Справа № 480/2383/22
Суддя: А.І. Сидорук
Дата ухвалення: 2022-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 вересня 2022 року Суми Справа № 480/2383/22
Сумський окружний адміністративний суд у складі судді Сидорука А.І., розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін адміністративну справу
до - Військової частини № НОМЕР_1 Національної гвардії України,
про визнання бездіяльності протиправною, стягнення компенсації, зобов`язання вчинити дії.
Суть спору, позиція сторін.
Позовні вимоги обгрунтовані тим, що при звільненні позивача з військової служби відповідач не виплатив належні суми компенсації вартості за неотримане речове майно та не нарахував і не виплатив компенсації за невикористані дні щорічних додаткових відпусток в кількості 8 діб, визначених постановою Кабінету Міністрів України № 702 від 01.08.2012 за 2015-2021 роки.
Відповідач подав відзив на позов, в якому проти задоволення позовних вимог заперечує, просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.
Щодо позовної вимоги визнати протиправною бездіяльність відповідача, в частині не виплати позивачу компенсації за речове майно та стягнути з відповідача таку компенсацію, відповідач зазначає, що він є розпорядником коштів 3-го рівня, яка фінансується з державного бюджету України через розпорядника бюджетних коштів Головного управління Національної гвардії України. Вказує, що відповідно до вимог норм пунктів 4, 7 Порядку, затвердженого постановою Уряду від 16.03.2016 № 178, виплата грошової компенсації здійснюється в межах бюджетних призначень на закупівлю речового майна, передбачених Міноборони, МВС на відповідний рік. Отже, у діях відповідача відсутня протиправна поведінка, оскільки ним було надано позивачу довідку про вартість речового майна, що належить йому до видачі та подано до Головного управління Національної гвардії України потребу у грошовому забезпеченні на виплату грошової компенсації вартості не отриманого речового майна.
Щодо позовної вимоги визнати протиправною бездіяльність відповідача, в частині не нарахування та невиплати грошової компенсації за невикористані відпустки, передбаченої постановою Уряду № 702 від 01.08.2012, за 2015-2021 роки та зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити таку компенсацію, відповідач зазначає, що в силу вимог ст. 10-1 Закону № 2011-ХІ така компенсація надається виключно у рік звільнення військовослужбовцям, тобто особам, які ще не виключені з військової частини та виконують обов`язки. Переліком, затвердженим постановою Уряду № 702 від 01.08.2012 не передбачено виплату компенсації у випадку невикористання додаткової відпустки. Зазначає, що визначення виконання військовослужбовцями обов`язків військової служби, за якими пов`язано підвищене нервово-емоційне та інтелектуальне навантаження, ризик для життя і здоров`я, є дискрецією відповідача.
Процесуальні дії, які вчинялись судом.
21.02.2022 судом постановлено ухвалу про прийняття позовної зави до розгляду та відкриття провадження, вирішено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
Фактичні встановлені обставини і зміст спірних правовідносин.
У період з 05.01.2011 по 06.01.2022 позивач проходив службу у Військовій частині № НОМЕР_1 (а.с. 14).
30.12.2021 позивач звернувся до відповідача з проханням клопотати перед вищим командуванням про виплату позивачу компенсації за невикористані дні додаткової відпустки в кількості 8 діб за рік з 2011 по 2021 рік (а.с. 20).
04.01.2022 відповідач надав позивачу відповідь, в якій зазначив, що у зв`язку з настанням особливого періоду надання додаткових відпусток призупинено (а.с. 21).
04.01.2022 позивач звернувся до відповідача з проханням надати йому дозвіл на нарахування та виплату грошової компенсації за неотримане речове майно (а.с. 16).
06.01.2022 наказом Військової частини № НОМЕР_1 № 3 позивача було звільнено з військової служби (а.с. 15).
18.01.2022 позивач звернувся до відповідача із заявами, в яких просив перерахувати на його рахунок грошову компенсацію за неотримане речове майно та вирішити питання про нарахування та виплату позивачу грошової компенсації за невикористані дні відпустки протягом 2015-2021 рокі, у кількості 8 днів щороку, відповідно до постанови Уряду № 702 від 01.08.2012 (а.с. 18, 22).
19.01.2022 відповідач надав відповідь на заяву позивача, в якій зазначив, що виплата грошової компенсації за неотримане речове майно буде проведена після надходження додаткового фінансування (а.с. 19).
31.01.2022 відповідач надав відповідь на заяву позивача, в якій зазначив, що у зв`язку з настанням особливого період надання щорічних додаткових відпусток в кількості 8 діб, визначених постановою Уряду № 702 від 01.08.2012 було призупинено (а.с. 23).
Позивач вважає, що відповідачем допущена протиправна бездіяльність, в частині не виплати позивачу грошової компенсації вартості за неотримане речове майно та грошової компенсації за невикористані додаткові відпустки, тому позивач звернувся до суду з даним позовом.
Мотиви та висновки суду.
Щодо компенсації за неотримане речове майно.
Згідно ч. 1 ст. 9-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що визначаються відповідно Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні військові формування, а порядок грошової компенсації вартості за неотримане речове майно визначається Кабінетом Міністрів України.
Постановою Уряду № 178 від 16.03.2016 затверджений Порядок виплати військовослужбовцям грошової компенсації вартості за неотримане речове майно.
Відповідно до пунктів 4, 5 цього Порядку грошова компенсація виплачується військовослужбовцям за місцем військової служби за їх заявою (рапортом) на підставі наказу командира (начальника) військової частини, територіального органу, територіального підрозділу, закладу, установи, організації, а командирам (начальникам) військової частини - наказу старшого командира (начальника), у якому зазначається розмір грошової компенсації на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, оригінал якої додається до відомості щодо виплати грошової компенсації. Довідка про вартість речового майна, що належить до видачі, видається речовою службою військової частини виходячи із закупівельної вартості такого майна, розрахованої Головним управлінням Національної гвардії станом на 1 січня поточного року, та оформляється згідно з додатком.
Згідно з пунктом 15 розділу III Інструкції з організації речового забезпечення в Національній гвардії України в мирний час та особливий період, затвердженої наказом МВС України від 07.06.2017 № 475, військовослужбовці, які звільняються з військової служби в запас або відставку, отримують грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно в порядку, визначеному постановою Кабінету Міністрів України від 16.03.2016 № 178. Військовослужбовці, які звільняються з військової служби в запас або відставку з правом носіння військової форми одягу, за їх бажанням можуть отримати речове майно, яке не було отримане під час проходження служби. Закупівельна вартість речового майна, що використовується для нарахування грошової компенсації, доводиться ВРЗ до військових частин на початку року.
З аналізу вищезазначених норм законодавства чітко видно, що у разі звільнення військовослужбовця з військової служби у нього виникає право на грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно, яке реалізується шляхом подання військовослужбовцем відповідної заяви (рапорту) за місцем військової служби. Застосовування в пункті 3 Порядку виплати військовослужбовцям грошової компенсації вартості за неотримане речове майно словосполучення "у разі звільнення з військової служби", а не, наприклад, "при звільненні з військової служби", дозволяє дійти висновку, що право на грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно не залежить від факту закінчення проходження військової служби (виключення військовослужбовця зі списків особового складу).
Отже, військовослужбовці після звільнення їх з військової служби зберігають право на грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно.
На користь вказаного висновку свідчить те, що в пункті 4 Порядку передбачено застосування різних форм звернення про виплату грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, а саме рапорту, як особливої, передбаченої спеціальним законодавством форми доповіді військовослужбовця при його зверненні до вищого, так і заяви, як звернення громадянина із проханням про сприяння реалізації закріплених його прав.
Позивач 30.12.2021 під час проходження служби звертався до керівництва військової частини з проханням надати дозвіл про нарахування та виплату позивачу грошової компенсації вартості за неотримане речове майно (а.с. 16) та 18.01.2022, після звільнення зі служби, звертався з проханням перерахувати кошти такої грошової компенсації (а.с. 18).
Отже, враховуючи той факт, що відповідач, як в день звільнення позивача з військової служби, так і до цього часу, не сплатив йому грошову компенсацію вартості за неотримане під час проходження військової служби речове майно, розмір якої вказує сам відповідач у довідці, то суд дійшов висновку про обгрунтованість позовних вимог в цій частині.
Щодо компенсації за невикористані відпустки.
Згідно з ч. 4 ст. 10-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" військовослужбовцям, виконання обов`язків військової служби яких пов`язано з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням або здійснюється в особливих природних географічних, геологічних, кліматичних і екологічних умовах та умовах підвищеного ризику для життя і здоров`я, крім військовослужбовців строкової військової служби, надається щорічна додаткова відпустка із збереженням грошового та матеріального забезпечення. Тривалість такої щорічної додаткової відпустки визначається залежно від часу проходження служби в цих умовах та не може перевищувати 15 календарних днів. Перелік місцевостей з особливими природними географічними, геологічними, кліматичними, екологічними умовами, військових посад, виконання обов`язків військової служби яких пов`язано з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я, а також порядок надання та тривалість щорічної додаткової відпустки залежно від часу проходження служби в зазначених умовах визначаються Кабінетом Міністрів України.
Військовослужбовцям, які одночасно мають право на отримання щорічної додаткової відпустки, передбаченої абзацом першим цього пункту та іншими законами, щорічна додаткова відпустка із збереженням грошового та матеріального забезпечення надається за однією з підстав за вибором військовослужбовця.
Постановою Уряду № 702 від 01.08.2012 затверджено перелік військових посад, виконання обов`язків військової служби за якими пов`язано з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я, що дають право на щорічну додаткову відпустку.
Відповідно до додатку 3 Переліку зазначеної постанови Уряду посада військовослужбовця національної гвардії контролер відноситься до посад, яким надається додаткова щорічна відпустка за виконання обов`язків військової служби, пов`язаних з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я у кількості 8 діб.
Крім того, відповідач, у листі від 04.01.2022 за № 2/22/12/5-11, повідомив позивача, що він дійсно проходив військову службу за контрактом, проте, у зв`язку з настанням особливого періоду, надання щорічних додаткових відпусток в кількості 8 діб, визначених постановою Уряду № 702 від 01.08.2012, було призупинено (а.с. 21).
Судом встановлено, що у період з 2015 по 2021 рік включно позивач проходив військову службу в Національній гвардії України на посаді контролера, що підтверджується витягом з послужного списку позивача від 19.01.2022 (а.с. 24).
Отже, суд приходить до висновку, що позивач має право на щорічні додаткові відпустки, відповідно до норми ч. 4 ст. 10-1 Закону України № 2011, за періоди служби з 2015 по 2021 роки, у кількості 8 діб на рік.
Відповідно до пунктів 8, 14, 17, 18, 19 ст. 10-1 Закону № 2011, військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, додаткові відпустки у зв`язку з навчанням, творчі відпустки та соціальні відпустки надаються відповідно до Закону України "Про відпустки". Інші додаткові відпустки надаються їм на підставах та в порядку, визначених відповідними законами України. У разі якщо Законом України "Про відпустки" або іншими законами України передбачено надання додаткових відпусток без збереження заробітної плати, такі відпустки військовослужбовцям надаються без збереження грошового забезпечення.
У рік звільнення зазначених в абзацах першому та другому цього пункту військовослужбовців зі служби у разі невикористання ними щорічної основної або додаткової відпустки їм виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, у тому числі військовослужбовцям-жінкам, які мають дітей.
В особливий період з моменту оголошення мобілізації до часу введення воєнного стану або до моменту прийняття рішення про демобілізацію військовослужбовцям надаються відпустки, передбачені частинами першою, шостою та дванадцятою цієї статті, і відпустки за сімейними обставинами та з інших поважних причин. Надання військовослужбовцям відпусток, передбачених частиною першою цієї статті, здійснюється за умови одночасної відсутності не більше 30 відсотків загальної чисельності військовослужбовців певної категорії відповідного підрозділу. Відпустки за сімейними обставинами та з інших поважних причин військовослужбовцям надаються із збереженням грошового забезпечення тривалістю не більш як 10 календарних днів.
В особливий період під час дії воєнного стану військовослужбовцям можуть надаватися відпустки за сімейними обставинами та з інших поважних причин із збереженням грошового забезпечення тривалістю не більш як 10 календарних днів без урахування часу, необхідного для проїзду в межах України до місця проведення відпустки та назад, але не більше двох діб в один кінець.
Надання військовослужбовцям у періоди, передбачені пунктами 17 і 18 цієї статті, інших видів відпусток, крім відпусток військовослужбовцям-жінкам у зв`язку з вагітністю та пологами, для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, а в разі якщо дитина потребує домашнього догляду, - тривалістю, визначеною в медичному висновку, але не більш як до досягнення нею шестирічного віку, а також відпусток у зв`язку з хворобою або для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської комісії, припиняється.
Відповідачем не заперечується, що у період з 2015 року по 2021 рік щорічна додаткова відпустка за виконання обов`язків військової служби, пов`язаних з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я або інша додаткова відпустка в особливий період, до моменту звільнення з військової служби, позивачу не надавалась.
Згідно зі ст. 1 Закону № 3543-XII особливий період - це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Указом президента України від 17.03.2014 № 303 оголошено рішення про проведення часткової мобілізації. Тому з 18.03.2014 і по даний час особливий період триває.
Відповідно до норм пунктів 3-4 розділу ХХХІ Порядку виплати грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги при звільненні військовослужбовцям Національної гвардії України, затвердженого наказом МВС України від 15.03.2018 № 200, особам сержантського і складу, які проходять військову службу за контрактом, що звільняються з військової служби за віком, станом здоров`я, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі та у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, у разі невикористання ними щорічної основної та додаткової відпусток за поточний рік до одержання військовою частиною наказу (повідомлення) про звільнення з військової служби оплачується тривалість щорічної основної та додаткової відпусток, на які вони мають право в році звільнення. Зазначеним особам, що звільняються з військової служби, за винятком осіб, які звільняються зі служби за віком, станом здоров`я, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі та у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, у разі невикористання ними щорічної основної відпустки за поточний рік до одержання військовою частиною наказу (повідомлення) про звільнення з військової служби оплачується тривалість щорічної основної відпустки, яка визначається відповідно до ст. 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Одержаний результат обчислення тривалості відпустки, що надається з розрахунку 1/12 частини тривалості відпустки, на яку військовослужбовці мають право за кожен повний місяць служби в році звільнення, округлюється з урахуванням математичних правил.
Пунктом 5 цього розділу Порядку встановлено, що у рік звільнення військовослужбовців зі служби, зазначених у пунктах 3, 4 цього розділу, у разі невикористання ними щорічної основної та додаткової відпусток їм виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки. Виплата грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки здійснюється на підставі наказу.
Враховуючи вищевикладені, вимоги діючого законодавства України, у разі невикористання додаткової щорічної відпустки за виконання обов`язків військової служби, пов`язаних з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я, така відпустка переноситься на інший період, тобто особа не втрачає самого права на надану їй чинним законодавством України соціальну гарантію, яке може бути реалізовано в один із таких двох способів: 1) безпосереднє надання особі відпустки після закінчення особливого періоду, який може тривати невизначений термін; 2) грошова компенсація відпустки особі.
При цьому, суд звертає увагу, що припинення надання військовослужбовцям додаткових відпусток, відповідно до ст. 10-1 Закону № 2011-XII, в особливий період, є тимчасовим обмеженням способу реалізації права на використання додаткової відпустки безпосередньо та жодним чином не впливає на суть цього права.
Отже, у випадку звільнення військовослужбовців зі служби їм повинна виплачуватися грошова компенсація за всі невикористані дні додаткової відпустки. Невиплата ж грошової компенсації за невикористані дні відпустки порушує право позивача на мирне володіння своїм майном. При цьому, суд зауважує, що сам факт неможливості надання відповідачем відпустки без рівноцінної її заміни грошовою компенсацією суперечить самій суті права.
Судом встановлено, що 30.12.2021 під час проходження служби позивач звертався до вищестоящого начальника з проханням клопотати перед вищим командуванням про виплату компенсації за невикористані відпустки за 2015-2021 роки, відповідно до постанови Уряду від 01.08.2012 № 702 (а.с. 20) та 18.01.2022, після звільнення зі служби, звертався з проханням вирішити питання про нарахування і виплату такої компенсації (а.с. 22).
Враховуючи той факт, що відповідач при звільненні позивача зі служби не нарахував та не виплатив позивачу, компенсацію за додаткові щорічні відпустки за виконання обов`язків військової служби, пов`язаних з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я, за періоди служби з 2015 по 2021 рік, суд дійшов висновку про обгрунтованість позовних вимог в цій частині.
Отже, суд дійшов висновку про обгрунтованість позовних вимог позивача та задовольняє їх в повному обсязі, оскільки відповідач допустив протиправну бездіяльність, яка не відповідає критеріям правомірності, встановленими ч. 2 ст. 2 КАС України.
При цьому, суд звертає увагу відповідача, що відсутність належного бюджетноо фінансування не може бути поважною причиною невиплачувати позивачу при звільненні належні суми компенсації, якщо такі виплати передбачені діючими нормами законодавства.
Судові витрати.
Враховуючи, той факт що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі пункту 1 частини першої статті 5 Закону України "Про судовий збір", то питання щодо розподілу судових витрат судом не вирішується.
При цьому, суд роз`яснює позивачу право на повернення суми помилково сплаченого судового збору у розмірі 1984,8 грн в порядку, визначеному наказом Міністерства фінансів України № 787 від 03.09.2013.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295, 297 КАС України, суд
1. Позов ОСОБА_1 до Військової частини № НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання бездіяльності протиправною, стягнення компенсації та зобов`язання вчинити дії задовольнити в повному обсязі.
2. Визнати протиправною бездіяльність Військової частини № НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації вартості за неотримане речове майно та грошової компенсації за невикористані додаткові відпустки за 2015-2021 рік включно.
4. Зобов`язати Військову частину № НОМЕР_1 Національної гвардії України ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) нарахувати і виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) грошову компенсацію за невикористані календарні дні щорічної додаткової відпустки за виконання обов`язків військової служби, пов`язаних з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я за 2015, 2016, 2017, 2018, 2019, 2020 та 2021 роки, з урахуванням висновків суду.
5. Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.
6. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
7. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду складено та підписано суддею 21.09.2022, оскільки з 08.09.2022 суддя перебував на лікарняному.

Суддя А.І. Сидорук