Справа № 308/10344/22
Суддя: Данко В. Й.
Дата ухвалення: 2022-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 вересня 2022 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області

в складі: головуючого судді Данко В.Й.,

з участю секретаря судового засідання Павлюх Л.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління патрульної поліції в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Мотивуючи свої вимоги вказує на те, що 02.08.2022 року відносно рядовим поліцейським ОСОБА_2 , було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху не в автоматичному режимі серії ЕАР № 5697664 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.127 КУпАП та накладено стягнення у розмірі 255 (двісті п`ятдесят п`ять) гривень 00 коп.. Відповідно до даної постанови, ОСОБА_1 02.08.2022 р. о 10:52, по АДРЕСА_1 , здійснив як пішохід перехід на червоне світло світлофора, чим порушив п. 4.9. ПДР.

Вказує, що поліцейський ОСОБА_3 на АДРЕСА_2 ) 02.08.2022 близько 11:00 прибув за викликом невідомої особи, яка була на автомобілі червоного кольору жигулі 7-го випуску, агресивно себе поводила, висловлювалась нецензурною лайкою, погрожувала фізичною розправою позивачу, з претензіями, що позивач на перехресті по вулиці Собранецькій, а саме на світлофорі біля магазину Дастор проїхав на червоне світло на самокаті.

Зазначає, що після діалогу представників поліції, а саме ОСОБА_2 з невідомою позивачу особою, що вела себе агресивно та висловлювалася нецензурною лайкою, працівник поліції ОСОБА_2 попросив у ОСОБА_1 документи та ознайомив його по факту з постановою про накладення адмінстягнення.

Позивач вказує, що правила дорожнього руху на АДРЕСА_1 про які згадується у постанові серії ЕАР № 5697664 від 02.08.2022 не порушував.

Наголошує, що рядовий ОСОБА_3 абсолютно не брав до уваги його клопотання про безпідставне накладення адмінстягнення, про те, що він не порушував правил дорожнього руху, зокрема на АДРЕСА_1 і будь де інде.

Позивач вказує, що у матеріалах справи по якій винесено постанову серії ЕАР № 5697664 від 02.08.2022 відсутні будь-які докази, що підтверджують порушення ним правил дорожнього руху.

Враховуючи вищенаведене, позивач просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не автоматичному режимі від 2 серпня 2022 року серії ЕАР № 567664, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 127 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн.; закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 127 Кодексу України про адміністративні правопорушення; стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції судовий збір у розмірі 496,20 грн. (чотириста дев`яносто шість гривень, 20 копійок) на користь ОСОБА_1 .

Представник відповідача подав відзив на позовну заяву, в якому зазначає наступне.

02.08.2022 року о 10:30 на спецлінію 102 від ОСОБА_4 (далі Заявниця) надійшов виклик про те, що за адресою АДРЕСА_1 , «затримали особу чоловічої статі, який на електросамокаті порушував ПДР, проїжджав на червоне світло світлофору, створював аварійну ситуацію на дорозі, заявниця має відео фіксацію (знаходиться біля магазину Ера)»

Невідкладно прибувши за вказаною у виклику адресою екіпажем поліції було виявлено Заявницю, яка повідомила (надала усні пояснення), що особа чоловічої статі на електросамокаті три рази проїхав на червоне світло, а також позивача, який стояв поруч. Заявниця на мобільному телефоні показала поліцейському відеофіксацію правопорушення. Також до них підійшла особа чоловічої статі (свідок), який надав аналогічні з Заявницею усні пояснення. Позивач в свою чергу погодився зі своїм правопорушенням, проте хотів щоб до нього застосували «попередження». Поліцейські пояснили останньому, що це не передбачено санкцією статті. Письмових пояснень та відеозапис учасники події не надали.

Вказує, що на відео учасники події спілкувалися чемно, цензурно, ніхто нікому не погрожував, вели себе не агресивно, ніхто нікого не тримав та свободи не обмежував. Також позивач з заявами (в тому числі, що йому погрожували або утримують силою, лишають свободи) не звертався.

Представник відповідача стверджує, що позивач не надав ніяких доказів, що б підтверджували його думку.

Таким чином представник відповідача підсумовує, що 02.08.2022 року в м. Ужгород, вул. Грибоєдова, 1, позивач здійснив перехід на червоне світло світлофора, чим порушив п. 4.9 Правил дорожнього руху, затверджені постановою КМ України від 10.10.2001 року №1306.

Інспектор при цьому належним чином представився, назвав причину та підставу перевірки документів, попросив пред`явити документи на підставі ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію»

Встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення, а саме порушення вимог п. 4.9 ПДР, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 127 КУпАП було прийнято рішення про складання адміністративних матеріалів щодо позивача.

Після чого позивачу було роз`яснено права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, що підтверджується підписом позивача у постанові.

Всі усні доводи позивача були взяті до уваги при розгляді справи про адміністративне правопорушення, письмових пояснень не надав.

Інспектор виніс постанову за ч. 1 ст. 127 КУпАП та наклав стягнення в розмірі 255 грн., відповідно до санкції статті. Згідно зі ст. 285 КУпАП позивача було ознайомлено зі змістом постанови та під підпис було запропоновано отримати її копію, на що останній погодився.

На підставі вищенаведеного представник відповідача просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Позивач подав відповідь на відзив, в якому вказує, що він погодився з фактом його затримання невідомими йому особами, а не з фактом порушення ним Правил дорожнього руху. Також не погоджується з місцем події, яке працівник патрульної поліції зазначив в постанові, а саме, що позивач здійснив перехід вулиці на червоне світло світлофора на вул. Грибоєдова.

Представник відповідача подав заперечення, в якому вказує, що ніхто свободи позивача не обмежував та не погрожував, з заявами, поясненнями, скаргами до працівників поліції він не звертався. Зазначає, що позивач погодився зі своїм правопорушенням, проте хотів, щоб до нього застосували «попередження».

В судове засідання позивач не з`явився, про дату час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, однак в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи за його відсутності та підтримання позовних вимог.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату та місце розгляду справи був повідомлений завчасно належним чином.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідність до положень ч. 4 ст. 229 КАС України, судом не здійснювалося.

Враховуючи, що відповідно до ч. 1 ст. 286 КАС України адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами протягом десяти днів з дня відкриття провадження у справі, та з огляду на те, що сторони по справі були повідомлені про місце і час розгляду справи своєчасно та належним чином, клопотань від учасників справи матеріали справи не містять, суд дослідив матеріали та докази, які були своєчасно долучені сторонами, та встановив наступне.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, суд доходить висновку про задоволення позову, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що відносно ОСОБА_1 винесено постанову в справі про адміністративне правопорушення серії ЕАР №5697664 від 02.08.2022 року, якою встановлено, що 02.08.2022 року о 10 год. 52 хв. в м. Ужгород, вул. Грибоєдова, 1, здійснив перехід на червоне світло світлофора, чим порушив п. 4.9 ПДР порушення пішоходами правил дорожнього руху у місцях, де є регулювальник або світлофор, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 127 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Даною постановою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн.

Відповідно до п. 4.9 ПДР України у місцях, де рух регулюється, пішоходи повинні керуватися сигналами регулювальника або світлофора.

У таких місцях пішоходи, які не встигли закінчити перехід проїзної частини дороги одного напрямку, повинні перебувати на острівці безпеки або лінії, що розділяє транспортні потоки протилежних напрямків, а у разі їх відсутності - на середині проїзної частини і можуть продовжити перехід лише тоді, коли це буде дозволено відповідним сигналом світлофора чи регулювальника та переконаються в безпеці подальшого руху.

За змістом ч. 1 ст. 127 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за непокору пішоходів сигналам регулювання дорожнього руху, перехід ними проїзної частини у невстановлених місцях або безпосередньо перед транспортними засобами, що наближаються, невиконання інших правил дорожнього руху.

Відповідачем на підтвердження факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 127 КУпАП надано копію витягу з ІПНП, згідно якого заявниця повідомила про те, що затримали особу чоловічої статі, який на електросамокаті порушував ПДР, проїжджав на червоне світло світлофору, створював аварійну ситуацію на дорозі, заявниця має відео фіксацію (знаходяться біля магазину Ера).

На відеозаписі з нагрудної камери поліцейського, наданому представником відповідача, не зафіксовано події правопорушення. Інших доказів, які б підтверджували, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 127 КУпАП, відповідачем не надано.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Таким чином, відповідачем не доведено та не підтверджено належними доказами факту вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 127 КУпАП, та як наслідок, не доведено факту порушення позивачем правил дорожнього руху.

При цьому, сама по собі постанова поліцейського не може бути доказом вчинення адміністративного правопорушення, так як у вказаній постанові міститься лише описання правопорушення. Постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за своєю правовою природою є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Отже, суд приходить до висновку в діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 127 КУпАП.

Згідно ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Тобто, в адміністративних справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень встановлена презумпція його вини. Презумпція вини покладає на суб`єкта владних повноважень, обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів.

Позивач заперечує вчинення ним правопорушення, оскільки правила забезпечення безпеки дорожнього руху ним не були порушені, а відповідач покладений на нього обов`язок не виконав - не надав суду належних доказів, які б підтверджували правомірність його рішення.

За таких обставин, враховуючи відсутність доказів, які підтверджують наявність події і складу адміністративного правопорушення, а також те, що відповідачем не були вжиті заходи щодо повного, всебічного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до положень ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі №543/775/17, провадження № 11-1287апп18, відступила від раніше прийнятого висновку, який передбачав, що судовий збір при оскарженні постанов про адміністративне правопорушення сплаті не підлягає, та зазначила, що чинне законодавство містить ставку судового збору, що підлягає сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги у справі про оскарження постанови про адміністративне правопорушення та подальшому оскарженні позивачем та відповідачем судового рішення. Розмір судового збору, який підлягає стягненню у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, складає 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (частина п`ята статті 4 Закону № 3674-VI).

Згідно абзацу 4 статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» з 1 січня 2022 року встановлено прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць у розмірі 2481 гривня.

Таким чином, за подання даної позовної заяви до суду, оскільки позивач оскаржує одну постанову, підлягав сплаті судовий збір у розмірі 496,20 грн. Тому, при задоволенні вказаного позову з відповідача слід стягнути на користь позивача 496,20 грн. судового збору.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 9, 72-76, 243, 246, 250, 286 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Постанову у справі про адміністративне правопорушення серія ЕАР № 5697664 від 02.08.2022 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 127 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 гривень скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення - закрити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (проживаючого за адресою АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань з Управління патрульної поліції в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції (88006, м. Ужгород, вул. Олега Кошового, 2, ) суму понесених судових витрат зі сплати судового збору в розмірі 496,20 (чотириста дев`яносто шість гривень двадцять копійок) грн.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання АДРЕСА_3 .

Відповідач: Управління патрульної поліції в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції, , місцезнаходження: м. Ужгород, вул. Олега Кошового, 2.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених ч. 2 ст. 299 КАС України.

Судові рішення за наслідками розгляду судами першої інстанції справ, визначених ст. 286 КАС України, набирають законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду В.Й. Данко