткове задоволення позову, проте помилився щодо початку строку нарахування та виплати суми індексації, зазначивши «січень 2016 року» замість правильного «грудень 2015 року», хоча в мотивувальній частині рішення посилався саме на грудень 2015 року. Доводів стосовно зазначення в резолютивній частині іншого строку судом у рішенні не наведено.
Відповідно до частини 4 статті 317 КАС України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині визначення початку строку нарахування та виплати позивачу суми індексації грошового забезпечення, враховуючи січень 2008 року як базовий місяць при проведенні індексації грошового забезпечення, зазначивши правильно період з грудня 2015 року по лютий 2018 року.
В іншій частині рішення суду прийнято з додержанням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга в цій частині підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду без змін.
Оскільки справа відповідно до п. 1 ч. 6 ст. 12 КАС України є справою незначної складності, судове рішення суду апеляційної інстанції згідно з п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених цим пунктом.
На підставі викладеного, керуючись ст. 242, 243, 291, 308, 311, 315, 316, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 05 травня 2022 року в адміністративній справі № 340/9972/21 змінити.
В абзаці другому та третьому резолютивної частини рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 05 травня 2022 року в адміністративній справі № 340/9972/21 слова та цифри «з січня 2016 року» замінити словами та цифрами «з грудня 2015 року».
В іншій частині рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 05 травня 2022 року в адміністративній справі № 340/9972/21 залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Суддя - доповідач С.Ю. Чумак

суддя С.В. Чабаненко

суддя І.В. Юрко