Справа № 1540/4631/18
Суддя: Єфіменко К.С.
Дата ухвалення: 2022-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 1540/4631/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2022 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Єфіменка К.С., розглянувши в письмовому провадженні у порядку загального позовного провадження справу за адміністративним позовом Комунального підприємства Міське капітальне будівництво (вул.Комітетська,10,корпус А, м.Одеса, 65000) до Головного управління ДФС в Одеській області (вул.Семінарська,5, м.Одеса, 65014) про скасування податкових повідомлень-рішень Головного управління ДФС в Одеській області №023771415, №, №, №, №, №, №, №, № від 12.06.2018 року,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов позов Комунального підприємства Міське капітальне будівництво до Головного управління ДФС в Одеській області за результатом якого позивач просить:

скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління Державної Фіскальної служби в Одеській області від 12.06.2018 року №023771415, №, №, №, № , №, №, №, №.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що висновки податкової перевірки не відповідають фактичним обставинам справи та суперечать податковому законодавству і правилам бухгалтерського обліку, а отже оскаржувані податкові повідомлення-рішення є протиправними та підлягає скасуванню.

Ухвалою суду від 08.10.2018 року було відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження.

24.01.2019 року ухвалою суду було зупинено провадження по адміністративній справі за позовом Комунального підприємства Міське капітальне будівництво (вул.Комітетська,10,корпус А, м.Одеса, 65000) до Головного управління ДФС в Одеській області (вул.Семінарська,5, м.Одеса, 65014) про скасування податкових повідомлень-рішень Головного управління ДФС в Одеській області №023771415, №, №, №, №, №, №, №, № від 12.06.2018 року, з метою недопущення порушення процесуальних строків розгляду справи, до моменту набрання законної сили судовим рішенням Господарського суду Одеської області по справі №916/2891/18.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 15.07.2020 року позовну заяву по справі №916/2891/18 залишено без розгляду, яка набрала законної сили 15.07.2020 року, у зв`язку з чим відпали підстави для зупинення провадження по цій справі.

Ухвалою суду від 14.09.2022 року за ініціативою суду поновлено провадження у справі за адміністративним позовом Комунального підприємства Міське капітальне будівництво до Головного управління ДФС в Одеській області про скасування податкових повідомлень-рішень Головного управління ДФС в Одеській області №023771415, №, №, №, №, №, №, №, № від 12.06.2018 року. Закрито підготовче провадження у справі. Призначено адміністративну справу до судового розгляду по суті в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без виклику учасників судочинства, з ухваленням судового рішення « 23» вересня 2022 року.

Відповідач заперечував проти задоволення позовних вимог, до матеріалів справи надано відзив від 11.09.2018 р., в якому зазначено, що обставини викладені в акті перевірки є достовірними та документально підтвердженими, а тому прийняті на його підставі податкові повідомлення-рішення є обґрунтованими та скасуванню не підлягають.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, відзиву на позовну заяву, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст.72-79 КАС України, судом встановлено наступні факти та обставини.

КП «Міське капітальне будівництво» зареєстровано в органах державної влади 21.01.2008 №0030692. Дані про реєстрацію та взяття на облік в контролюючому органі: ОПФ-150: комунальне підприємство. Податковий номер платника податків: 35695935. Місцезнаходження платника податків: 65091, м. Одеса, вул. Комітетська, буд.10 корпус А. Взято на облік в контролюючих органах за основним місцем обліку 22.01.2008 №12114, станом на дата підписання акта перебуває на обліку за основним місцем обліку в ДП в Малиновському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області. КП «Міське капітальне будівництво» взято на податковий облік за неосновним місцем обліку:

- ДПІ у Київському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській областi

- ДПІ у Приморському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській областi

- ДПІ у Суворовському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області

На підставі направлення від 23.04.2018 №3152/14-15, виданого ГУ ДФС в Одеській області головним державним ревізором-інспектором відділу аудиту платників території обслуговування м. Одеси управління аудиту ГУ ДФС в Одеській області Луценко Надією Вікторівною, на підставі направлення від 23.04.2018 №3153/14-15, виданого ГУ ДФС в Одеській областi головним державним ревізором-інспектором вiддiлу аудиту платників території обслуговування м. Одеси управління аудиту ГУ ДФС в Одеській області Янченко Світланою Олександрівною, на підставі направлення від 23.04.2018 №3151/14-15, виданого ГУ ДФС в Одеській області, головним державним ревізором-інспектором вiддiлу контрольно-перевірочної роботи юридичних осіб управління податків і зборів з фізичних осіб ГУ ДФС в Одеській області Гольцевою Світланою Миколаївною, на підставі направлення від 23.04.2018 №3154/14-15, виданого ГУ ДФС в Одеській області, головним державним ревізором-інспектором відділу фактичних перевірок, контролю за готівковими операціями Управління аудиту ГУ ДФС в Одеській області Завертаним Володимиром В`ячеславовичем, на підставі направлення від 23.04.2018 №3155/14-15, виданого ГУ ДФС в Одеській області, головним державним ревізором-інспектором відділу фактичних перевірок, контролю за готівковими операціями управління аудиту ГУ ДФС в Одеській області Ніконовим Микитою Ігоровичем, на підставі направлення від 23.04.2018 №3156/14-15, виданого ГУ ДФС в Одеській області, головним державним ревізором-інспектором відділу стягнення та роботи з безхазяйним майном території обслуговування ДПІ у Малиновському районі м. Одеси управління погашення боргу ГУ ДФС в Одеській області Папiджановим Сергієм Зауріївичем, відповідно до пп.20.1.4 п.20.1 ст.20, п. 77.1 ст.77 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI (із змінами та доповненнями), на підставі наказу ГУ ДФС в Одеській області від 11.04.2018 №2488, проведена документальна планова виїзна перевірка Комунального підприємства «Міське капітальне будівництво», , (далі -КП «Міське капітальне будівництво») податкового законодавства за період з 01.01.2015 по 31.12.2017, валютного та іншого законодавства за період 01.01.2015 по 31.12.2017, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - за період з 01.01.2015 по 31.12.2017, відповідно до затвердженого плану (переліку питань) документальної перевірки (додаток №1 до акта перевірки, який є його невід`ємною частиною).

КП «Міське капітальне будівництво» проінформовано про проведення документальної планової в`їзної перевірки письмовим повідомленням від 11.04.2018 № 128/15-32, яке надіслано КП «Міське капітальне будівництво» 11.04.2018 рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Копію наказу контролюючого органу вiд 11.04.2018 № 2488 надіслано КП «Міське капітальне будівництво» 13.02.2018 рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

З направленнями на право проведення перевірки ознайомлено під підпис 24.04.2018 Смертенюка Iгора Михайловича - директора КП «Міське капітальне будівництво».

Перевірку проведено з відома ОСОБА_1 - директора КП «Міське капiтальне будівництво» та в присутності Омельченко Людмила Євгенівна - виконуюча обов`язки начальника вiддiлу (головний бухгалтер) вiддiлу бухгалтерського обліку та звітності.

КП «Міське капітальне будівництво» у ході перевірки не надавалися письмові пояснення щодо виявлених порушень та з інших питань, що виникли під час перевірки.

За результатами перевірки ГУ ДФС в Одеській області складено акт 23.05.2018 №415/15-32-14-15/35695935 «Про результати документальної планової виїзної перевірки Комунального підприємства Міське капітальне будівництво, ».

Перевіркою встановлено, зокрема, порушення КП «Міське капітальне будівництво»

1) п.44.1, п.44.2, п.44.3, п.44.6 ст.44 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI (із змінами та доповненнями), п.1, п.2, п.5, ст.9, п.1 ст.11 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996-XIV (зі змінами та доповненнями), п.2.1, п.2.2, п.2.7, п.2.8, п.2.16 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затверджене наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 за №168/704 (зі змінами та доповненнями), п.2.2, п.3, п.5 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 25 «Фінансовий звіт суб`єкта малого підприємництва», затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 25.02.2000 №39, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.03.2000 за №161/4382 (зі змінами та доповненнями), п.5, п.6, п.7, п.8, п.16, п.17, п.18 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 15 «Дохід», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29.11.1999 №290, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14.12.1999 за №860/4153 (зі змiнами та доповненнями), п.5, п.6, п.7, п.10 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 16 «Витрати», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.12.1999 № 318, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19.01.2000 №27/4248 (зі змінами та доповненнями), п.5, п.6, п.7, п.8, п.9, п.10 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 9 «Запаси», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 20.10.1999 №246, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 02.11.1999 за №751/4044 (зі змінами та доповненнями), п. 1, п.3, п.19 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 12 «Фінансові інвестиції», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 26.04.2000 №91, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17.05.200 за №284/4505 (зі змінами та доповненнями), Методичних рекомендацій з бухгалтерського обліку спільноп дiяльностi без створення юридичної особи, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 30.12.2011 №1873 (зі змінами та доповненнями), Інструкції про застосування Плану рахунків бухгалтерського обліку активів, капіталу, зобов`язань і господарських операцій підприємств і організацій, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 30.11.1999 №291, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 21.12.1999 за №893/4186 (зі змінами та доповненнями), в результаті чого встановлено заниження податку на прибуток на 43 109 427 грн., у тому числі:

2015 piк 27 365 919 грн.;

2016 рік 11 871 176 грн.;

2017 рік 3 872 332 грн.

2) п.44.1, п.44.2, п.44.3, п.44.6 ст.44, п. 185.1 ст.185, п.186.1 п.186, п. 87. п 187, п. 188.1 ст.188, ст.194, п.198.3, п. 198.5 п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI (із змінами та доповненнями), п.1, п.5, ст.9, п. 1 ст. 11 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996-XIV (зі змінами та доповненнями), п.2.1, п.2.2, п.2.7, п.2.8 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затверджене наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 за №168/704 (зі змінами та доповненнями), п.1 Інструкції з бухгалтерського обліку податку на додану вартість, затверджена наказом Міністерства фінансів України від 01.07.1997 №141 (у редакції наказу Міністерства фінансів України вiд 24.12.2004 №818), зареєстрована в Міністерстві юстиції України 04.08.1997 за №284/2088 (зі змінами та доповненнями), в результаті чого встановлено:

- заниження податку на прибуток, що підлягає сплаті до бюджету на 36183298 грн., у тому числі:

травень 2015 - занижено на 2557154 грн.;

липень 2015 - занижено на 5654505 грн.;

серпень 2015 - занижено на 1089607 грн.;

вересень 2015 - занижено на 10482 грн.;

жовтень 2015 - занижено на 1343590 грн.;

листопад 2015 - занижено на 135959 грн. ;

грудень 2015 - занижено на 44571 грн.;

лютий 2016 - занижено на 489895 грн.;

березень 2016 - занижено на 1619 грн.;

квітень 2016 - завищено на 1398 грн.;

липень 2016 - занижено на 65445 грн.;

вересень 2016 - занижено на 988510 грн.;

жовтень 2016 - занижено на 1038490 грн.;

листопад 2016 - занижено на 14810968 грн.;

грудень 2016 - завищено на 85918 грн.;

січень 2017 - занижено на 4477056 грн.;

серпень 2017 - занижено на 1964581 грн.;

жовтень 2017 - занижено на 1332540 грн.;

листопад 2017 - занижено на 412314 грн.;

- завищення від`ємне значення з ПДВ у грудні 2017 року на 412314 грн.

3) п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI (із змінами та доповненням в результаті чого встановлено відсутність реєстрації податкових накладних в ЄРПН на суму ПДВ 25095164 грн., у тому числі:

травень 2015 - 2557154 грн.;

липень 2015 - 5654505 грн.;

серпень 2015 - 1089607 грн.;

вересень 2015 - 10482 грн.;

жовтень 2015 - 1343590 грн.;

листопад 2015 - 135959 грн.;

грудень 2015 - 44571 грн.;

лютий 2016 - 489895 грн.;

березень 2016 - 1619 грн.;

квітень 2016 - 1398 грн.;

Липень 2016 - 65445 грн.;

вересень 2016 - 988510 грн.;

жовтень 2016 - 1038490 грн.;

листопад 2016 - 3310526 грн.;

грудень 2016 85918 грн.;

січень 2017 - 4477056 грн.;

серпень 2017 - 1964581 грн.;

жовтень 2017 - 1332540 грн.;

листопад 2017 - 412314 грн.

4.1) пп.269.1.1, пп.269.1.2 п. 269.1., п.269.2. ст.. 269, пп.270.1.1, пп.270.1.2 п.270.1. ст.. 270, пп.271.1.1., пп.271.1.2. п.271.1., п.271.2. ст.. 271 . п. 274.1., п.274.2. ст.. 274, п.285.1., п.285.2 ст.. 285, п.286.4 ст286, п.287.1., п.287.3., п. 287.4. ст..287 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI (із змінами та доповненнями) та Наказу Міністерства фінансів України № 560 від 16.06.2015, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 03 липня 2015 р. за N 783/27228, зі змінами та доповненнями, заниження плати за землю (земельного податку) що підлягає сплаті до бюджету у сумі 1752672,62 грн., у тому числі по періодах та за місцями податкового обліку:

2017 рік у сумі 1711264,80 грн. ( ДПI у Київському районі м.Одеси ГУ ДФС в Одеській області);

2017 рік у сумі 1054,03 грн. (ДПІ у Малиновському районі м.Одеси ГУ ДФС в Одеській області);

2017 рік у сумі 40353,80 грн. ( ДПІ у Приморському районі м.Одеси ГУ ДФС в Одеській області).

При отриманні від компетентних органів (Головного управління Держгеокадастру в Одеській області (відділ у м. Одеса)) інформації та матеріалів, які свідчать про порушення КП «Міське капітальне будівництво» податкового законодавства, податковим органом будуть вжиті заходи щодо проведення Документальної позапланової перевірки, відповідно до положень Податкового кодексу України.

ст.49, ст..50, п.286.4.ст. 286 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI (із змінами та доповненнями) та Наказу Міністерства фінансів України № 560 від 16.06.2015, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 03 липня 2015 р. за N 783/27228, зi змiнами та доповненнями, а саме:

- до ДПІ у Київського району м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області не надано уточнюючий звіт за 2017 рік, у зв`язку із набуттям прав постійного користування земельними ділянками за адресою м.Одеса, вул.Інглезі, та за адресою м. Одеса, вул. Донського Дмитрія, 59, граничний термін надання звіту до 20.07.2017;

- до ДПІ у Малиновського району м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області не надано уточнюючого звіту, у зв`язку із набуттям прав постійного користування земельними ділянками за адресою м. Одеса, вул.Запорiзька, ділянка 21, граничний термін подання 20.12.2017;

- до ДПІ у Приморського району м. Одеси ГУ ДФС в Одеській областi не надано звiту, у зв`язку iз набуттям прав постійного користування земельними ділянками за адресою м. Одеса, вулиця Академічна, 30, граничний термін подання звіту 20.01.2018.

4.3) ст..49, ст..50 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI (iз змiнами та доповненнями) за період з 01.04.2015 по 31.12.2017 з урахуванням ст.. 102.1 ПКУ, не надано до податкового органу податкові звіти про суми податкових пільг у тому числі по періодах:

- Півріччя 2015 року граничний термін 10.08.2015,

- Три мiсяцi 2015 року граничний термін - 10.11.2015,

- 12 мiсяцiв 2015 року граничний термін - 10.02.2016,

- 1 квартал 2016 року граничний термін - 10.05.2016,

- Півріччя 2016 року граничний термін - 10.08.2016,

- Три місяці 2016 граничний термін - 10.11.2016,

- 12 мiсяцiв 2016 граничний термін - 10.02.2017,

- 1 квартал 2017 року граничний термін -10.05.2017,

- Півріччя 2017 року граничний термін - 10.08.2017,

- Три місяці 2017 року граничний термін 10.11.2017,

- 12 місяців 2017 року граничний термін 10.02.2018.

5.1) пп.9 п. 1 ст.69 Бюджетного кодексу України від 08.07.2010№ 2456-VI (зі змінами та доповненнями), пп. 29 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Українi від 21.05.17 №280/97-BP (зі змінами та доповненнями), Рішення Одеської міської ради «Про встановлення для підприємств, що належать до комунальної власності територіальної громади м. Одеси, розміру частини чистого прибутку (доходу), що вилучається до бюджету м. Одеси» вiд 18.06.2013 №3502-VI (зі змінами та доповненнями), в результаті чого встановлено заниження частини чистого прибутку (доходу) комунальних унітарних підприємств та їх об`єднань, що вилучається до відповідного місцевого бюджету на 49065597 грн.,

у тому числі:

2015 рік - 31166741 грн.

2016 рік - 13519950 грн.

2017 рік - 4378906 грн.

5.2) ст.49 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI (зі змінами та доповненнями) КП «Міське капітальне будівництво», в результаті чого встановлено ненадання до податкового органу Розрахунок частини чистого прибутку (доходу) за 1 звітний період (1 квартал 2016 року) 6) п.44.1, п.44.2 ст.44 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI (із змінами та доповненнями), платником податків незабезпечені зберігання первинних документів, облікових та інших бухгалтерської та статистичної звітності, інших документів з питань обчислення і сплати податків та зборів протягом установлених статтею 44 цього Кодексу строків їх зберігання та ненадання платником податків контролюючим органам оригіналів документів.

7) ст.163, підпункту «а», «б» пп.164.2.17, п.164.2. ст.164, п.167.1, ст.167 пп.168.1.1 п.168.1 ст.168 Податкового кодексу України № 2755-VI від 02.12.2010р. (iз змiнами та доповненнями) встановлено неутримання податковим агентом КП «Міське капітальне будівництво» податку з доходів фізичної особи, що призвело до заниження податку з доходів фізичних осіб у сумі 13 705,57 грн.

п.176.2 ст.176 п.119.2 ст.119 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010р. № 2755 - VI (із змінами та доповненнями), за перевіряємий період у звітах за формою 1-ДФ не відображено дані про суми доходу, отримані фізичними особами підприємцями, від здійснення ними підприємницької або незалежної професійної діяльності.

8) ст.168 Податкового Кодексу, з урахуванням пп.1.2 п.16-1 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового Кодексу що призвело до заниження військового збору у сумі 1015,68 грн.

9) Перевіркою пункту 3.3 плану перевірки встановлено порушення п.2. гл.2, п.3.5 гл.3 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого Постановою Правління Національного Банку України 15.12.2004р. № 637 зареєстрованого в Мін`юсті 13.01.2005 р. під №40/10320 із змінами та доповненнями: встановлено перевищення залишку готівки у касі підприємства у сумі 22153.24 грн.

12.06.2018 року за результатами планової виїзної документальної перевірки Позивача з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2015 по 31.12.2017 роки, валютного за період з 01.01.2015 по 31.12.2017 роки, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2015 по 31.12.2017 роки, оформленим Актом № 415/15-32-14-15/35695935 вiд 23.05.2018 року, Відповідач виніс наступні податкові повідомлення-рішення:

№023771415, яким збільшив суму грошового зобов`язання за платежем податок на прибуток підприємств і організацій, що належать до комунальної власності на 47045304 грн.;

№, яким збільшив податковий кредит з податку на додану вартість на 412314 грн.;

№, яким збільшив суму грошового зобов`язання за платежем земельний податок з юридичних осіб на суму 2139081 грн.;

№, яким збільшив суму грошового зобов`язання за платежем земельний податок з юридичних осіб на суму 50442 грн.;

№, яким збільшив суму грошового зобов`язання за платежем частина чистого прибутку (доходу) комунальних, унітарних підприємств та їх об`єднань і організацій, що належать до комунальної власності на 49065597 грн.;

№, яким збільшив суму грошового зобов`язання - штраф за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів на 4093246 грн.;

№, яким збільшив суму грошового зобов`язання за платежем земельний податок з юридичних осіб на суму 1317 грн. 54 коп.;

№ , яким збільшив суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів на суму 45229123 грн.;

№ , яким збільшив суму грошового зобов`язання за платежем адміністративні штрафи та iншi санкції на суму 1870 грн.

Незгода Позивача з наведеними рішеннями Відповідача, зумовила його звернення до суду з даною позовною заявою.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам, суд зазначає наступне.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі по тексту також - КАС України) передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Тож, адміністративний суд, здійснюючи судовий розгляд справи, перевіряє, зокрема, оскаржувані рішення суб`єкта владних повноважень на відповідність вищенаведеним, закріпленим процесуальним законом критеріям.

Для вирішення спірних правовідносин судом застосовано, зокрема, норми Конституції України, Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI (далі також - Кодекс) та Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996-XIV (далі також - Закон № 996-XIV), у відповідних редакціях, які діяли на момент виникнення спірних правовідносин.

Відповідно до частини другої статті 6 та частини другої статті 19 Конституції України органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Пунктом 61.1 статті 61 Кодексу визначено, що податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами та координуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Згідно підпунктом 62.1.3 пункту 62.1. статті 62.1 Кодексу, податковий контроль здійснюється шляхом перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

Відповідно до пункту 75.1 статті 75 Кодексу, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків (підпункт 75.1.2 пункту 75.1. статті 75 Кодексу).

Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об`єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.

За приписами частини першої статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Згідно з пунктом 16.1. статті 16 Кодексу, платник податків зобов`язаний, зокрема: вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів (підпункт 16.1.2.); подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів (підпункт 16.1.3.); сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи (підпункт 16.1.4.); подавати на належним чином оформлену письмову вимогу контролюючих органів (у випадках, визначених законодавством) документи з обліку доходів, витрат та інших показників, пов`язаних із визначенням об`єктів оподаткування (податкових зобов`язань), первинні документи, регістри бухгалтерського обліку, фінансову звітність, інші документи, пов`язані з обчисленням та сплатою податків та зборів. У письмовій вимозі обов`язково зазначаються конкретний перелік документів, які повинен надати платник податків, та підстави для їх надання (підпункт 16.1.5.).

У той же час, платник податків має право, зокрема: бути присутнім під час проведення перевірок та надавати пояснення з питань, що виникають під час таких перевірок, ознайомлюватися та отримувати акти (довідки) перевірок, проведених контролюючими органами, перед підписанням актів (довідок) про проведення перевірки, у разі наявності зауважень щодо змісту (тексту) складених актів (довідок) підписувати їх із застереженням та подавати контролюючому органу письмові заперечення в порядку, встановленому цим Кодексом; оскаржувати в порядку, встановленому цим Кодексом, рішення, дії (бездіяльність) контролюючих органів (посадових осіб), у тому числі індивідуальну податкову консультацію, яка йому надана, а також узагальнюючу податкову консультацію; вимагати від контролюючих органів проведення перевірки відомостей та фактів, що можуть свідчити на користь платника податків (підпункти 17.1.7., 17.1.8., 17.1.6. пункту 17.1. статті 17 Кодексу).

Відповідно до пункту 44.1. статті 44 Кодексу, для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно до статей 19, 20 Кодексу, контролюючі органи виконують такі функції, крім особливостей, передбачених для державних податкових інспекцій статтею 19-3 цього Кодексу, окрім іншого: здійснюють адміністрування податків, зборів, платежів, у тому числі проводять відповідно до законодавства перевірки та звірки платників податків; контролюють своєчасність подання платниками податків та платниками єдиного внеску передбаченої законом звітності (декларацій, розрахунків та інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів), своєчасність, достовірність, повноту нарахування та сплати податків, зборів, платежів.

Контролюючі органи мають право, зокрема: проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення (підпункт 20.1.4. пункту 20.1.); визначати у порядку, встановленому цим Кодексом, суми податкових та грошових зобов`язань платників податків (підпункт 20.1.18. пункту 20.1.); застосовувати до платників податків передбачені законом фінансові (штрафні) санкції (штрафи) за порушення податкового чи іншого законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи (підпункт 20.1.19. пункту 20.1.).

Водночас, посадові та службові особи контролюючих органів зобов`язані, окрім іншого: дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами; не допускати порушень прав та охоронюваних законом інтересів громадян, підприємств, установ, організацій (підпункти 21.1.1., 21.1.4. пункту 21.1. статті 21 Кодексу).

При цьому, податкове законодавство України ґрунтується, у тому числі, на принципі презумпції правомірності рішень платника податку в разі, якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу (підпункт 4.1.4. пункту 4.1. статті 4 Кодексу).

Враховуючи наведене суд вважає, що для встановлення дійсних обставин у справі, дослідженню підлягають первинні документи, якими Позивач обґрунтовує правомірність формування ним витрат та податкового кредит по взаємовідносинам з ТОВ «Бром Форс».

Відповідно до пункту 133.1.1. пункту 133.1. статті 133 Кодексу платниками податку на прибуток - резидентами є: суб`єкти господарювання - юридичні особи, які провадять господарську діяльність як на території України, так і за її межами, крім юридичних осіб, визначених пунктами 133.4 та 133.5 цієї статті.

Об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу (підпункт 134.1.1. пункту 134.1. статті 134 Кодексу).

Для цілей цього підпункту до річного доходу від будь-якої діяльності, визначеного за правилами бухгалтерського обліку, включається дохід (виручка) від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг), інші операційні доходи, фінансові доходи та інші доходи.

Базою оподаткування є грошове вираження об`єкту оподаткування, визначеного згідно із статтею 134 цього Кодексу з урахуванням положень цього Кодексу (пункт 135.1. статті 135 Кодексу).

Згідно з підпунктом 14.1.181. пункту 14.1. статті 14 Кодексу, податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Відповідно до пункту 185.1. статті 185 Кодексу, об`єктом оподаткування податком на додану вартість, є операції платників податку з, зокрема:

а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю;

б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу.

За приписами пункту 187.1. статті 187 Кодексу, датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Згідно з пунктами 198.1., 198.2. статті 198 Кодексу, до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з, окрім іншого:

а) придбання або виготовлення товарів та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності).

Датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Пунктом 198.3. статті 198 Кодексу встановлено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Отже, наведені правові норми дозволяють платнику податку формувати витрати та податковий кредит у зв`язку з реальним придбанням товарів (робіт, послуг) та на підставі відповідних розрахункових, платіжних та інших документів, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку.

Виходячи із системного аналізу вищенаведених правових норм, для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

При цьому, за приписами пункту 198.6. статті 198 Кодексу, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до пункту 201.11. статті 201 Кодексу, підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту без отримання податкової накладної, також є:

а) транспортний квиток, готельний рахунок або рахунок, який виставляється платнику податку за послуги зв`язку, інші послуги, вартість яких визначається за показниками приладів обліку, що містять загальну суму платежу, суму податку та податковий номер продавця, крім тих, форма яких встановлена міжнародними стандартами;

б) касові чеки, які містять суму отриманих товарів/послуг, загальну суму нарахованого податку (з визначенням фіскального номера та податкового номера постачальника). При цьому з метою такого нарахування загальна сума отриманих товарів/послуг не може перевищувати 200 гривень за день (без урахування податку).

Таким чином, виходячи з вищенаведеного, відображенню в бухгалтерському обліку та податковій звітності підлягає лише та господарська операція, яка фактично відбулась, при наявності первинного документу, що підтверджує таку господарську операцію.

Відповідно до статті 1 Закону № 996-XIV, первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Згідно зі статтею 9 Закону № 996-XIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис, аналог власноручного підпису або підпис, прирівняний до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Інформація, що міститься у прийнятих до обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов`язаних рахунках бухгалтерського обліку. Операції в іноземній валюті відображаються також у валюті розрахунків та платежів по кожній іноземній валюті окремо.

Господарські операції повинні бути відображені в облікових регістрах у тому звітному періоді, в якому вони були здійснені.

У разі складання та зберігання первинних документів і регістрів бухгалтерського обліку на машинних носіях інформації підприємство зобов`язане за свій рахунок виготовити їх копії на паперових носіях на вимогу інших учасників господарських операцій, а також правоохоронних органів та відповідних органів у межах їх повноважень, передбачених законами.

При цьому, відповідно до абзацу другого пункту 2.1 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88, господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов`язань і фінансових результатів.

Отже, до уваги можуть братись лише ті первинні документи, які складені відповідно до норм закону та на підставі фактичного здійснення господарської операції.

Перевіркою встановлено та в акті перевірки відображено, що у періоді з 01.01.2015 по 31.12.2017 ПП «Міське капітальне будівництво» здійснювало діяльність у сфері будівництва об`єктiв та виступало замовником в їх будівництві. Так, у зазначеному періоді було закінчено будівництво 26 об`єктів.

КП «Міське капітальне будівництво» в періоди визначення об`єктів готовими до експлуатації відповідно до Декларацій про готовність об`єкта експлуатації, ДО зареєстрованих Департаментом архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області та Сертифікатів, виданих Управлінням державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради з актами готовності до них:

- не формувало в бухгалтерському обліку та у фінансовій звітності доходи у вигляді вартості об`єктів закінченого будівництва, що підлягали передачі юридичним особам, які забезпечували залучення інвестицій,

- не формувало витрати у вигляді собівартості цих об`єктів,

- не здійснювало нарахування податкових зобов`язань з ПДВ з одночасним складанням та реєстрацією в ЄРПН податкових накладних при операціях з зарахування однорідних зустрічних вимог, які виникли при виконанні грошових зобов`язань по інвестуванню будівництва об`єктів житлових та нежитлових приміщень та при виконанні грошових зобов`язань за придбані підрядні (будівельно-монтажні) роботи. У зв`язку з припиненням взаємних грошових зобов`язань, визнавало цей факт як першу подію для цілей формування податкових зобов`язань з ПДВ,

- не сформувало в бухгалтерському обліку податкові зобов`язання з ПДВ з вартості об`єктів закінченого будівництва, що підлягали передачі юридичним особам, які забезпечували залучення інвестицій Дм702 Км643, як наслідок на різницю не складало та не реєструвало в ЄРПН податкові накладні з включенням до складу податкових зобов`язань з ПДВ податкової звітності в період визначення об`єктів готовими до експлуатації.

Крім того, в ході перевірки посадовим особам КП «Міське капітальне будівництво» було надано запит від 15.05.2018 щодо надання пояснень, первинних документів та облікових регістрів з формування показників за рах.151 станом на 01.01.2015. В ході перевірки та станом на дату завершення перевірки на зазначені запити письмові пояснення, первинні документи та облікові регістри не надані, про що складено акт від 18.05.2018 №1086/15-32-14-15/35695935. Отже, зазначені показники (дебетове сальдо по рах.151 станом на 01.01.2015) залишилися без документального підтвердження.

Згідно з висновками акта перевірки, на порушення 44.1 та п.44.2 ст.44, пп. 134.1.1 п.134.1 ст.134 Податкового кодексу України КП «Міське капітальне будівництво» заниження доходи на 703 953 464 грн (у тому числі: 2015 рік - 243938671 грн, 2016 рік - 323616971 грн., 2017 piк - 136397823 грн.), заниження витрат на 471845008 грн (у тому числі: 2015 рік 91905790 грн. 2016 piк - 258323727 грн., 2017 рік - 121615492 грн). п.185.1 ст.185, п.186.1 п.186, п.187.1 п.187, п.188.1 ст.188, п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України занижено податкові зобов`язання на 12101050 грн.

Як наведено п.3.1.1.1 акта перевірки у періоді з 01.01.2015 по 31.12.2017 ПП «Міське капітальне будівництво» у зазначеному періоді було закінчено будівництво 26 об`єктів. Для створення таких об`єктів КП «Міське капітальне будівництво» здійснювало придбання будівельних робіт об`єктів після періодів визнання їх готовності до експлуатації.

Згідно з висновками акта перевірки, в порушення п.198.5 ст.198, п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України КП «Міське капітальне будівництво» не нараховані податкові зобов`язання на вартість придбаних робіт, які придбані після періоду визнання об`єктів будівництва житлових та нежитлових приміщень готовими до експлуатації, тобто не вважаються, пов`язаними з будівництвом об`єктів, як наслідок використані в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку, та як наслідок не складено та не зареєстровано в ЄРПН податкові накладні, в результаті чого занижено податкові зобов`язання на 12 239 131 грн.

Також, під час перевірки встановлено, що на підставі Рішення Одеської міської ради від 24.11.2016 №401 та акту приймання-передачі від 31.01.2017 № б/н Департаментом комунальної власності Одеської міської ради були передані будівлі і споруди загальною площею 6065,0 кв.м., розташовані за адресою м. Одеса, вул. Тираспольське шосе, 22-Г, які піддягають передачі комунальному підприємству «Міське капітальне будівництво» на баланс (споруда х-ю (літ. «А»); вбиральня (літ. «Б»);цех (літ. «Р», літ. «В»);вбиральня (літ. «Г»);цех (літ. «Р», літ. «Д»);док-склад (літ. « 3»); верт-бокс (літ. «И»);склад (літ. «К»); технічний склад (літ «Л»); тех-пр. (літ, «М»); мех-бокс (літ. «Н»); півд-прiвод (літ. «О»);склад (літ. «П»);Ст, Адмін. (літ. «С»);склад (літ. «Т»);майстерня (літ. «У»); тех-бр, (літ. «Ф»);автобаза (літ. «Ц»);цех (літ. «Ч»);ПО (літ. «Ш»); штаб (літ. «Щ»);аеропорт (літ. «X»); КПП ( літ.»Я»), КПП (літ. «R»), підсобне ( літ. «S»), підсобне ( лiт. «W»), слад (літ. «Z»), склад (літ. «F»).

Актом приймання-передачі від 31.01.2017 зафіксовано, що Департамент комунальної власності Одеської міської ради передав, а КП «Міське капітальне будівництво» прийняло на баланс будівлі та споруди первісною вартістю 146 850 000 грн. КП «Міське капітальне будівництво» прийняло та оприбуткувало на баланс безоплатно передані будівлі та споруди на рахунок 103 первісною вартістю 146 850 000 грн.

Згідно з висновками акта перевірки, в порушення п.44.1 та п.44.2 ст.44, пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 Податкового кодексу України занижено доходи за 2017 рік на 6 730 625 грн. У ході перевірки надано бухгалтерську довідку щодо запису по кредиту рахунків № 151 за грудень 2016 року. Зазначений запис не підтверджений первинними документами бухгалтерського обліку, які б слугували підставою для запису у бухгалтерському обліку та надавали б право на формування показників витрат, та як наслідок відображення показника витрат у фінансові звітності. В порушення п.44.1 та п.44.2 ст.44, пп. 134.1.1 п. 134.1 ст.134 Податкового кодексу України КП «Міське капітальне будівництво» безпідставно збільшило суму витрат за 2016 рік по рядку 2050 Фінансового звіту за 2016 рік у розмірі 657734 грн.

У ході перевірки встановлено, що КП «Міське капітальне будівництво» укладено договір від 20.12.2006 №116-06 «Про співробітництво з ТОВ «Грані».

Згідно з висновками акта перевірки, операції КП «Міське капітальне будівництво» з контрагентом-постачальником ТОВ «Грані» неможливо підтвердити стосовно врахування реального часу здійснення операцій, місцезнаходження майна, наявності трудових pecypciв, виробничо-складських приміщень та іншого майна, які економічно необхідні для виконання такого постачання або здійснення діяльності, що свідчить про відсутність необхідних умов для результатів відповідної господарської, економічної діяльності, технічного персоналу, основних фондів, виробничих активів, складських приміщень і транспортних засобів.

Податкова інформації, яка зібрана щодо ТОВ «Грані», не доводить фактів здійснення господарських операцій зазначеного платника податків щодо надання ним будівельно монтажних робіт та інших послуг по будівництву об`єкта "Багатоповерховий житловий будинок з вбудовано-прибудованими приміщеннями та підземним паркінгом, офісна будівля з багатоповерховим підземно-надземним паркінгом по вул Малиновського в межах пров. Союзний та вул. Заводська в м. Одесі, замовником якого було КП «Міське капітальне будівництво», в результаті чого в ході перевірки зменшено податковий кредит не визнано формування витрат по будівництву цього об`єкта.

Згідно з висновками акта перевірки ТОВ «Грані» завищено податкові зобов`язання на 11 500 448 грн, занижено податкові зобов`язання на 11 500 448 грн та завищено податковий кредит на 11 500 448 грн.

У ході перевірки встановлено Комунальне підприємство «Міське капітальне будівництво» укладено договір від 11.06.2015 «Про співробітництво» з КП « Будова»

1.1. За договорами:

А) Договір підряду вiд 14.10.2015 укладений мiж Стороною-1 та Стороною-2, за яким Сторона-1 боржником з виконання зобов`язань в сумі 4529900,40 грн.

Б) договір про співпрацю від 11.06.2015 та Додаткова угода до неп№1 вiд 09.10.2017 укладених між Стороною-1 та Стороною -2, за яким Сторона - 2 є боржником з виконання зобов`язань в межах суми 4529900,4 грн.

Станом на 10.10.2017 Сторона-1 є кредитором, а Сторона -2 є боржником при виконанні грошового зобов`язання в сумі 4529900,4 грн. по Договору про співпрацю від 11.06.2015 та Додаткової угоди №1 вiд 09.10.2017 року.

Станом на 10.10.2017 Сторона-2 є кредитором, а Сторона-1 є боржником при виконанні грошового зобов`язання в сумі 4529900,4 грн. по Договору підряду вiд 14.10.2015. Вказані в п.1.1 цiєп Угоди зобов`язання Сторін припиняються в повному обсязі, оскільки зустрічні вимоги є рівними.

На виконання умов вищезазначених договорів КП « Міське капітальне будівництво» повинно було сформувати податкові зобов`язання з ПДВ у зв`язку з припиненням взаємних грошових зобов`язань, та визнати цей факт як першу подію для цілей формування податкових зобов`язань з ПДВ.

Згідно з актом перевірки, в порушення п.185.1.ст.185, п.187.1.ст.187, п.188.1 ст.188, ст.194 Податкового кодексу України, КП «Міське капітальне будівництво» несформовані податкові зобов`язання з ПДВ у жовтні 2017 року у сумі 754 983 грн. та як наслідок порушено вимоги 201.10 Податкового кодексу України - як наслідок не зареєстровано в в ЄРПН податкові накладні на загальну суму ПДВ 754 983 грн.

Згідно з актом перевірки, в порушення п.198.5 ст.198, п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України КП «Міське капітальне будівництво» не нараховано податкові зобов`язання на вартість придбаних робіт, які придбані після періоду визнання об`єктів будівництва житлових та нежитлових приміщень готовими до експлуатації, тобто не вважаються, пов`язаними з будівництвом об`єктів, як наслідок використані в операціях, що не е господарською діяльністю платника податку, та як наслідок не складено та не зареєстровано в ЄРПН податкові накладні, в результаті чого занижено податкові зобов`язання на 12 239 131 грн.

Згідно з висновками акта перевірки, в зв`язку зі збільшенням розміру чистого прибутку перевіркою відповідно до пп.9 п.1 ст.69 Бюджетного кодексу України, пп. 29 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», рішення Одеської міської ради «Про встановлення для підприємств, що належать до комунальної власності територіальної громади м. Одеси, розміру частини чистого прибутку (доходу), що вилучається до бюджету м. Одеси» від 18.06.2013 №3502-VI (зі змінами та доповненнями) збільшено показник частини чистого прибутку (доходу) комунальних унітарних підприємств та їх об`єднань, що вилучається до відповідного місцевого бюджету на 49065597 грн (у тому числі: 2015 рік - 31166741 грн, 2016 piк - 13519950 грн, 2017 piк - 4378906 грн).

Судом встановлено, що Господарським судом Одеської області у складі колегії суддів: головуючий суддя Погребна К.Ф., суддя Цісельський О.В. суддя Шаратов Ю.А. розглядається справа 916/2891/18 за позовом Комунального підприємства "Міське капітальне будівництво" до Колективного підприємства "Будова" про визнання недійсною угоди про зарахування зустрічних вимог, укладеної 10.10.2017р. між Комунальним підприємством "Міське капітальне будівництво" та Колективним підприємством "Будова".

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 15.07.2020 року позовну заяву по справі №916/2891/18 залишено без розгляду. Вказане судове рішення набрало законної сили 15.07.2020 року та повторно позивач до суду з тими саме позовними вимогами не звертався.

Відповідно до підпункту 14.1.60 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (в редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин) Єдиний реєстр податкових накладних - це реєстр відомостей щодо податкових накладних та розрахунків коригування, який ведеться центральним органом виконаної влади, що реалізує державну податкову політику, в електронному вигляді згідно з наданими платниками податку на додану вартість електронними документами.

Згідно пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

В силу приписів норм пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Податкові накладні, які не надаються покупцю, а також податкові накладні, складені за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування, підлягають реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків:

для податкових накладних / розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені;

для податкових накладних / розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені;

для розрахунків коригування, складених постачальником товарів/послуг до податкової накладної, що складена на отримувача - платника податку, в яких передбачається зменшення суми компенсації вартості товарів/послуг їх постачальнику, - протягом 15 календарних днів з дня отримання такого розрахунку коригування до податкової накладної отримувачем (покупцем).

У разі порушення таких строків застосовуються штрафні санкції згідно з цим Кодексом.

Відповідно до пункту 120-1.1 статті 120-1 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) порушення платниками податку на додану вартість граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю), складеної на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою) тягне за собою накладення на платника податку на додану вартість, на якого відповідно до вимог статей 192 та 201 цього Кодексу покладено обов`язок щодо такої реєстрації, штрафу в розмірі:

10 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації до 15 календарних днів;

20 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 16 до 30 календарних днів;

30 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 31 до 60 календарних днів;

40 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 61 до 365 календарних днів.

Пунктом 120-1.2 статті 120-1 Податкового кодексу України визначено, що відсутність реєстрації протягом граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю), складеної на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою), що зазначена у податковому повідомленні - рішенні, складеному за результатами перевірки контролюючого органу, - тягне за собою накладення на платника податку штрафу в розмірі 50 відсотків суми податкових зобов`язань з податку на додану вартість, зазначеної у такій податковій накладній та/або розрахунку коригування до податкової накладної або від суми податку на додану вартість, нарахованого за операцією з постачання товарів/послуг, якщо податкову накладну на таку операцію не складено. У разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних згідно з пунктом 201.16 статті 201 цього Кодексу штрафні санкції, передбачені цим пунктом, не застосовуються на період зупинення такої реєстрації до прийняття відповідного рішення щодо відновлення реєстрації таких податкових накладних/розрахунків коригування згідно з підпунктом 201.16.4 пункту 201.16 статті 201 цього Кодексу.

Вказаними нормами права визначено підстави відповідальності платника податку за несвоєчасну реєстрацію податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Відповідно до п. 44.1 ПКУ для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік показників, пов`язаних з визначенням податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності на підставі даних, не підтверджених документально.

За даними акту перевірки КП «Міське капітальне будівництво» у періоді, що перевірявся, використовувало земельні ділянки, інформація щодо яких зазначена в акті перевірки.

Перевіркою встановлено, що КП «Міське капітальне будівництво» за нововідведені земельні ділянки не подано до контролюючого о декларації з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) (уточнюючі податкові декларації) та не визначено податкові зобов`язання з плати за землю, внаслідок чого занижено податкові зобов`язання із земельного податку за період. що перевірявся, у сумі 1 752 672,62 грн, у тому числі по періодах та за місцями податкового обліку: за 2017 рік у сумі 1 711 264,80 грн (ДПІ у Київському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області). за 2017 рік у сумі 1 054,03 грн (ДПІ у Малиновському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області), за 2017 рік у сумі 40 353,80 грн (ДПІ у Приморському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області).

За наслідками перевірки КП «Міське капітальне будівництво» ГУ ДФС в Одеській області, зокрема, прийнято податкові повідомлення-рішення від 12.06.2018 № про нарахування земельного податку у сумі 40 353,80 грн та застосування штрафу у сумі 10088,45 грн. № про застосування штрафу у сумі 170 грн. № про нарахування земельного податку у сумі 1 054,03 грн та застосування штрафу у сумі 263.51 грн. № про застосування штрафу у сумі 170 грн. № про нарахування земельного податку у сумі 1 711 264,80 грн та застосування штрафу у сумі 427 816,20 гривень.

Згідно з п. 269.1 ст. 269 Податкового кодексу України платниками податку є: власники земельних ділянок, земельних часток (паїв); землекористувачі. Власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою (п.287.1 ст.287 Податкового кодексу України). Об`єктами оподаткування у земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні (п.п. 270.1.1 п. 270.1 ст. 270 Податкового кодексу України).

Вiдповiдно до п.п.271.1.1 п.271.1 ст.271 Податкового кодексу України базою оподаткування є нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого цим розділом.

Вiдповiдно до ст. 274 Податкового кодексу України (у редакції станом на 01.01.2015) ставка податку за земельні ділянки, нормативну грошову оцінку яких проведено, встановлюється у розмірі не більше з відсотків від пх нормативної грошової оцінки, а для сільськогосподарських угідь та земель загального користування - не більше 1 відсотка від пх нормативної грошової оцінки (п. 274.1), ставка податку встановлюються у розмiрi не бiльше 12 вiдсоткiв вiд їх нормативної грошової оцінки за земельні ділянки, які перебувають у постійному користуваннi суб`єктів господарювання (крім державноп та комунальної форми власності - п. 274.2).

Для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, здійснює управління у сфері оцінки земель та земельних ділянок (п.289.1 ст.289 Податкового кодексу України).

Вiдповiдно до п.286.1 ст.286 Податкового кодексу України підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру. Центральні органи виконавчої влади, що реалізують державну політику у сфері земельних відносин та у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно у сфері будівництва, щомісяця, але не пізніше у 10 числа наступного місяця, а також за запитом відповідного контролюючого органу за місцезнаходженням земельної ділянки подають інформацію, необхідну для обчислення і справляння плати за землю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 286.2 ст. 286 Податкового кодексу України визначено, що платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають водному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов`язку подання щомісячних декларацій. При поданні першої декларації (фактичного початку діяльності як платника плати за землю) разом з нею подається довідка (витяг) про розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки, а надалі така довідка подається у разі затвердження нової нормативної грошової оцінки землі.

Вiдповiдно до п. 286.4 ст. 286 Податкового кодексу України за нововідведені земельні ділянки або за новоукладеними договорами оренди землі платник плати за землю подає податкову декларацію протягом 20 календарних днів місяця, що настає за звітним.

У разі зміни протягом року об`єкта та/або бази оподаткування платник плати за землю подає податкову декларацію протягом 20 календарних днів місяця, що настає за місяцем, у якому відбулися такі зміни.

Відповідно до п. 123.1 ст. 123 Податкового кодексу України у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов`язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або вiд від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмiрi 25 відсотків суми визначеного податкового зобов`язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

Разом з цим, КП «Міське капітальне будівництво» не зареєстровано в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі ЄРПН) податкові накладні по податковим зобов`язанням з податку на додану вартість, опис яких наведено в акті перевірки.

Враховуючи вищевикладене, відповідно до п.1201.2 ст.1201 Податкового кодексу України, ГУ ДФС в Одеській області винесено податкове повідомлення-рішення від 12.06.2018 № щодо застосування штрафу у розмірі 50% на суму 4 093 246,00 грн за відсутність реєстрації податкових накладних в ЄРПН.

Як свідчать обставини справи та зазначено в акті перевірки, КП «Міське капітальне будівництво» не надано до податкового органу розрахунок частини чистого прибутку (доходу) за І квартал I 2016 року.

За розглядом матеріалів перевірки КП «Міське капітальне будівництво» ГУ ДФС в Одеській області, зокрема, прийнято податкове повідомлення-рішення від 12.06.2018 № про застосування штрафу у сумі 170 гривень.

Згідно з п.49.1 ст.49 Податкового кодексу України податкова декларація подається за звітний період установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків.

Відповідно до п.49.2 ст.49 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є, відповідно до цього Кодексу незалежно від того, чи провадив такий платник податку господарську діяльність у звітному періоді.

Згідно з п.п.49.18.2 п.49.18 ст.49 Податкового кодексу України податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює: календарному кварталу або календарному півріччю (у тому числі в разі сплати квартальних або піврічних авансових внесків) - протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) кварталу (півріччя).

Вiдповiдно до п.120.1 ст.120 Податкового кодексу України неподання або несвоєчасне подання платником податків або іншими особами, зобов`язаними нараховувати та сплачувати податки, збори податкових декларацій (розрахунків), - тягнуть за собою накладення штрафу в розмір 170 гривень, за кожне таке неподання або несвоєчасне подання. Ті самі дії, вчинені платником податків, до якого протягом року було застосовано штраф за таке порушення, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 1020 гривень за кожне таке неподання або несвоєчасне подання.

Суд зауважує, що відповідно до п.85.2 ст.85 ПКУ, платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки.

Згідно п.44.7 ст.44 ПКУ, платник податків має право до закінчення перевірки надіслати листом з повідомленням про вручення та з описом вкладеного або надати безпосередньо до контролюючого органу, який проводить перевірку, копії таких документів (засвідчені печаткою платника податків (за наявності печатки) та підписом платника податків - фізичної особи).

Якщо платник податків після закінчення перевірки та до прийняття рішення контролюючим органом за результатами такої перевірки надає документи, що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, не надані під час перевірки (у випадках, передбачених абзацами другим і четвертим п.44.7 ст.77 ПКУ), такі документи повинні бути враховані контролюючим органом під час розгляду ним питання про прийняття рішення (п.44.6 ст.44 ПКУ).

Протягом п`яти робочих днів з дня, наступного за днем отримання акта перевірки платник податків має право подати контролюючому органу, що призначив перевірку, заперечення та/або додаткові документи, які підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, (абз. другий п.44.7 ст.44 ПКУ).

У разі якщо під час проведення перевірки платник податків надає документи менше ніж за три дні до дня її завершення або коли надіслані у передбаченому абзацом першим п.44.7 ст.44 ПКУ порядку документи надійшли до контролюючого органу менше ніж за три дні до дня завершення перевірки, проведення перевірки продовжується на строк, визначений ст.82 ПКУ.

У разі якщо надіслані у передбаченому абзацом першим п.44.7 ст.44 Кодексу порядку документи надійшли до контролюючого органу після завершення перевірки або у разі надання таких документі відповідно до абзацу другого п.44.7 ст.44 Кодексу, контролюючий орган має право не приймати рішення за результатами проведеної перевірки та призначити позапланову документальну перевірку такого платника податків (абз. 3, 4 п.44.7 ст.44 ПКУ).

Вказана правова позиція Верховного Суду викладена в постановах від 24.01.2018 №К/9901/476/18 та від 11.12.2018 № К/9901/64648/18.

Враховуючи вищевикладене, позивач, всупереч вимогам п.44.3, ст.44, п.85.2 ст.85 ПКУ, не надала на перевірку документи на підтвердження чи спростування тих чи інших обставин.

Суд також враховує, що у разі якщо контролюючий орган був допущений до проведення перевірки на підставі наказу про її проведення, то цей наказ як акт індивідуальної дії реалізовано його застосуванням, а тому його оскарження не є належним та ефективним способом захисту права платника податків, оскільки скасування наказу не може призвести до відновлення порушеного права.

Неправомірність дій контролюючого органу при призначенні і проведенні перевірки не може бути предметом окремого позову, але може бути підставами позову про визнання протиправними рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки.

При цьому підставами для скасування таких рішень є не будь-які порушення, допущені під час призначення і проведення такої перевірки, а лише ті, що вплинули або об`єктивно могли вплинути на правильність висновків контролюючого органу за результатами такої перевірки та відповідно на обґрунтованість і законність прийнятого за результатами перевірки рішення.

Під час судового розгляду, судом не встановлено порушень під час призначення і проведення такої перевірки, що вплинули або об`єктивно могли вплинути на правильність висновків контролюючого органу за результатами такої перевірки.

Щодо посилання позивача на те, що посадовими особами контролюючого органу, які проводили перевірку грубо порушені норми Наказу ДФС України від 1 червня 2017 року №396 «Про затвердження зразка форми акта (довідки) документальної планової/позаплановоп виїзної перевірки податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, Методичних рекомендацій щодо оформлення матеріалів ma документальних перевірок», суд зазначає, в актуальній практиці Верховного Суду зазначено, що порушення процедури прийняття рішення суб`єктом владних повноважень саме по собі може бути підставою для визнання його протиправним та скасування у разі, коли таке порушення безпосередньо могло вплинути на зміст прийнятого рішення.

Певні дефекти адміністративного акта можуть не пов`язуватись з його змістом, а стосуватися процедури його ухвалення. У такому разі можливі дві ситуації: внаслідок процедурного порушення такий акт суперечитиме закону (тоді акт є нікчемним), або допущене порушення не вплинуло на зміст акта (тоді наслідків для його дійсності не повинно наставати взагалі).

Отже, саме по собі порушення процедури прийняття акта не повинно породжувати правових наслідків для його дійсності, крім випадків, прямо передбачених законом.

Виходячи із міркувань розумності та доцільності, деякі вимоги до процедури прийняття акта необхідно розуміти не як вимоги до самого акта, а як вимоги до суб`єктів владних повноважень, уповноважених на їх прийняття.

Так, дефектні процедури прийняття адміністративного акта, як правило, тягнуть настання дефектних наслідків (ultra vires action - invalid act). Разом із тим, не кожен дефект акта робить його неправомірним.

Стосовно ж процедурних порушень, то в залежності від їх характеру такі можуть мати наслідком нікчемність або оспорюваність акта, а в певних випадках, коли йдеться про порушення суто формальні, взагалі не впливають на його дійсність.

Суд наголошує, що, у відповідності до практики Європейського Суду з прав людини, скасування акта адміністративного органу з одних лише формальних мотивів не буде забезпечувати дотримання балансу принципу правової стабільності та справедливості.

Таким чином, ключовим питанням при наданні оцінки процедурним порушенням, допущеним під час прийняття суб`єктом владних повноважень рішення, є співвідношення двох базових принципів права: «протиправні дії не тягнуть за собою правомірних наслідків» і, на противагу йому, принцип «формальне порушення процедури не може мати наслідком скасування правильного по суті рішення».

Межею, що розділяє істотне (фундаментальне) порушення від неістотного, є встановлення такої обставини: чи могло бути іншим рішення суб`єкта владних повноважень за умови дотримання ним передбаченої законом процедури його прийняття.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 23.04.2020 у справа №813/1790/18.

Обов`язковою умовою задоволення позову є доведеність позивачем порушення його прав та охоронюваних законом інтересів з боку відповідача, зокрема наявність в особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або законного інтересу, на захист якого подано позов.

Суд зазначає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний приймати рішення, а дії - вчиняти відповідно до встановлених законом повноважень, не перевищуючи їх, дотримуючись встановленої законом процедури і форми прийняття рішення або вчинення дії і повинен обирати лише визначені законом засоби.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши всі обставини справи, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно з ч.1 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи вищезазначене та оцінюючи надані докази в сукупності, суд вважає позовні вимоги Комунального підприємства Міське капітальне будівництво не обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 241-246, 250, 255, 262, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову Комунального підприємства Міське капітальне будівництво (вул.Комітетська,10,корпус А, м.Одеса, 65000) до Головного управління ДФС в Одеській області (вул.Семінарська,5, м.Одеса, 65014) про скасування податкових повідомлень-рішень Головного управління ДФС в Одеській області №023771415, №, №, №, №, №, №, №, № від 12.06.2018 року - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в місячний строк з дня отримання повного тексту судового рішення, в порядку п.15.5 Перехідних положень КАС України.

Суддя К.С. Єфіменко

.