Справа № 200/9924/21
Суддя: Гайдар Андрій Володимирович
Дата ухвалення: 2022-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2022 року справа №200/9924/21

приміщення суду за адресою: м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі суддів: Гайдара А.В., Казначеєва Е.Г., Компанієць І.Д., розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2021 року у справі № 200/9924/21 (головуючий суддя І інстанції Бабаш Г.П.), складене в повному обсязі 19 жовтня 2021 року в м. Слов`янськ Донецької області за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Костянтинівсько-Дружківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, в якій просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення № 168-229/П-04/8-0577/21 від 22.03.2021 про відмову у проведені виплати пенсії за вислугу років відповідно до вимог ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» у повному обсязі, тобто у сумі 16706,82 грн., починаючи з 02.03.2021, як працюючому пенсіонеру;

- зобов`язати відповідача виплачувати раніше призначену відповідно до вимог ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» пенсію за вислугу років у сумі 16706,82 грн., починаючи з 02.03.2021, як працюючому пенсіонеру.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2021 року замінено відповідача у справі з Костянтинівсько-Дружківського об`єднаного управління на його правонаступника Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2021 року позовні вимоги задоволено. Визнано протиправною відмову Костянтинівсько-Дружківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, яка викладена в листі № 168-229/П-04/8-0577/21 від 22.03.2021, у виплаті ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до статті 86 Закону України «Про прокуратуру» в повному обсязі. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області виплачувати ОСОБА_1 призначену пенсію за вислугу років відповідно до статті 86 Закону України «Про прокуратуру» в повному обсязі з 02.03.2021.

Не погодившись з судовим рішенням, Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області подало апеляційну скаргу та посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції та відмовити у задоволені позовних у повному обсязі.

В обґрунтуванні апеляційної скарги зазначив, що відповідно до пункту 13-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону № 1058, з 1 жовтня 2017 року пенсії, призначені після набрання чинності Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» на умовах, зокрема, Закону України «Про прокуратуру» у період роботи на посадах державної служби, визначених Законом України «Про державну службу», а також на посадах та на умовах, передбачених законами України «Про прокуратуру», «Про судоустрій та статус суддів», виплачується у розмірі, обчисленому відповідно до цього закону.

Служба в Державному бюро розслідувань віднесена до посад державних службовців. Отже позивачу виплата пенсії згідно ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» буде здійснюватися після звільнення зі служби в Державному бюро розслідувань.

Сторони в судове засідання не викликались, про дату та місце розгляду справи повідомлялись судом належним чином.

Враховуючи дистанційний режим роботи суддів та працівників апарату Першого апеляційного адміністративного суду з часу введення на території України правового режиму воєнного стану, з метою збереження життя та здоров`я, а також забезпечення безпеки суддів та працівників апарату суду, дана постанова прийнята колегією суддів за умови наявної можливості доступу колегії суддів до матеріалів адміністративної справи

Суд апеляційної інстанції, заслухав доповідь судді-доповідача, перевірив матеріали справи і обговорив доводи апеляційної скарги, перевірив юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідив правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується копією паспорту громадянина України НОМЕР_1 , виданого 28.04.1999 року.

Рішенням Костянтинівського ОУПФУ позивачу з 11.08.2017 призначено пенсію за вислугу років відповідно до ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 № 1697-VII.

28.09.2020 Донецьким окружним адміністративним судом прийнято рішення у справі № 200/5379/20-а, яким зобов`язано Костянтинівсько-Дружківське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області провести перерахунок розміру призначеної 11.08.2017 ОСОБА_1 пенсії за вислугу років з 01.01.2020 в порядку, визначеному ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 № 1697-VII, виходячи з розміру 60 відсотків місячної заробітної плати за відповідну вислугу років та на час роботи на посадах, визначених абз. 4 ч. 15 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» виплачувати в розмірі, обчисленому відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з урахуванням висновків суду. Рішення набрало чинності 13.11.2020.

26.02.2021 позивачу надісланий лист Костянтинівсько-Дружківського об`єднаного управління, в якому повідомлено, що після здійснення перерахунку розмір його пенсії складає з 01.07.2020 16706,82 грн. Отже рішення суду виконано в повному обсязі. Пенсія виплачується з 01.01.2020 в розмірі, обчисленому відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зокрема з 01.05.2020 після автоматизованого масового перерахунку - 4570,67 грн.

22.03.2021 Костянтинівсько-Дружківське об`єднане управління у відповідь на звернення позивача від 16.03.2021 на Веб-порталі Пенсійного фонду України повідомило, що пенсія йому виплачується у розмірі, обчисленому відповідно до Закону № 1058. Служба в Державному бюро розслідувань віднесена до посад державних службовців. На державних службовців Державного бюро розслідувань поширюється дія Закону України «Про державну службу». Тому підстав для виплати пенсії у розмірах, обчислених за вислугу років по ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» не має.

З трудової книжки ОСОБА_1 вбачається, що в період з 04.02.2020 по 01.03.2021 він проходив службу на посаді слідчого Третього слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську. 04.02.2020 ним прийнята присяга державного службовця.

Наказом директора Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську від 01.03.2021 ОСОБА_1 прийнято на службу до Державного бюро розслідувань на посаду, що підлягає заміщенню особами начальницького складу, - старшого слідчого першого слідчого відділу з 02.03.2021.

Спірні правовідносини виникли з приводу наявності у відповідача підстав для виплати позивачу пенсії з обмеженням, визначеним абзацом 4 частини 15 статті 86 Закону України «Про прокуратуру».

Приймаючи постанову суд першої інстанції зазначив, що управління діяло протиправно перераховуючи позивачу пенсію у бік зменшення її розміру.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції погоджує висновки суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 92 Конституції України встановлено, що виключно законами України визначаються права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод; основні обов`язки громадянина.

14 жовтня 2014 року прийнятий Закон України Про прокуратуру (далі - Закон № 1697).

Абзац 4 частини 15 статті 86 Закону № 1697 визначає, що з 1 січня 2018 року пенсія, призначена відповідно до цієї статті, у період роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії/щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених цим Законом, законами України "Про статус народного депутата України", "Про державну службу", "Про судоустрій і статус суддів", виплачується в розмірі, обчисленому відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється.

Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", а саме пункт 13-1 Прикінцевих положень визначає, що з 1 жовтня 2017 року пенсії, призначені після набрання чинності Законом України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" (крім осіб з інвалідністю I та II груп, осіб з інвалідністю внаслідок війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту") на умовах законів України "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про статус народного депутата України", "Про наукову і науково-технічну діяльність" у період роботи на посадах державної служби, визначених Законом України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 року № 889-VIII, а також на посадах та на умовах, передбачених законами України "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", виплачуються у розмірі, обчисленому відповідно до цього Закону.

Отже визначальною умовою застосування абзацу 4 частини 15 статті 86 Закону України «Про прокуратуру» є робота на посадах, які дають право на призначення пенсії/щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених цим Законом, законами України "Про статус народного депутата України", "Про державну службу", "Про судоустрій і статус суддів".

Зважаючи, що служба позивача не стосується роботи в органах прокуратури, на посаді судді або народного депутата, встановленню підлягає чи розповсюджується на нього Закон України "Про державну службу", а саме призначення пенсії у відповідності до цього закону.

Позивач проходить службу як особа начальницького складу зі спеціальним званням - полковник Державного бюро розслідувань.

Правові основи організації та діяльності Державного бюро розслідувань. визначає Закон України «Про Державне бюро розслідувань».

Згідно частини 1 статті 14 даного Закону до працівників Державного бюро розслідувань належать особи рядового і начальницького складу, державні службовці та особи, які уклали трудовий договір (контракт) із Державним бюро розслідувань.

Частини 2, 3 статті 19 Закону України «Про Державне бюро розслідувань» вказують, що особи рядового і начальницького складу Державного бюро розслідувань користуються соціальними гарантіями відповідно до Закону України "Про Національну поліцію" та інших законів України з урахуванням положень, встановлених цим Законом. Пенсійне забезпечення осіб рядового і начальницького складу Державного бюро розслідувань здійснюється в порядку та на умовах, передбачених Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Разом з цим, частина 4 визначає пенсійне забезпечення працівників Державного бюро розслідувань, які є державними службовцями, - воно здійснюється в порядку та на умовах, передбачених Законом України "Про державну службу".

Отже обмеження, визначене абзацом 4 частини 15 статті 86 Закону України «Про прокуратуру» стосується працівників Державного бюро розслідувань, які є державними службовцями.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач проходить службу, як особа начальницького складу, на посаді, яка дає право на призначення пенсії за Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб". Посилання на вказаний Закон відсутнє в абзаці 4 частини 15 статті 86 Закону України «Про прокуратуру».

Відтак, суд апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції, що застосування розміру пенсії, обчисленому відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» є незаконним.

Відтак, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Як зазначив Європейський суд з прав людини в справі «Золотас проти Греції» стаття 1 Протоколу № 1, яка має за головну мету захистити особу від будь-якого посягання держави на повагу до її майна, може також вимагати позитивних зобов`язань, відповідно до яких держава має вжити певних заходів, необхідних для захисту права власності, зокрема, якщо існує прямий зв`язок між заходом, якого заявник може правомірно очікувати від влади, і ефективним користуванням ним своїм майном (Zolotas v. Greece, заява № 66610/09). Подібний висновок викладений у рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Капітал Банк АД проти Болгарії» (Capital Bank AD v. Bulgaria, заява № 49429/99).

Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

У справі, що розглядається, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що скаржникові надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені в апеляційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків суду попередньої інстанції.

Відповідно до положень ч.1 ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись статтями 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2021 року у справі № 200/9924/21 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 22 вересня 2022 року.

Судді А.В. Гайдар

Е.Г. Казначеєв

І.Д. Компанієць