Справа № 560/19567/21
Суддя: Ватаманюк Р.В.
Дата ухвалення: 2022-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/19567/21

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Божук Д.А.

Суддя-доповідач - Ватаманюк Р.В.

19 вересня 2022 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Ватаманюка Р.В.

суддів: Капустинського М.М. Сапальової Т.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 30 березня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління ДПС у Хмельницькій області (далі - відповідач) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В :

І. КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

Позивач звернувся із позовом до Хмельницького окружного адміністративного суду в якому просив визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Хмельницькій області:

- форми "Ф" № 0-2230 від 13.10.2021 на суму 978,48 грн за 2018 рік;

- форми "Ф" № 0-2230 від 13.10.2021 на суму 2193,44 грн за 2019 рік;

- форми "Ф" № 0-2230 від 13.10.2021 на суму 2275,11 грн за 2020 рік;

- форми "Ф" № 0-2230 від 13.10.2021 на суму 7326,04 грн за 2018 рік;

- форми "Ф" № 0-2230 від 13.10.2021 на суму 16414,73 грн за 2019 рік;

- форми "Ф" № 0-2230 від 13.10.2021 на суму 17034,09 грн за 2020 рік;

- форми "Ф" № 0-2230 від 13.10.2021 на суму 46375,23 грн за 2019 рік;

- форми "Ф" № 0-2230 від 13.10.2021 на суму 48101,98 грн за 2020 рік;

- форми "Ф" № 0-2230 від 19.04.2021 на суму 57884,30 грн за 2020 рік.

ІІ. ЗМІСТ СУДОВОГО РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 30.03.2022 позов задоволено повністю.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 1 985,83 грн за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Хмельницькій області.

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з того, що майстерні, будівлі складу посуду, будівлі цеху та будівлі складу овочесховища належать до будівель промисловості, які на праві власності належать позивачу та використовуються ним у власній господарській діяльності у промисловому виробництві, останні підпадають під дію пп. «є» пп. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПК України, а тому у відповідача не було правових підстав для прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

ІІІ. ДОВОДИ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову повністю.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт вказав, що судом першої інстанції безпідставно не враховано те, що у матеріалах справи відсутні докази того, що позивач подавав податковому органу будь-яку інформацію про використання ним майнових комплексів, нежитлових будівель у господарській діяльності за функціональним призначенням (тобто для промислового виробництва).

При цьому апелянт зазначає, що надані позивачем документи не свідчать про використання будівель суб`єктом господарювання протягом звітних періодів за призначенням у його господарській діяльності, оскільки неможливо встановити зв`язок цих документів із об`єктами на які нараховувався податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Також вказано про те, що однією із умов застосування пільги є класифікація основного виду діяльності суб`єкта господарювання у секціях B F КВЕД ДК 009:2010, у ОСОБА_1 у 2018-2020 роках основним видом діяльності від якого виключно позивач отримував дохід КВЕД код 47.11, який міститься в секції "G" - "оптова та роздрібна торгівля; ремонт автотранспортних засобів і мотоциклів", тобто за межами секцій B F КВЕД ДК 009:2010.

Зазначено, що станом на 13.10.2021 позивачем не подавались повідомлення за формою №20-ОПП щодо майнового комплексу, нежитлової будівлі, а також "Лінії розливу ЛР-6х1000", "полуавтомат видува СП-8У-16" та "Етикеточної машини темп 6000", які зафіксовані в фототаблиці в додатку до позову.

Тому, об`єкти нерухомості не використовувалися позивачем у 2018-2020 роках у процесі промислового виробництва, а отже на нього не розповсюджується положення підпункту "є" підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України.

ІV. ВІДЗИВ НА АПЕЛЯЦІЙНУ СКАРГУ

Позивач правом подання письмового відзиву на апеляційну скаргу не скористався, що в силу вимог ч. 4 ст. 304 КАС України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

V. РУХ СПРАВИ У СУДІ АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ

Ухвалою суду від 05.07.2022 відкрито апеляційне провадження у справі та призначено справу до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції прийняте у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, а в матеріалах справи достатньо доказів для прийняття законного і обґрунтованого рішення, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження на підставі п.3 ч.1 ст.311 КАС України.

VІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

На адресу ОСОБА_1 надійшли прийняті Головним управлінням ДПС у Хмельницькій області 13.10.2021 податкові повідомлення-рішення про донарахування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості:

- форми "Ф" № 0-2230 на суму 978,48 грн за 2018 рік;

- форми "Ф" № 0-2230 на суму 2193,44 грн за 2019 рік;

- форми "Ф" № 0-2230 на суму 2275,11 грн за 2020 рік;

- форми "Ф" № 0-2230 на суму 7326,04 грн за 2018 рік;

- форми "Ф" № 0-2230 на суму 16414,73 грн за 2019 рік;

- форми "Ф" № 0-2230 на суму 17034,09 грн за 2020 рік;

- форми "Ф" № 0-2230 на суму 46375,23 грн за 2019 рік;

- форми "Ф" № 0-2230 на суму 48101,98 грн за 2020 рік.

Крім того, 19.04.2021 Головним управлінням ДПС у Хмельницькій області було винесено податкове повідомлення-рішення форми "Ф" № 0-2230 від 19.04.2021 про донарахування ОСОБА_1 податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, на суму 57884,30 грн за 2020 рік.

Позивач, вважаючи вказані рішення відповідача протиправними, звернувся до суду з цим позовом з метою захисту своїх порушених прав.

VІІ. ПОЗИЦІЯ СЬОМОГО АПЕЛЯЦІЙНОГО АДМІНІСТРАТИВНОГО СУДУ

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції за такими доводами.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно пп. 266.1.1 п. 266.1 ст. 266 Податкового кодексу України (далі ПК України) платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Відповідно до пп. 266.2.1 п. 266.2 ст. 266 ПК України об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

Підпунктом 266.3.1 п. 266.1 ст. 266 ПК України визначено, що базою оподаткування у відповідності до є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.

База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності (пп. 266.3.2 п. 266.3 ст. 266 ПК України).

Положенням пп. 266.5.1 п. 266.5 ст. 266 ПК України передбачено, що ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної або міської ради в залежності від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 2 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 кв. метр бази оподаткування.

Підпунктом 266.6.1 пункту 266.6 ст. 266 ПК України вказано, що базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

Згідно пп. 266.7.2 п. 266.7 ст. 266 ПК України податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його податкової адреси (місцем реєстрації) до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком).

Щодо новоствореного (нововведеного) об`єкта житлової та/або нежитлової нерухомості податок сплачується фізичною особою-платником починаючи з місяця, в якому виникло право власності на такий об`єкт.

Контролюючі органи за місцем проживання (реєстрації) платників податку в десятиденний строк інформують відповідні контролюючі органи за місцезнаходженням об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості про надіслані (вручені) платнику податку податкові повідомлення-рішення про сплату податку у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Нарахування податку та надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень про сплату податку фізичним особам - нерезидентам здійснюють контролюючі органи за місцезнаходженням об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності таких нерезидентів.

Підпункт "є" пп. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПК України встановлює, що не є об`єктом оподаткування будівлі промисловості, зокрема виробничі корпуси, цехи, складські приміщення промислових підприємств.

Застосовуючи об`єктно-функціональний підхід до визначення податкової пільги у підпункті "є" підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України, законодавець ключовим критерієм обрав функціональне призначення будівлі, а не належність конкретному суб`єкту-платнику.

Обмежувальне тлумачення шляхом введення додаткової ознаки надання пільги по сплаті податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, - звільнення від оподаткування за критерієм "будівлі промисловості", лише об`єктів нежитлової нерухомості промислових підприємств (юридичних осіб), по суб`єктному складу, не може бути застосовано, оскільки положеннями підпункту 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 Податкового кодексу України визначено, що платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

При цьому, самостійно, специфіка об`єкта оподаткування - наявність спеціального статусу будівлі, а саме: статусу будівлі промисловості - не може бути достатньою підставою для звільнення від оподаткування.

Обираючи за вихідне поняття «промисловість», у зв`язку з яким застосовується податкова пільга, законодавець пов`язує звільнення від сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, не тільки із його статусом (придатністю його застосування у виробничому промисловому циклі господарської діяльності без конкретизації видів промислового виробництва та організаційних форм, у яких воно здійснюється), а й з використанням будівлі з метою провадження виробничої діяльності, тобто з використанням такої за цільовим призначенням для виготовлення промислової продукції.

Встановлення законодавцем певних податкових пільг зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, зокрема нормою підпункту "є" підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України, спрямоване на збалансування суспільних відносин у сфері справляння податків, зменшення податкового навантаження на тих платників податків (фізичних та юридичних осіб), які є власниками певних об`єктів нерухомості, з метою стимулювання їх використовувати ці об`єкти за функціональним призначенням.

Отже, застосування підпункту "є" підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України можливе у разі, якщо власниками об`єктів промисловості є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, та за умови (з врахуванням виду їх діяльності) використання таких об`єктів за функціональним призначенням, тобто для промислового виробництва (виготовлення промислової продукції будь-якого виду).

Такий правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів, інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у постанові від 17.02.2020 у справі №820/3556/17.

У цій постанові судова палата частково відступила від висновків Верховного Суду у постанові від 15.05.2018 (справа №806/2676/17), а саме в частині, що застосування підпункту «є» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України можливе у разі дотримання двох обов`язкових умов: наявність будівель промисловості та їх перебування у власності промислових підприємств.

В подальшому аналогічний правовий висновок застосований Верховним Судом у постанові від 12.07.2022 у справі №0440/5101/18.

Згідно матеріалів справи ОСОБА_1 є фізичною особою-підприємцем, зареєстрованим як суб`єкт господарювання виконавчим комітетом Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області 25.12.1995, основним видом діяльності якого є виробництво тари з пластмас.

ОСОБА_1 на праві приватної власності належать:

- нежитлова будівля цеху по фасуванню соняшникової олії площею 2222,1 кв. м по АДРЕСА_1 (витяг про державну реєстрацію прав від 18.12.2012 №36803529, свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 06.12.2012 серії НОМЕР_1 );

- нежитлова будівля складу овочесховища на 5 (п`ять) боксів загальною площею 2 674 кв. м по АДРЕСА_2 (договір купівлі-продажу від 10.12.2012, посвідчений приватним нотаріусом Старокостянтинівського районного нотаріального округу Хмельницької області Лавутою Т.О. та зареєстрований в реєстрі за №1236, витяг з державного реєстру правочинів від 10.12.2012 №12259595, витяг про державну реєстрацію прав від 17.12.2012 №36785868);

- нежитлова будівля ціла будівля складу посуду (цегляна), загальною площею 786,9 кв. м за адресою: АДРЕСА_3 (договір купівлі-продажу від 22.06.2016, посвідчений приватним нотаріусом Старокостянтинівського районного нотаріального округу Хмельницької області Лавутою Т.О. та зареєстрований в реєстрі за №448, інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 24.06.2016 №62126700);

- нежитлова будівля ціла будівля майстерні (цегляна) загальною площею 105,1 кв. м за адресою: АДРЕСА_4 (договір купівлі-продажу від 22.06.2016, посвідчений приватним нотаріусом Старокостянтинівського районного нотаріального округу Хмельницької області Лавутою Т.О. та зареєстрований в реєстрі за №449, інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 24.06.2016 №62130662).

Згідно відомостей інформаційних довідок-характеристик від 29.09.2021 №445, №446, №447 та №448, виданих Приватним підприємством "Проект БТІ", указані об`єкти нерухомості належать до будівель промисловості, клас 1251.

Крім того, використання вказаних приміщень ОСОБА_1 для виробництва етикеток та виготовлення виробів з пластмас для пакування товарів також підтверджується матеріали справи, зокрема, схемою лінії розливу ЛР-6х1000, паспортом, технічним описом та інструкцією з експлуатації цієї лінії, техніко-експлуатаційною документацією етикеткової машини "Темп-6000", висновками Державної санітарно-епідеміологічної експертизи, екземплярами готової продукції та етикетками.

Стосовно доводів апелянта про те, що станом на 04.01.2021 позивачем не було надано будь-яких підтверджуючих документів щодо належності згаданих нежитлових приміщень до групи "Будівлі промислові та склади" (код 125 Класифікатор) колегія суддів зазначає, що апелянтом не надано будь-яких доказів того, що податковим органом направлялися запити на адресу позивача чи вживалися інші заходи щодо підтвердження чи спростування факту належності цих будівель до промислових.

Доводи відповідача про те, що протягом 2018-2020 років ОСОБА_1 отримував дохід лише від роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами колегія суддів відхиляє, оскільки чинним податковим законодавством не передбачено обмежень щодо обрання виду господарської діяльності суб`єкта підприємництва. Крім того, із змісту наданих відповідачем відомостей з ІТС «Податковий блок» щодо ОСОБА_1 у розрізі видів його діяльності вбачається, що, починаючи з 21.11.2014, одним з видів його діяльності визначено "Пакування" (КВЕД 82.92).

Відносно тверджень апелянта про те, що станом на 13.10.2021 позивачем не подавались повідомлення за формою №20-ОПП щодо майнового комплексу, нежитлової будівлі колегія суддів вказує на таке.

Відповідно до п. 8.1 розд. VIII Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 09.12.2011 №1588 (далі Порядок №1588) платник податків зобов`язаний повідомляти про всі об`єкти оподаткування і об`єкти, пов`язані з оподаткуванням, контролюючий орган за основним місцем обліку у порядку, встановленому цим розділом.

Пунктом 8.2 розділу VIII указаного Порядку передбачено, що об`єктами оподаткування і об`єктами, пов`язаними з оподаткуванням або через які провадиться діяльність (далі - об`єкти оподаткування), є майно та дії, у зв`язку з якими у платника податків виникають обов`язки щодо сплати податків та зборів. Такі об`єкти за кожним видом податку та збору визначаються згідно з відповідними розділами Податкового кодексу України.

Згідно п. 8.3 розд. VIII Порядку №1588 якщо у платника податків відбувається реєстрація, створення чи відкриття об`єкта оподаткування на території адміністративно-територіальної одиниці, де він не перебуває на обліку, то такий платник податків зобов`язаний стати на облік за неосновним місцем обліку у контролюючому органі за місцезнаходженням такого об`єкта у порядку, визначеному розділом VII цього Порядку.

За правилами п. 8.4 розд. VIII Порядку №1588 повідомлення про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність, за формою № 20-ОПП подається протягом 10 робочих днів після їх реєстрації, створення чи відкриття до контролюючого органу за основним місцем обліку платника податків.

Тобто, повідомлення про об`єкти оподаткування і об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність за формою №20-ОПП, подається до контролюючого органу протягом 10 робочих днів з дати оформлення договору купівлі-продажу, оренди чи іншого документа на право володіння, користування або розпорядження об`єктом оподаткування. Довідник об`єктів оподаткування розміщено на офіційному сайті ДПС України.

Аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду від 20.05.2021 у справі №560/3008/19, від 15.02.2022 у справі №160/2155/20, від 11.05.2022 у справі №640/18768/19 та від 27.06.2022 у справі № 280/8338/20.

Колегія суддів враховує, що матеріалами справи підтверджується факт використання ОСОБА_1 у власній господарській діяльності спірних об`єктів нерухомого майна з метою виготовлення пакувальної тари з пластмас та етикеток на неї. При цьому, враховуючи наведені норми Порядку №1588 та позиції Верховного Суду щодо їх застосування, неподання позивачем звітності за формою №20-ОПП щодо використання таких об`єктів у власній господарській діяльності може свідчити про порушення ним норм п. 117.1 ст. 117 ПК України, однак не тягне за собою безумовного висновку щодо відсутності факту використання спірних об`єктів у промисловій діяльності.

Крім того наведені апелянтом в апеляційній скарзі доводи ідентичні тим, які надавалися відповідачем у відзиві на позов та яким надано оцінку у рішення суду першої інстанції.

Враховуючи вищевикладене та зважаючи на встановлені вище факти належності майстерні, будівлі складу посуду, будівлі цеху та будівлі складу овочесховища до будівель промисловості, які на праві власності належать позивачу та використовуються ним у власній господарській діяльності у промисловому виробництві, останні підпадають під дію пп. "є" пп. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПК України, а тому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що у відповідача не було правових підстав для прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

VІІІ. ВИСНОВОК ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

За таких обставин, судова колегія апеляційної інстанції дійшла висновку, що суд першої інстанції в повній мірі надав оцінку усім вказаним обставинам та зібраним по справі доказам, у зв`язку із чим, ухвалив законне та обґрунтоване рішення, а тому колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Хмельницькій області залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 30 березня 2022 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили відповідно до ст. 325 КАС України та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий Ватаманюк Р.В.

Судді Капустинський М.М. Сапальова Т.В.