Справа № 540/1087/22
Суддя: Кравченко М.М.
Дата ухвалення: 2022-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 540/1087/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2022 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді - Кравченка М.М.,

розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання відмови незаконною та зобов`язання вчинити певні дії, -

СУТЬ СПОРУ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області, в якій просив: визнати незаконною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області у здійсненні обчислення призначеної з 21.01.2021 року пенсії з урахуванням довідки № 64 від 26.10.2017 про заробітну плату за 1984-1990 року, видану Будівельно-монтажним управлінням № 2 ПАТ «Укргазбуд»; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області здійснити перерахунок призначеної пенсії, починаючи з 21.01.2021 року, з урахуванням заробітної плати за період роботи з 03.05.1984 року по 07.06.1990 рік в Пересувній механізованій колонні тресту «Укртрубопровідбуд» на підставі довідки № 64 від 26.10.2017 року, виданої Будівельно-монтажним управлінням № 2 ПАТ «Укргазбуд».

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив наступне. 21.01.2021 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області з заявою про призначення пенсії за віком відповідно до положень п.2 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», надавши при цьому оригінали всіх необхідних документів, зокрема, оригінал довідки № 64 від 26.10.2017 року про суми отримуваної заробітної плати за період роботи з 03.05.1984 по 07.06.1990 роки, видану Будівельно-монтажним управління № 2 ПАТ «Укргазбуд», для обчислення пенсії. Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області № 92 від 27.01.2021 року відповідач відмовив в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, посилаючись на відсутність необхідного пільгового стажу роботи, що вказано в повідомленні Головного управління Пенсійного фонду України Херсонської області № 2100-0304-8/4955 від 01.02.2021. Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду за справою № 540/3347/21 від 27.09.2021 року позов було задоволено частково: вказане рішення ГУ ПФУ в Херсонській області визнано протиправним та скасовано. Відповідача зобов`язано повторно розглянути заяву про призначення пенсії з 21.01.2021 року, зарахувавши до пільгового стажу вказані періоди роботи. Стосовно заявленої позовної вимоги про зобов`язання врахувати довідку № 64 від 26.10.2017 року щодо сум отриманої заробітної плати за період роботи з 1984 по 1990 роки, видану Будівельно-монтажним управлінням № 2 ПАТ «Укргазбуд» для обчислення пенсії, суд зазначив, що така вимога є передчасною, оскільки предметом розгляду за вказаною справою є право на призначення пільгової пенсії за п.п.2 п.2 ст.114 Закону № 1058-ІV, наявності достатнього пільгового стажу для її призначення. Відповідно, відсутні обставини оспорювання дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень на стадії призначення пенсії, її обчислення, нарахування та виплати. Після набрання рішенням суду за справою № 540/3347/21 від 27.09.2021 року законної сили, 09.11.2021 року позивач повторно звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області із заявою про призначення пенсії з урахуванням заробітної плати за період роботи з 1984 року по 1990 рік в Пересувній механізованій колонні тресту «Укртрубопровідбуд» на підставі довідки № 64 від 26.10.2017 року, виданої Будівельно-монтажним управлінням № 2 ПАТ «Укргазбуд». Однак, відповідач призначив пенсію з 21.01.2021 року без урахування довідки № 64 від 26.10.2017 про заробітну плату за 1984-1990 роки, видану Будівельно-монтажним управлінням № 2 ПАТ «Укргазбуд», відмовивши у нарахуванні пенсії з 21.01.2021 року з урахуванням вище вказаної довідки. Даний факт підтверджується повідомленням Головного управління Пенсійного фонду України у Херсонській області № 9090-8323/С-02/8-2100/21 від 13.12.2021 року, в якому було повідомлено, що заява про перерахунок пенсії подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України і що у довідці № 64 від 26.10.2017 про заробітну плату за 1984-1990 роки, виданої Будівельно-монтажним управлінням № 2 ПАТ «Укргазбуд» відсутні прізвище та підпис бухгалтера. Позивач вважає, що така відмова відповідача є незаконною.

Відповідно до ч.1 ст.258 КАС України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Згідно з ч.6 ст.120 КАС України якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 25.07.2022 року адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання відмови незаконною та зобов`язання вчинити певні дії було прийнято до провадження.

Відповідно до ч.4 ст.159 КАС України подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Згідно з ч.6 ст.162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Станом на час розгляду справи відзиву на позовну заяву від відповідача до суду не надходило.

Дослідивши надані письмові докази, перевіривши матеріали справи, а також проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити. Свій висновок суд вмотивовує наступним чином. Так, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

21.01.2021 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області із заявою про призначення пенсії за віком за Списком № 2 відповідно до пп.2 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

До поданої заяви ОСОБА_1 додав наступні документи: довідка про присвоєння ідентифікаційного номеру; паспорт серії НОМЕР_1 ; трудова книжка НОМЕР_2 ; диплом НОМЕР_3 ; довідка про зміну назви організації б/н від 18.07.2016; довідки № 5 від 25.02.2020, № 4/34/25-994 від 25.02.2020, № 4/34/25-995 від 25.02.2020, висновок експертизи якості проведення атестації робочих місць ВАТ «ХБК» № 35-05 від 05.05.2000, наказ № 241 від 21.10.1999 та наказ № 120 від 17.05.1999 про результати проведення атестації робочих місць ВАТ «ХБК»; документи щодо стажу згідно Порядку № 637 - № 1093 від 16.08.2016; № 273, № 274 від 18.07.2016; № 2/577 від 18.11.2020; особиста картка НК № 4086508, наказ № 110-к за липень 1983 року, наказ № 52-к за квітень 1984 року, документи щодо стажу за Порядком № 637 - № 4/820 від 13.12.2019, № 66 від 26.10.2017 та інші.

Відповідно до копії трудової книжки НОМЕР_2 запис № 1 зазначено, що: з 17.10.1980 по 01.11.1982 ОСОБА_1 проходив строкову військову службу в лавах Радянської армії; з 15.01.1983 по 17.07.1983 - навчання у Вороновицькому технічному училищі № 2 за професією електрогазозварник (запис № 2); з 20.07.1983 по 15.04.1984 працював на посаді газоелектрозварника на СТО-1 Вінницького виробничого об`єднання «Вінниця Автотехобслуговування» (запис № 3 - наказ № 110-К від 19.07.1983, № 4 - наказ № 52-к від 13.04.1984); з 03.05.1984 по 05.02.1985 на посаді електрогазозварника 3 розряду в Пересувній механізованій колонні тресту «Укртрубопровідбуд» м. Вінниця (запис № 5 - наказ № 38-к від 29.04.1984); з 06.02.1985 по 07.06.1990 переведений на посаду машиніста бульдозера 5 розряду в Пересувній механізованій колонні тресту «Укртрубопровідбуд» (запис № 6 про присвоєння посади машиніста наказом № 22 від 06.02.1985, запис № 6 про переведення на посаду машиніста бульдозера 5 розряду наказом № 8-к від 06.02.1985, запис № 8 від 01.01.1988 про перетарифікацію посади машиніста бульдозера 5 розряду наказом № 9, запис № 9 від 07.06.1990 - наказ № 92 про звільнення); з 28.06.1990 по 31.10.1991 на посаді машиніста бульдозера та машиніста тракторного крану в Полтавському тампонажному управлінні бурових робіт (запис № 10 - наказ № 34-к від 02.07.1990, записи № 11 та № 12 - про переведення з посади машиніста бульдозера на машиніста тракторного крану та присвоєння кваліфікації машиніста 6 розряду, відповідно наказами № 39-к від 08.07.1991, запис № 13 - наказ від 31.10.1991 № 61-к про звільнення); з 01.11.1991 по 16.11.1992 - машиніст тракторного крану в Полтавському тампонажному управлінні бурових робіт (АТУ 2) (запис № 14 - наказ № 51к від 05.11.1991, запис № 15 - наказ № 544 від 16.11.1992); з 30.11.1992 по 01.10.1998 на посаді електрогазозварника 3 розряду в ЖУ-2 ЖКО на Херсонському бавовняному комбінаті (запис № 16 - наказ № 1106-к від 30.11.1992 щодо тимчасового зайняття посади, запис № 17 - наказ № 45-к від 20.01.1993 щодо переведення на постійну посаду, запис № 18 - наказ № 82 від 29.04.1996 про перейменування Херсонського бавовняного комбінату в ВАТ «Херсонський бавовняний комбінат», запис № 19 - наказ про звільнення № 491к від 06.10.1998); з 01.10.1998 по 31.03.1999 на посаді електрозварника 3 розряду ТОВ «Добробут» (запис № 20 - наказ № 2 від 01.10.1998); з 01.04.1999 по 29.08.2003 посада монтажника санітарнотехнічних систем та обладнання 4 розряду ТОВ «Добробут» (запис № 21 - наказ № 33/1 від 29.03.1999, запис № 22 - наказ № 62-к від 27.08.2003); з 13.05.2005 по 31.10.2006 на посаді монтажника санітарнотехнічних систем та обладнання 4 розряду ЖЕУ-3 аварійної служби (запис № 23 - наказ № 7 від 12.05.2005, запис № 24 - наказ № 55к від 06.11.2006); з 08.09.2006 по теперішній час на посаді сезонного оператора газової котельні Херсонської загальноосвітньої школи № 32 ХМР (запис № 25 - наказ № 122-к від 07.09.2006, запис № 26 - наказ № 144-к від 07.11.2018, запис № 27 - наказ № 32-к від 18.03.2019, запис № 28 - наказ № 148-к від 30.10.2019).

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області від 27.01.2021 року № 92 було відмовлено ОСОБА_1 у призначенні пенсії на пільгових умовах відповідно до пп.2 п.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Не погоджуючись з вказаним рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області, ОСОБА_1 звернувся до суду.

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 27.09.2021 року у справі № 540/3347/21 позов було задоволено частково, визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області від 27.01.2021 № 92 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пп.2 п.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 21.01.2021 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пп.2 п.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням висновків викладених у цьому судовому рішенні, стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 454 грн., в решті позовних вимог було відмовлено.

Після набрання рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 27.09.2021 року у справі № 540/3347/21 законної сили ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області із заявою про повторний розгляд заяви від 21.01.2021 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пп.2 п.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

У вказаній заяві ОСОБА_1 просив також Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області врахувати для обчислення пенсії довідку № 64 від 26.10.2017 року про заробітну плату за 1984-1990 роки, видану Будівельно-монтажним управлінням № 2 ПАТ «Укргазбуд».

У відповідь на зазначене звернення Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області листом від 13.12.2021 року повідомило ОСОБА_1 , що на виконання рішення суду заява про призначення пенсії від 21.01.2021 переглянута та призначено пенсію за віком відповідно до пп.2 п.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Довідка про заробітну плату від 26.10.2017 № 64 видана без дотримання вимог п.2.1 Порядку 22-1, а саме відсутні підпис та прізвище головного бухгалтера підприємства, тому застосувати її для обчислення пенсії неможливо.

Згідно з ст.3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Відповідно до ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Згідно з ч.1 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пільгових умовах пенсія за віком призначається: працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах. До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1970 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 50 років - по 31 березня 1965 року включно; 50 років 6 місяців - з 1 квітня 1965 року по 30 вересня 1965 року; 51 рік - з 1 жовтня 1965 року по 31 березня 1966 року; 51 рік 6 місяців - з 1 квітня 1966 року по 30 вересня 1966 року; 52 роки - з 1 жовтня 1966 року по 31 березня 1967 року; 52 роки 6 місяців - з 1 квітня 1967 року по 30 вересня 1967 року; 53 роки - з 1 жовтня 1967 року по 31 березня 1968 року; 53 роки 6 місяців - з 1 квітня 1968 року по 30 вересня 1968 року; 54 роки - з 1 жовтня 1968 року по 31 березня 1969 року; 54 роки 6 місяців - з 1 квітня 1969 року по 30 вересня 1969 року; 55 років - з 1 жовтня 1969 року по 31 грудня 1970 року. За відсутності страхового стажу, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку, встановленого абзацами першим і третім - тринадцятим цього пункту, страхового стажу: з 1 квітня 2015 року по 31 березня 2016 року - не менше 25 років 6 місяців у чоловіків і не менше 20 років 6 місяців у жінок; з 1 квітня 2016 року по 31 березня 2017 року - не менше 26 років у чоловіків і не менше 21 року у жінок; з 1 квітня 2017 року по 31 березня 2018 року - не менше 26 років 6 місяців у чоловіків і не менше 21 року 6 місяців у жінок; з 1 квітня 2018 року по 31 березня 2019 року - не менше 27 років у чоловіків і не менше 22 років у жінок; з 1 квітня 2019 року по 31 березня 2020 року - не менше 27 років 6 місяців у чоловіків і не менше 22 років 6 місяців у жінок; з 1 квітня 2020 року по 31 березня 2021 року - не менше 28 років у чоловіків і не менше 23 років у жінок; з 1 квітня 2021 року по 31 березня 2022 року - не менше 28 років 6 місяців у чоловіків і не менше 23 років 6 місяців у жінок; з 1 квітня 2022 року по 31 березня 2023 року - не менше 29 років у чоловіків і не менше 24 років у жінок; з 1 квітня 2023 року по 31 березня 2024 року - не менше 29 років 6 місяців у чоловіків і не менше 24 років 6 місяців у жінок. Працівникам, які не мають стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону: чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи; жінкам - на 1 рік за кожні 2 роки такої роботи. Зазначене зменшення пенсійного віку для жінок застосовується також у період збільшення віку виходу на пенсію по 31 грудня 2021 року.

Згідно з положеннями ч.1 ст.40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв. У разі якщо страховий стаж становить менший період, ніж передбачено абзацом першим цієї частини, враховується заробітна плата (дохід) за фактичний страховий стаж. За вибором особи, яка звернулася за призначенням пенсії, з періоду, за який враховується заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії, виключаються періоди до 60 календарних місяців страхового стажу, з урахуванням будь-яких періодів незалежно від перерв, що включаються до страхового стажу згідно з абзацом третім частини першої статті 24 цього Закону, та будь-якого періоду страхового стажу підряд за умови, що зазначені періоди в сумі складають не більш як 10 відсотків тривалості страхового стажу, врахованого в одинарному розмірі. Додатково за бажанням особи можуть бути виключені періоди строкової військової служби, навчання, догляду за особою з інвалідністю I групи або дитиною з інвалідністю віком до 16 років, за пенсіонером, який за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, за період з 1 липня 2000 року до 1 січня 2005 року, а також періоди, коли особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню відповідно до пунктів 7, 8, 9 і 14 статті 11 цього Закону та періоди страхового стажу під час карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, з місяця запровадження карантину у 2020 році та шести календарних місяців після його завершення. У всіх випадках, крім випадку, передбаченого абзацом другим цієї частини, період, за який враховується заробітна плата, не може бути меншим, ніж 60 календарних місяців. Для визначення розміру пенсії за віком відповідно до частини другої статті 27 цього Закону заробітна плата для обчислення частини пенсії за період страхового стажу до набрання чинності цим Законом визначається на умовах і в порядку, передбачених законодавством, що діяло раніше, а для обчислення частини пенсії за період страхового стажу після набрання чинності цим Законом - на умовах, передбачених абзацом першим цієї частини. Заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

Відповідно до ч.1 ст.64 Закону України «Про пенсійне забезпечення» пенсії обчислюються за встановленими нормами у процентах до середньомісячного заробітку, що визначається відповідно до статей 65-67 цього Закону, який громадяни одержували перед зверненням за пенсією.

Згідно з положеннями ст.65 Закону України «Про пенсійне забезпечення» середньомісячний заробіток для обчислення пенсій береться за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд протягом усієї трудової діяльності незалежно від перерв у роботі та за період роботи починаючи з 1 липня 2003 року до моменту звернення за пенсією. Заробіток за період роботи до 1 липня 2003 року враховується на підставі документів про нараховану заробітну плату (виплати, дохід), виданих у встановленому законодавством порядку, а за період роботи починаючи з 1 липня 2003 року - за даними персоніфікованого обліку відомостей у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. У разі відсутності відомостей про заробітну плату (виплати, дохід) у системі персоніфікованого обліку подаються документи про нараховану заробітну плату (виплати, дохід), видані в установленому законодавством порядку. У разі якщо особа, яка звернулася за пенсією, пропрацювала менший період, ніж передбачено частиною першою цієї статті, середньомісячний заробіток визначається за фактичний період роботи шляхом ділення загальної суми заробітку за цей період на число місяців у ньому. Якщо працівник пропрацював менше одного календарного місяця, то заробіток за весь відпрацьований час ділиться на число відпрацьованих днів, а одержана сума множиться на число робочих днів за місяць, обчислене в середньому за рік (25,4 - при шестиденному робочому тижні та 21,2 - при п`ятиденному робочому тижні). У цьому разі для обчислення пенсії враховується заробіток у розмірі не більше двох тарифних ставок (окладів). У разі призначення пенсій працівникам, зайнятим на сезонних роботах, середньомісячний фактичний заробіток визначається в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.1.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25.11.2005 року, заява про призначення пенсії непрацюючим особам, а також членам сім`ї у зв`язку з втратою годувальника подається заявником особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, безпосередньо до управління Пенсійного фонду України у районі, місті, районі у місті, об`єднаного управління (далі - орган, що призначає пенсію) за місцем проживання (реєстрації). У разі якщо особа, якій призначається пенсія, не досягла повноліття або є недієздатною, заява подається батьками, усиновителями, батьками-вихователями, прийомними батьками, патронатними вихователями, опікунами, піклувальниками за місцем їх проживання (реєстрації), представниками закладів (органів опіки і піклування), які виконують функції опікунів і піклувальників (далі - законні представники) за місцезнаходженням таких закладів (органів).

Згідно з п.1.5 Порядку подання та оформлення документів для призначення пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25.11.2005 року, заява про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії, про виплату пенсії у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, поновлення виплати пенсії, про припинення перерахування пенсії на банківський рахунок та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, про виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, про виплату пенсії за довіреністю, термін дії якої більше одного року, через кожний рік дії такої довіреності, подається пенсіонером особисто або його законним представником до органу, що призначає пенсію, за місцем перебування на обліку як одержувача пенсії, а пенсіонерами, які зареєстровані на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя і не отримують пенсії від уповноважених органів Російської Федерації, - до органу, що призначає пенсію, визначеного Пенсійним фондом України. При цьому у заяві про виплату частини пенсії непрацездатним членам сім`ї особи, яка знаходиться на повному державному утриманні, вказується адреса одержувача цієї частини пенсії.

З матеріалів справи вбачається, що надана ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області довідка № 64 від 26.10.2017 року, видана Будівельно-монтажним управлінням № 2 ПАТ «Укргазбуд», містить інформацію щодо сум отриманої заробітної плати для обчислення пенсії за період 1984-1990 роки.

Відповідно до п.2.10 Порядку подання та оформлення документів для призначення пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25.11.2005 року, довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами.

Крім того, в матеріалах справи наявна довідка № 65 від 26.10.2017 року на підтвердження перейменування Пересувної механізованої колони тресту «Укртрубопровідбуд» у м. Вінниці на Будівельно-монтажне управління № 2 ПАТ «Укргазбуд» у м. Вінниця БМУ № 2 АТФ «Укргазбуд» на підставі Закону України «Про підприємства УРСР» від 25.03.1992 року, рішеннями загальних зборів акціонерів затверджених протоколом № 16 від 27.06.2011 року, наказом № 33 від 03.08.2011 року, довідка № 66 від 26.10.2017 року Будівельно-монтажного управління № 2 ПАТ «Укргазбуд», яка підтверджує обставини прийняття ОСОБА_1 на роботу згідно наказу № 38-л від 21.04.1984 з 03.05.1984 по 07.06.1990 (наказ про звільнення від 07.06.1990 № 92-л), підписані директором підприємства, затверджені печаткою, що визнаються відповідачем.

Довідка № 64 від 26.10.2017 року про заробітну плату для обчислення пенсії, видана Будівельно-монтажним управлінням № 2 ПАТ «Укргазбуд», містить підпис директора, його прізвище, ім`я та по батькові, а також відповідну печатку підприємства.

В свою чергу, як зазначає відповідач, у цій довідці відсутні підпис та прізвище головного бухгалтера підприємства, тому застосувати її для обчислення пенсії неможливо.

Згідно з п.2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25.11.2005 року, за бажанням пенсіонера ним може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) по 30 червня 2000 року (додаток 1) із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам. У разі якщо страховий стаж починаючи з 01 липня 2000 року становить менше 60 місяців, особою подається довідка про заробітну плату (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року.

З матеріалів справи вбачається, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Херсонській області було направлено запит № 2100-0212-814389 від 28.01.2021 року щодо довідки № 64 від 26.10.2017 року про заробітну плату за 1984-1990 роки, видану Будівельно-монтажним управлінням № 2 ПАТ «Укргазбуд», до м. Вінниця, вул. Гонти, буд. 43. Повторно було надіслано запит 13.12.2021 року.

ОСОБА_1 в березні 2021 року також звертався до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області із заявою про допомогу у витребуванні вказаної довідки № 64 від 26.10.2017 про заробітну плату за 1984-1990 роки, видану Будівельно-монтажним управлінням № 2 ПАТ «Укргазбуд», для оформлення її належним чином.

Як вказує позивач, в березні 2021 року відділ обслуговування громадян № 4 ГУ ПФУ у Вінницькій області направляв відповідний запит за адресою Будівельно-монтажного управління № 2 ПАТ «Укргазбуд» (вул. Гонти, 43, м. Вінниця, 21022), що підтверджується повідомленням ГУ ПФУ у Вінницькій області № 0200-0202-8/24529 від 19.04.2021 року, запитом Відділу обслуговування громадян № 4 ГУ ПФУ у Вінницькій області на адресу Будівельно-монтажного управління № 2 ПАТ «Укргазбуд» № 0200-0206-8/19704 від 26.03.2021 року про надання інформації, та повідомленням Відділу обслуговування громадян № 4 ГУ ПФУ у Вінницькій області № 0200-0206-8/25853 від 26.04.2021 року і поверненим 31.03.2021 року запитом від 26.03.2021 року із приміткою поштового відділення про відсутність адресата за вказаною адресою.

За таких обставин, фактично у позивача на теперішній час немає можливості отримати нову довідку по Пересувній механізованій колонні тресту «Укртрубопровідбуд» (Будівельно-монтажне управління № 2 ПАТ «Укргазбуд») про заробітну плату за 1984-1990 роки для обчислення пенсії.

Суд зазначає, що відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання, видачу, формування різних первинних та інших документів по підприємству покладається на керівника підприємства, установи, організації, тому недотримання правил заповнення таких документів може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для особи, якій ці документи адресовані, а отже й не може впливати на її особисті права.

Суд зазначає, що працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві та у свою чергу неналежний порядок ведення і заповнення іншої документації з вини адміністрації підприємства, а тому вказані обставини не можуть бути підставою для позбавлення особи конституційного права на соціальний захист у частині призначення та виплати пенсії.

До тотожних висновків прийшов Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в своїй постанові від 30.09.2021 року у справі № 300/860/17 (адміністративне провадження № К/9901/2537/20).

З урахуванням зазначеного, на думку суду, вказана довідка № 64 від 26.10.2017 року, видана Будівельно-монтажним управлінням № 2 ПАТ «Укргазбуд», містить усі необхідні записи про заробітну плату ОСОБА_1 за 1984-1990 роки, яка повинна враховуватися для обчислення його пенсії.

Відповідно до ч.1 ст.44 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Згідно з ч.3 ст.44 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Відповідно до п.4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 року за № 1566/11846, при прийманні документів орган, що призначає пенсію: 1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; 2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; 3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності). Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі; 4) видає пам`ятку пенсіонеру (додаток 4), копія якої зберігається у пенсійній справі.

Суд зазначає, що формальні неточності у документах не можуть бути підставою для обмеження особи у реалізації її конституційного права на соціальний захист.

Відповідно до ч.ч.1-2 ст.45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім певних випадків. Пенсія призначається довічно або на період, протягом якого пенсіонер має право на виплату пенсії відповідно до цього Закону.

Згідно з ч.ч.4-5 ст.45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» перерахунок призначеної пенсії, крім випадків, передбачених частиною першою статті 35, частиною другою статті 38, частиною третьою статті 42 і частиною п`ятою статті 48 цього Закону, провадиться в такі строки: у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа; у разі настання обставин, які тягнуть за собою зменшення пенсії, - з першого числа місяця, в якому настали ці обставини, якщо вони мали місце до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо вони мали місце після 15 числа. Документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії. Цей строк може бути продовжено за рішенням керівника територіального органу Пенсійного фонду України на строк проведення додаткової перевірки достовірності відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умов їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсію, але не більше ніж на 15 днів.

За таких обставин, право позивача на обчислення пенсії з 21.01.2021 року з урахуванням заробітної плати за період роботи з 03.05.1984 року по 07.06.1990 року в Пересувній механізованій колонні тресту «Укртрубопровідбуд» підтверджується наданими до суду документами, а саме довідкою № 64 від 26.10.2017 року, виданою Будівельно-монтажним управлінням № 2 ПАТ «Укргазбуд», яка була надана відповідачу разом із заявою про призначення пенсії.

Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Верховною Суду України № 9 від 01.11.1996 року «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», оскільки Конституція України, як зазначено в статті 8, має найвищу юридичну силу, а її норми є нормами прямої дії, суди при розгляді конкретних справ мають оцінювати законність того чи іншого нормативно-правового акту, з точки зору його відповідності Конституції та у всіх необхідних випадках застосовувати Конституцію, як акт прямої дії.

Згідно з ч.ч.1-2 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до положень ст.9 Конституції України та ст.17, ч.5 ст.19 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди та органи державної влади повинні дотримуватись положень Європейської конвенції з прав людини та її основоположних свобод 1950 року, застосовувати в своїй діяльності рішення Європейського суду з прав людини з питань застосування окремих положень цієї Конвенції.

Право на виплати зі сфери соціального забезпечення було включено до змісту статті 1 Першого протоколу до Конвенції вперше у рішенні від 16 грудня 1974 року у справі «Міллер проти Австрії», де Суд встановив принцип, згідно з яким обов`язок сплачувати внески у фонди соціального забезпечення може створити право власності на частку активів, які формуються відповідним чином. Позиція Суду була підтверджена і в рішенні «Гайгузус проти Австрії» від 16 вересня 1996 року, якщо особа робила внески у певні фонди, в тому числі пенсійні, то такі внески є часткою спільних коштів фонду, яка може бути визначена у будь-який момент, що, у свою чергу, може свідчити про виникнення у відповідної особи права власності.

Згідно правової позиції Європейського суду у справі «Кечко проти України» (рішення від 08 листопада 2005 року) в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм робітникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство. Однак якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах, доки відповідні положення є чинними.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Великода проти України» від 03.06.2014 року зазначив, що законодавчі норми можуть змінюватися, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

Європейський суд з прав людини підкреслює особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, що в разі коли йдеться про питання загального інтересу, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (див. рішення у справах «Беєлер проти Італії» [ВП] (Beyeler v. Italy [GC]), заява № 33202/96, п. 120, ECHR 2000, «Онер`їлдіз проти Туреччини» [ВП] (Oneryэldэz v. Turkey [GC]), заява № 48939/99, п. 128, ECHR 2004-XII, «Megadat.com S.r.l. проти Молдови» (Megadat.com S.r.l. v. Moldova), заява № 21151/04, п. 72, від 8 квітня 2008 року, і «Москаль проти Польщі» (Moskal v. Poland), заява № 10373/05, п. 51, від 15 вересня 2009 року). Також, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (див., наприклад, рішення у справах «Лелас проти Хорватії» (Lelas v. Croatia), заява № 55555/08, п. 74, від 20.05.2010 року, і «Тошкуце та інші проти Румунії» (Toscuta and Others v. Romania), заява № 36900/03, п. 37, від 25.11.2008 року) і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах.

Крім того, Європейський суд з прав людини у своєму рішення по справі Yvonne van Duyn v.Home Office зазначив, що «принцип юридичної визначеності означає, що зацікавлені особи повинні мати змогу покладатися на зобов`язання, взяті державою, навіть якщо такі зобов`язання містяться в законодавчому акті, який загалом не має автоматичної прямої дії». З огляду на принцип юридичної визначеності, держава не може посилатись на відсутність певного нормативного акта, який би визначав механізм реалізації прав та свобод громадян, закріплених у конституції чи інших актах. Така дія названого принципу пов`язана з іншим принципом - відповідальності держави, який полягає в тому, що держава не може посилатися на власне порушення зобов`язань для запобігання відповідальності. Захист принципу обґрунтованих сподівань та юридичної визначеності є досить важливим у сфері державного управління та соціального захисту. Так, якщо держава чи орган публічної влади схвалили певну концепцію своєї політики чи поведінки, така держава чи такий орган вважатимуться такими, що діють протиправно, якщо вони відступлять від такої політики чи поведінки щодо фізичних та юридичних осіб на власний розсуд та без завчасного повідомлення про зміни у такій політиці чи поведінці, позаяк схвалення названої політики чи поведінки дало підстави для виникнення обґрунтованих сподівань у названих осіб стосовно додержання державою чи органом публічної влади такої політики чи поведінки.

Відповідно до ч.2 ст.9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За таких обставин, відмова Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області у здійсненні обчислення призначеної з 21.01.2021 року пенсії ОСОБА_1 з урахуванням довідки № 64 від 26.10.2017 року про заробітну плату за 1984-1990 роки, видану Будівельно-монтажним управлінням № 2 ПАТ «Укргазбуд», є протиправно.

У рішенні від 31.07.2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Салах Шейх проти Нідерландів», ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17.07.2008 року), Європейський суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Рішенням Конституційного Суду України у справі № 3-рп/2003р від 30.01.2003 року визначено, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

При обранні способу відновлення порушеного права позивача суд виходить з принципу верховенства права щодо гарантування цього права ст.1 Протоколу № 1 до Європейської Конвенції з прав людини, як складової частини змісту і спрямованості діяльності держави, та виходячи з принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього.

З урахуванням зазначеного, суд вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області здійснити перерахунок призначеної пенсії ОСОБА_1 , починаючи з 21.01.2021 року, з урахуванням заробітної плати за період роботи з 03.05.1984 року по 07.06.1990 року в Пересувній механізованій колонні тресту «Укртрубопровідбуд» на підставі довідки № 64 від 26.10.2017 року, виданої Будівельно-монтажним управлінням № 2 ПАТ «Укргазбуд».

Суд вважає, що саме такий спосіб захисту порушеного права позивача з боку відповідача є належним та достатнім в даному випадку.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно з ч.1 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

Відповідно до п.58 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 року, заява 4909/04, Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 09.12.1994 року, серія A, № 303-A, п.29).

Згідно з ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись Конституцією України, ст.ст.2, 77, 90, 139, 242-246, 250 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (вул. 28 Армії, 6, м. Херсон, 73005, ідентифікаційний код 21295057) про визнання відмови незаконною та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

2. Визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області у здійсненні обчислення призначеної з 21.01.2021 року пенсії ОСОБА_1 з урахуванням довідки № 64 від 26.10.2017 року про заробітну плату за 1984-1990 роки, видану Будівельно-монтажним управлінням № 2 ПАТ «Укргазбуд».

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області здійснити перерахунок призначеної пенсії ОСОБА_1 , починаючи з 21.01.2021 року, з урахуванням заробітної плати за період роботи з 03.05.1984 року по 07.06.1990 року в Пересувній механізованій колонні тресту «Укртрубопровідбуд» на підставі довідки № 64 від 26.10.2017 року, виданої Будівельно-монтажним управлінням № 2 ПАТ «Укргазбуд».

4. Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 992,40 грн.

Порядок і строки оскарження рішення визначаються ст.ст.293, 295 КАС України.

Рішення набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст.255 КАС України.

Суддя М.М. Кравченко