Справа № 340/4183/21
Суддя: Ясенова Т.І.
Дата ухвалення: 2022-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

22 вересня 2022 року м. Дніпросправа № 340/4183/21

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Ясенової Т.І. (доповідач),

суддів: Суховарова А.В., Головко О.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі адміністративну справу за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 09 грудня 2021 року (суддя Дегтярьова С.В). в адміністративній справі за позовом Головного управління ДПС у Кіровоградський області до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу,-

ВСТАНОВИВ:

Головне управління ДПС у Кіровоградській області звернулось до суду з позовом, в якому просить стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на користь місцевого бюджету м. Світловодськ Кіровоградської області (назва отримувача: ГУК у Кіров.обл./тг м. Світловодськ/18050400; код отримувача 37918230; номер рахунку UA0011563; код класифікації доходів бюджету 18050400) заборгованість з єдиного податку з фізичних осіб-підприємців в сумі 104570,93грн. в т.ч. 104570,93 грн. основного зобов`язання.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 09.12.2021 адміністративний позов задоволено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій відповідач просить його скасувати та прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити. Крім того, просить суд розстрочити виконання судового рішення. Апеляційна скарга ґрунтується на тому, що судом першої інстанції не надано належної оцінки обставинам справи та нормам чинного законодавства, що призвело до прийняття невірного рішення.

Доводи апеляційної скарги по суті дублюють доводи заперечення на адміністративний позов. Відповідач визнає той факт, що він згідно декларації за результатами роботи за 3 квартал 2019 року від 09.11.2020 повинен був сплатити 104570,93 грн., однак посилається на те, що станом на лютий 2021 державою не відшкодовано податковий кредит в сумі понад 300 тис. грн. При цьому зазначає, що постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 16.02.2021 розстрочено ФОП ОСОБА_1 стягнення на користь місцевого бюджету м. Світловодськ, Кіровоградської області 226375,75 грн. шляхом сплати щомісячно починаючи з 01.03.2021 по 01.02.2020 по 18864,81 грн. Відповідач вважає, що суд належним чином оцінивши доводи відповідача позовні вимоги задовольнив, але розстрочив виконання рішення. На теперішній час він сплачує грошові кошти у розмірі та у строки встановлені графіком сплати. Останній платіж за графіком буде здійснено 01.02.2022. Відповідач стверджує, що він активно займається акумулюванням грошових коштів для сплати заборгованості, що стягується, однак для повного погашення заборгованості потрібен певний час. Крім того, скаржник вказує на те, що судом не надано належної оцінки доводам позивача щодо необхідності розстрочення виконання судового рішення, викладеного останнім у відповідні заяві.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшов таких висновків.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, ОСОБА_1 з 05.09.2000 зареєстрований як фізична особа-підприємець. Основним видом його економічної діяльності є діяльність у сфері права.

09.11.2020 ФОП ОСОБА_1 подав до відповідача податкову декларацію платника єдиного податку фізичної особи-підприємця за три картали 2020 року, у якій визначив податкове зобов`язання з єдиного податку за поточний звітний (податковий) період у сумі 104570,93 грн.

У встановлений пунктом 295.3 статті 295 ПК України строк вказана сума податку до бюджету сплачена не була.

Після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання ГУ ДПС у Кіровоградській області винесено податкову вимогу форми "Ф" №11264-13 від 24.02.2021 про сплату 139319,36 грн., яка направлена на податкову адресу відповідача у порядку, визначеному статтею 42 ПК України, а тому вважається належним чином врученою.

Оскільки сума податкового боргу не сплачена відповідачем у добровільному порядку, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам та висновкам суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції зазначає, що у відповідності до п.15.1 ст.15 ПК України платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Відповідно до пп. 14.1.39. п. 14.1. ст. 14 ПК України грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Податковий борг - це сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання (пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України).

Пунктом 54.1 ст. 54 ПК України передбачено, що крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

Згідно з п. 57.3 ст. 57 ПК України у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у пп.пп. 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4 - 54.3.6 п. 54.3 ст. 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу. У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

Положеннями пункту 59.1. статті 59 Податкового кодексу України встановлено, що у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Статтею 291 ПК України передбачено, що спрощена система оподаткування, обліку та звітності - особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, встановлених пунктом 297.1 статті 297 цього Кодексу, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених цією главою, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності.

Суб`єкти господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, поділяються на такі групи платників єдиного податку:

1) перша група - фізичні особи - підприємці, які не використовують працю найманих осіб, здійснюють виключно роздрібний продаж товарів з торговельних місць на ринках та/або провадять господарську діяльність з надання побутових послуг населенню і обсяг доходу яких протягом календарного року не перевищує 167 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року;

2) друга група - фізичні особи - підприємці, які здійснюють господарську діяльність з надання послуг, у тому числі побутових, платникам єдиного податку та/або населенню, виробництво та/або продаж товарів, діяльність у сфері ресторанного господарства, за умови, що протягом календарного року відповідають сукупності таких критеріїв:

не використовують працю найманих осіб або кількість осіб, які перебувають з ними у трудових відносинах, одночасно не перевищує 10 осіб;

обсяг доходу не перевищує 834 розміри мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Відповідно до ст. 293 ПК України ставки єдиного податку для платників першої групи встановлюються у відсотках (фіксовані ставки) до розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня податкового (звітного) року (далі у цій главі - прожитковий мінімум), другої групи - у відсотках (фіксовані ставки) до розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року (далі у цій главі - мінімальна заробітна плата), третьої групи - у відсотках до доходу (відсоткові ставки).

Статтею 295 Податкового кодексу України встановлено, що платники єдиного податку першої і другої груп сплачують єдиний податок шляхом здійснення авансового внеску не пізніше 20 числа (включно) поточного місяця.

Такі платники єдиного податку можуть здійснити сплату єдиного податку авансовим внеском за весь податковий (звітний) період (квартал, рік), але не більш як до кінця поточного звітного року.

Платники єдиного податку третьої групи сплачують єдиний податок протягом 10 календарних днів після граничного строку подання податкової декларації за податковий (звітний) квартал.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем були подані податкові декларації з єдиного податку за три квартали 2020 року та прийняті податковим органом проте на момент подання даного позову докази сплати самостійно задекларованих зобов`язань відповідачем не надано.

Не надано таких доказів і до суду апеляційної інстанції.

За правилами статті 87 Податкового кодексу України орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи.

Передумовою для такого звернення є направлення платнику податків, у якого виник борг, податкової вимоги (ст. 59 ПК України).

Матеріалами справи підтверджується, що визначена Кодексом умова дотримана податковим органом, який склав та направив на адресу відповідача податкову вимогу форми «Ф» №11264-13 від 24.02.2021.

З матеріалів справи та доводів апеляційної скарги вбачається, що наявність та розмір податкового боргу визнається відповідачем. Так само як і факт його непогашення в добровільному порядку. За таких обставин, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення вимог позову про стягнення податкового боргу.

Наведені скаржником доводи щодо хвороби на коронавірусну хворобу, скрутне матеріальне становище внаслідок запровадження на території країни карантинних обмежень, не свідчить про наявність підстав, передбачених ст. 31 КАС України для скасування оскаржуваного судового рішення про стягнення податкового боргу.

Щодо відмови у задоволенні заяви про розстрочення виконання судового рішення, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 378 КАС України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (ч. 3 ст. 378 КАСУ).

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання самої особи або членів її сім`ї, її матеріальне становище; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо (ч. 4 ст. 378 КАСУ).

Тобто, з аналізу вказаної норми слідує, що підставою для розстрочення виконання рішення є звернення особи з заявою до суду про розстрочення з обумовленням причин неможливості виконати рішення у встановлений законом строк, тобто за доведеністю обставин, що ускладнюють його виконання, або роблять його неможливим.

Відмовляючи в задоволенні заяви про розстрочення виконання судового рішення, суд першої інстанції вказав на те, що відповідачем до матеріалів справи не надано жодного доказу щодо відкриття виконавчого провадження, а також не надано інформації про відсутність у власності майна та список всіх банківських рахунків і інформацію про рух коштів за певний період до звернення до суду. До того ж, не надано жодного доказу щодо його неплатоспроможності, складної економічної ситуації, тощо.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції, оскільки відповідачем не долучено до матеріалів справи жодного доказу на підтвердження обставин на які посилався в обґрунтування необхідності розстрочення виконання судового рішення.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що відповідач не позбавлений права звернутись до суду першої інстанції з заявою про розстрочення виконання судового збору, надавши необхідні докази, що підтверджують неможливість виконати рішення у встановлений законом строк.

З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції дійшов до висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення скарги та скасування чи зміни законного рішення суду.

Керуючись статтями 241-245, 250, 315, 316, 321, 322, 327, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 09 грудня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий - суддя Т.І. Ясенова

суддя А.В. Суховаров

суддя О.В. Головко