Справа № 160/12968/22
Суддя: Рябчук Олена Сергіївна
Дата ухвалення: 2022-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

23 вересня 2022 року Справа 160/12968/22

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Рябчук О.С., перевіривши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 Регіонального управління Сил територіальної оборони « ІНФОРМАЦІЯ_1 » про визнання протиправним та скасування наказу та зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

25.08.2022 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 Регіонального управління Сил територіальної оборони " ІНФОРМАЦІЯ_1 ", в якому позивач просить:

- визнати неправомірним та скасувати наказ командира в/ч НОМЕР_1 «Про виплату додаткової винагороди військовослужбовцям в/ч НОМЕР_1 за період з 01.05. по 31.05 2022 року» в частині не виплати розвіднику-телефоністу 1 розвідувального відділення розвідувального взводу ОСОБА_1 додаткової винагороди за період з 01.05.2022 р. по 31.05.2022 р. в розмірі 30 тис. грн;

- визнати неправомірним та скасувати наказ командира в/ч НОМЕР_1 про не виплату розвіднику-телефоністу 1 розвідувального відділення розвідувального взводу ОСОБА_1 премії в установленому розмірі за період з 01.05.2022 р. по 31.05.2022 р;

- зобов`язати в/ч НОМЕР_1 нарахувати та виплатити розвіднику-телефоністу 1 розвідувального відділення розвідувального взводу ОСОБА_1 додаткову винагороду в розмірі 30 тис. грн. та премію в установленому розмірі за період з 01.05.2022 р. по 31.05.2022 р.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями зазначена справа розподілена судді О.С. Рябчук.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 серпня 2022 року відкрито провадження у справі, справу призначено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення ( виклику) сторін з 29.09.2022 року.

Цією ж ухвалою відповідачам надано п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії ухвали для подання відзиву на позов, разом із доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача.

19.09.2022 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_2 з заявою про збільшення та зміну позовних вимог, цією заявою позивач просить викласти позовні вимоги в наступній редакції:

- встановити відсутність у майора ОСОБА_3 повноважень командира в/ч НОМЕР_1 на видачу «БОЙОВОГО РОЗПОРЯДЖЕННЯ командира в/ч НОМЕР_1 №46/1805 від 18.05.2022р.», «Бойового розпорядження командира в/ч НОМЕР_1 № 95 від 25.04.2022р.», «Розпорядження №147 від 22.05.2022р.», їх підписання та оголошення особовому складу в/ч НОМЕР_1 ;

- встановити відсутність у майора ОСОБА_3 повноважень командира в/ч НОМЕР_1 на винесення 23.04.2022р. розпорядження про здачу солдатом ОСОБА_4 закріпленої за ним зброї АК-74 2216442 - до окремої кімнати штабу та її утримання;

- визнати неправомірними діями в/ч НОМЕР_1 виготовлення «БОЙОВОГО РОЗПОРЯДЖЕННЯ командира в/ч НОМЕР_1 №46/1805 від 18.05.2022р.», «Бойового розпорядження командира в/ч НОМЕР_1 № 95 від 25.04.2022», «Розпорядження №147 від 22.05.2022р.» - шляхом друкування, проставлення відбитку гербової печатки в/ч НОМЕР_1 на написі «командир в/ч НОМЕР_1 », підпису « ОСОБА_5 » та оголошення особовому складу, як законних розпоряджень (наказів) командира в/ч НОМЕР_1 ;

- визнати неправомірними «БОЙОВЕ РОЗПОРЯДЖЕННЯ командира в/ч НОМЕР_1 №46/1805 від 18.05.2022р.», «Бойове розпорядження командира в/ч НОМЕР_1 № 95 від 25.04.2022», «Бойове розпорядження №46/1805 від 18.05.2022р.» та «Розпорядження №147 від 22.05.2022р.» - про переміщення солдата ОСОБА_6 із проставленим відбитком гербової печатки в/ч НОМЕР_1 на написі «командир в/ч НОМЕР_1 » та підписі « ОСОБА_5 »;

- визнати неправомірними діями в/ч НОМЕР_1 направлення та утримування в період з 25.04.2022 р. до 19.05.2022 року солдата ОСОБА_7 в розташуванні бойових позицій лінії оборони 2-ї стрілецької роти в/ч НОМЕР_1 - без закріпленої за ним зброї АК-74 № НОМЕР_2 ;

- визнати неправомірною бездіяльністю в/ч НОМЕР_1 - не реєстрацію 23.04.2022 року рапорту солдата ОСОБА_7 про обставини дій 23.04.2022року з боку офіцерів в/ч НОМЕР_3 ст. л-та ОСОБА_8 та п/п-ка ОСОБА_9 відносно ТВО командира розвідувального взводу в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_10 , надання відомостей про підстави їх перебування на території в/ч НОМЕР_1 , межі посадових повноважень та подальше ухилення від їх розгляду;

- визнати неправомірною бездіяльністю в/ч НОМЕР_1 - не реєстрацію 25.05.2022року заяви «Про ворожі дії відносно громадян України» із підписом солдата ОСОБА_7 , його рапорту «Про вираження недовіри командуванню в/ч НОМЕР_1 » та подальше ухилення від їх розгляду;

- визнати неправомірними діями в/ч НОМЕР_1 складення документів службового розслідування із висновком про порушення солдатом ОСОБА_11 вимог військової дисципліни у зв`язку із невиконанням «БОЙОВОГО РОЗПОРЯДЖЕННЯ командира в/ч НОМЕР_1 №46/1805 від 18.05.2022р.», «Розпорядження №147 від 22.05.2022р.» за підписом « ОСОБА_5 » як законних розпоряджень командира в/ч НОМЕР_1 ;

- визнати неправомірними діями в/ч НОМЕР_1 складення і подання до ВП №5 Синельниківського РУП ГУ НП в Дніпропетровській області заяви з висновком про відкриту відмову (непокору) солдата ОСОБА_7 від виконання «БОЙОВОГО РОЗПОРЯДЖЕННЯ командира в/ч НОМЕР_1 №46/1805 від 18.05.2022р.», «Розпорядження №147 від 22.05.2022р.», як законних розпоряджень командира в/ч НОМЕР_1 ;

- визнати неправомірними та скасувати накази командира в/ч НОМЕР_1 в частині невиплати солдату ОСОБА_12 сум додаткової винагороди 30 тис. грн. та грошового забезпечення (посадового окладу і премії) - за період з 01.05.2022р. по 31.07.2022р.;

- зобов`язати в/ч НОМЕР_1 виплатити солдату ОСОБА_12 суми додаткової винагороди та грошового забезпечення (оклад і премія) за період з 01.05.2022р. по 31.07.2022р.;

- стягнути з в/ч НОМЕР_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) за рахунок бюджетних призначень - на користь ОСОБА_6 (РНОКПП НОМЕР_5 ) 70 тис. грн. моральної шкоди, завданої внаслідок незаконних дій;

- встановити судовий контроль за виконанням судового рішення.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи: подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність; має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником); відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності; позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Суддя відкриває провадження в адміністративній справі на підставі позовної заяви, якщо відсутні підстави для залишення позовної заяви без руху, її повернення чи відмови у відкритті провадження у справі.

Згідно до ч. 2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Відповідно до ч.1 ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Суд, вивчивши позовну заяву, встановив, що її подано з порушенням вимог, встановлених ст. 161 КАС України, а саме: не надано суду заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду з доказами поважності причин його пропуску.

Необхідною умовою для реалізації права на звернення до адміністративного суду є пред`явлення адміністративного позову шляхом подання позовної заяви із дотриманням вимог, встановлених КАС України, насамперед, статтями 122, 160-161.

Виходячи зі змісту уточненого адміністративного позову оспорювані позивачем протиправні дії відповідача виражені у складанні ним «Бойового розпорядження командира в/ч НОМЕР_1 № 46/1805 від 18.05.2022р.», «Бойового розпорядження командира в/ч НОМЕР_1 № 95 від 25.04.2022р.», «Розпорядження № 147 від 22.05.2022 року». Інші вимоги є похідними від зазначених порушень та оскаржувані дії та бездіяльність вчинені щодо позивача в період квітень-травень 2022 р.

При цьому, позивачем в уточненому адміністративному позові вказано, що «Бойове розпорядження командира в/ч НОМЕР_1 № 95 від 25.04.2022р.» було оголошено йому 25.04.2022 року командиром в/ч НОМЕР_1 у розташуванні розвідувального взводу майором ОСОБА_3 в супроводі офіцерів 108 бригади ТРО ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , а «Бойове розпорядження командира в/ч НОМЕР_1 № 46/1805 від 18.05.2022р.» та «Розпорядження № 147 від 22.05.2022 р.» оголошено ОСОБА_3 22.05.2022 року.

З заявою щодо уточнення позовних вимог ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду 19.09.2022 року відповідно до штемпелю про отримання вхідної кореспонденції.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Відповідно до пункту 17 частини першої статті 4 КАС України публічною службою є, зокрема, військова служба.

Відповідно до частини першої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною другою цієї статті передбачено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно з частиною третьою статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Отже, КАС України передбачає можливість встановлення цим Кодексом та іншими законами спеціальних строків звернення до адміністративного суду, які мають перевагу в застосуванні порівняно із загальним шестимісячним строком, визначеним у частині другій статті 122 цього Кодексу.

Таким спеціальним строком для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби є місячний строк, установлений частиною п`ятою статті 122 КАС України.

Виходячи із викладених обставин, що зазначені позивачем в адміністративному позові, встановлено, що позов було подано з пропуском місячного строку звернення до суду.

Одночасно з цим, позивачем не було заявлено клопотання про поновлення пропущеного строку звернення до суду разом з обґрунтуванням поважності причин такого пропуску.

Суд звертає увагу на те, що причина пропуску строку звернення до суду може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно таким умовам: 1) це обставина, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення відповідних процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Тобто, поважними причинами можуть визнаватися тільки такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними перешкодами для своєчасного вчинення відповідних процесуальних дій та підтверджені належним чином.

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 28.02.2019р. у справі №826/17879/17.

Частиною першою статті 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду за захистом, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Рішенням Конституційного Суду України N 17-рп/2011 від 13 грудня 2011 року визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків, обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

При визначенні початку перебігу строку звернення до адміністративного суду та, відповідно, вирішенні питання про дотримання, чи порушення позивачем цього строку, суду, насамперед, слід з`ясувати, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Поважними в розумінні статті 121 КАС України можуть визнаватися ті причини, які не залежали від волі позивача та створювали об`єктивні перешкоди в реалізації ним свого права на звернення до суду.

Проте, позивач в уточненому адміністративному позові не навів належних та допустимих доказів, які б свідчили про об`єктивну неможливість вчасного звернення до суду з цими позовними вимогами.

У пункті 45 рішення Європейського суду з прав людини "Перез де Рада Каванілес проти Іспанії" від 28 жовтня 1998 року, зазначено про те, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання; правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності; зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані.

У пункті 44 рішення Європейського суду з прав людини "Осман проти Сполученого королівства" від 28 жовтня 1998 року та пункті 54 рішення "Круз проти Польщі" від 19 червня 2001 року зазначено, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Зі змісту п. 52 рішення "Устименко проти України" випливає, що якщо національний суд просто обмежився вказівкою на наявність у відповідача "поважних причин" для поновлення пропущеного строку оскарження, то, відтак, він (суд) не вказав чітких причин такого рішення.

За цих підстав Європейський Суд з прав людини одноголосно постановив, що було порушення п.1 ст. 6 Конвенції та дійшов висновку, що національні суди, вирішивши поновити пропущений строк оскарження остаточної постанови у справі заявника без наведення відповідних причин та скасувавши в подальшому постанову суду, порушили принцип правової визначеності та право заявника на справедливий судовий розгляд за пунктом 1 статті 6 Конвенції (п. 53 рішення).

Отже, обставини, з якими сторона пов`язує поважність причин пропуску строків звернення до суду, доводяться стороною і встановлюються судом.

Інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності в публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

При цьому законодавець визнав строк в один місяць достатнім для того, щоб у справах цієї категорії особа, яка вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушено її права, свободи чи інтереси, визначилася, чи звертатиметься вона до суду з позовом за їх захистом.

Аналогічного висновку дійшов Верховний суд у справах № 804/2647/17 від 19.09.2018р., №826/3318/17 від 12 вересня 2019 року, №817/1285/17 від 23.05.2018р.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позивачем при зверненні до суду в частині вимог:

- встановити відсутність у майора ОСОБА_3 повноважень командира в/ч НОМЕР_1 на видачу «БОЙОВОГО РОЗПОРЯДЖЕННЯ командира в/ч НОМЕР_1 №46/1805 від 18.05.2022р.», «Бойового розпорядження командира в/ч НОМЕР_1 № 95 від 25.04.2022р.», «Розпорядження №147 від 22.05.2022р.», їх підписання та оголошення особовому складу в/ч НОМЕР_1 ;

- встановити відсутність у майора ОСОБА_3 повноважень командира в/ч НОМЕР_1 на винесення 23.04.2022р. розпорядження про здачу солдатом ОСОБА_4 закріпленої за ним зброї АК-74 2216442 - до окремої кімнати штабу та її утримання;

- визнати неправомірними діями в/ч НОМЕР_1 виготовлення «БОЙОВОГО РОЗПОРЯДЖЕННЯ командира в/ч НОМЕР_1 №46/1805 від 18.05.2022р.», «Бойового розпорядження командира в/ч НОМЕР_1 № 95 від 25.04.2022», «Розпорядження №147 від 22.05.2022р.»- шляхом друкування, проставлення відбитку гербової печатки в/ч НОМЕР_1 на написі «командир в/ч НОМЕР_1 », підпису « ОСОБА_5 » та оголошення особовому складу, як законних розпоряджень (наказів) командира в/ч НОМЕР_1 ;

- визнати неправомірними «БОЙОВЕ РОЗПОРЯДЖЕННЯ командира в/ч НОМЕР_1 №46/1805 від 18.05.2022р.». «Бойове розпорядження командира в/ч НОМЕР_1 № 95 від 25.04.2022», «Бойове розпорядження №46/1805 від 18.05.2022р.» та «Розпорядження №147 від 22.05.2022р.» - про переміщення солдата ОСОБА_6 із проставленим відбитком гербової печатки в/ч НОМЕР_1 на написі «командир в/ч НОМЕР_1 » та підписі « ОСОБА_5 »;

- визнати неправомірними діями в/ч НОМЕР_1 направлення та утримування в період з 25.04.2022р. до 19.05.2022року солдата ОСОБА_7 в розташуванні бойових позицій лінії оборони 2-ї стрілецької роти в/ч НОМЕР_1 - без закріпленої за ним зброї АК-74 № НОМЕР_2 ;

- визнати неправомірною бездіяльністю в/ч НОМЕР_1 - не реєстрацію 23.04.2022року рапорту солдата ОСОБА_7 про обставини дій 23.04.2022року з боку офіцерів в/ч НОМЕР_3 ст. л-та ОСОБА_8 та п/п-ка ОСОБА_9 відносно ТВО командира розвідувального взводу в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_10 , надання відомостей про підстави їх перебування на території в/ч НОМЕР_1 , межі посадових повноважень та подальше ухилення від їх розгляду;

- визнати неправомірною бездіяльністю в/ч НОМЕР_1 - не реєстрацію 25.05.2022року заяви «Про ворожі дії відносно громадян України» із підписом солдата ОСОБА_7 , його рапорту «Про вираження недовіри командуванню в/ч НОМЕР_1 » та подальше ухилення від їх розгляду;

- визнати неправомірними діями в/ч НОМЕР_1 складення документів службового розслідування із висновком про порушення солдатом ОСОБА_11 вимог військової дисципліни у зв`язку із невиконанням «БОЙОВОГО РОЗПОРЯДЖЕННЯ командира в/ч НОМЕР_1 №46/1805 від 18.05.2022р.», «Розпорядження №147 від 22.05.2022р.» за підписом « ОСОБА_5 » як законних розпоряджень командира в/ч НОМЕР_1 було пропущено місячний строк звернення до суду та не було заявлено клопотання про поновлення цього строку разом із викладенням обґрунтованості поважності підстав такого пропуску строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 123 Кодексу адміністративного судочинства України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

За приписами ч.1 ст.169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

У відповідності до ч. 2 ст. 169 Кодексу адміністративного судочинства України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

З огляду на викладене, суд вважає за необхідне залишити позовну заяву без руху та надати можливість позивачу у строк протягом 10-ти днів з дня отримання даної ухвали привести у відповідність до вимог ст.161 Кодексу адміністративного судочинства України позовну заяву, а саме: надати до суду: заяву про поновлення строку звернення до суду та докази поважності причин його пропуску.

Керуючись ст.ст. 160, 161, 169, 171, 243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

Уточнений адміністративний позов ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 Регіонального управління Сил територіальної оборони « ІНФОРМАЦІЯ_1 » в частині позовних вимог, які викладені під пунктами 1-8 залишити без руху.

Запропонувати позивачу усунути недоліки позову протягом 10-ти днів з дня отримання копії ухвали суду про залишення позову без руху шляхом надання суду:

- заяви про поновлення строку звернення до суду та доказів поважності причин його пропуску.

Роз`яснити позивачу, що відповідно до пункту 1 частини 2, частини 8 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України, позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху. Повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Копію ухвали про залишення позовної заяви без руху невідкладно надіслати особі, що звернулась із позовною заявою.

Ухвала набирає законної сили в порядку статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та оскарженню не підлягає.

Суддя О.С. Рябчук