Справа № 340/2736/22
Суддя: В.В. Науменко
Дата ухвалення: 2022-08-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2022 року м. Кропивницький Справа № 340/2736/22

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Науменка В.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

до відповідача-1: Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (Майдан Свободи, Держпром, 3 під`їзд, 2 поверх, м. Харків, 61022, )

до відповідача-2: Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (вул. Соборна, 7а, м. Кропивницький, Кіровоградська область, 25009, )

про визнання протиправним, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просить:

1) визнати протиправним та скасувати рішення головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області №98 про відмову у призначенні пенсії за вислугою років згідно статті 86 Закону України «Про прокуратуру» (№1697);

2) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років на підставі статті 86 Закону України «Про прокуратуру» (№1697) з урахуванням стажу роботи з періоду, що складається із половини строку навчання на денному відділенні в Кіровоградському сільськогосподарському технікумі за спеціальністю «Правознавство» 1 рік 4 місяці 29 днів; роботи на посадах державного службовця в органах прокуратури 2 роки 9 місяців; роботи в органах прокуратури України на прокурорських посадах 20 років 10 місяців 15 днів, а всього 25 років 13 днів та виплачувати з 15.04.2022 року, виходячи із розрахунку 60 відсотків від суми заробітної плати, обрахованої за останні 60 календарних місяців роботи перед зверненням за призначенням пенсії, на підставі довідки Кіровоградської обласної прокуратури №21-88вих-22 від 15.04.2022 без обмеження розміру.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що вона звернулась до відповідного органу ПФУ із заявою про призначення пенсії за вислугою років на підставі ст. 86 Закону України "Про прокуратуру", оскільки на момент такого звернення мала необхідну тривалість вислуги років для призначення такої пенсії - а саме 25 років та 13 днів.

Водночас, відповідачем-1 у призначенні пенсії позивачу відмовлено із посиланням на недостатність необхідного спеціального стажу.

Позивач вважає відмову у призначенні пенсії протиправною та такою, що не відповідає вимогам чинного законодавства, що й послугувало підставою для звернення до суду з цим позовом.

Ухвалою судді від 27.06.2022 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (у письмовому провадженні). Даною ухвалою сторонам встановлено порядок та строки для виконання процесуальних дій (а.с. 31).

20.07.2022 року від відповідача-1 надійшов відзив на позовну заяву у якому зокрема, зазначено, що позивач 15.04.2022 року звернулася із заявою про призначення їй пенсії за вислугою років до головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області. Відповідна заява позивача разом із доданими документами була розглянута, за принципом екстериторіальності, головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області у відповідності та із врахуванням вимог Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». За результатом розгляду заяви було прийняте рішення про відмову у призначенні позивачу пенсії за вислугою років у зв`язку з відсутністю необхідного спеціального стажу (а.с. 38-40).

Суд ухвалою від 21.07.2022 залучив до участі у справі як другого відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (а.с. 48).

Від відповідача-2 до суду 09.08.2022 надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній просив в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі, посилаючись на їх необґрунтованість та зазначив про відсутність підстав для призначення пенсії позивачу у зв`язку з відсутністю достатньої кількості років спеціального стажу (25 років в т.ч. на посадах прокурорів не менше 15 років), що дає право на пенсію відповідно до Закону України «Про прокуратуру». Відповідач-2 стверджує, що позивач має загальний стаж 25 років 5 місяців 22 дні, з яких лише 20 років 2 місяці 10 днів спеціального стажу, у тому числі на посаді прокурора - 17 років 11 місяців та 11 днів, що є не достатнім. Крім того, зазначає, що позивач вже зверталась до суду з аналогічними позовними вимогами до Кропивницького об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, правонаступником якого є Головне управління пенсійного фонду України в Кіровоградській області, у 2018 році (а.с.54-68).

Ухвалою суду від 11.08.2022 витребувано у відповідача-2 інформацію щодо не зарахованих періодів трудової діяльності ОСОБА_1 до спеціального стажу, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України "Про прокуратуру" (а.с. 69-70).

На виконання умов зазначеної ухвали суду відповідачем-2 надано відповідь, у відповідності до змісту якої вбачається, що позивачу до спеціального стажу, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України "Про прокуратуру", не зараховано половину строку від періоду навчання в Кіровоградському сільськогосподарському технікумі за спеціальністю "Правознавство" з 01.09.1995 по 27.06.1998, з посиланням на невідповідність зазначеного періоду навчання вимогам абз. 7 ч. 6 ст. 86 Закону України "Про прокуратуру" та судову практику Верховного Суду України, висловлену у постанові від 16.03.2016 у справі 308/264/14-а; а також період роботи позивача на посадах друкарки 1 категорії та діловода секретаріату прокуратури Кіровоградської області з 01.09.1998 по 30.05.2001, з посиланням на невідповідність вказаного періоду вимогам абз. 3 ч. 6 ст. 86 Закону України "Про прокуратуру" (а.с. 75-78).

Дослідивши надані сторонами матеріали та з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що 15.04.2022 року позивач звернулась із заявою про призначення пенсії за вислугою років до головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області. Відповідна заява позивача разом із доданими документами була розглянута за принципом екстериторіальності головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області. За результатом розгляду заяви було прийняте рішення №98 від 22.04.2022 про відмову у призначенні позивачу пенсії за вислугою років згідно статті 86 Закону України «Про прокуратуру», на підставі недостатньої кількості вислуги років.

Вирішуючи спір, суд виходив з того, що він виник у зв`язку з не зарахуванням до спеціального стажу окремого періоду роботи позивача при розгляді питання про призначення йому пенсії відповідно до Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року №1697-VII (далі по тексту Закон №1697-VII).

Відповідно до частини 1 статті 86 Закону №1697-VII, прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше:

з 1 жовтня 2020 року і пізніше - 25 років, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 15 років.

Отже, для призначення пенсії за вислугою років на підставі відповідної норми закону позивачеві необхідно мати 25 років вислуги, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 15 років.

У відповідності до ч. 6 ст. 86 Закону №1697-VII, до вислуги років, що дає право на пенсію згідно з цією статтею, зараховується, зокрема: час роботи на посадах прокурорів (в тому числі адміністративних) органів прокуратури, стажистами, на посадах помічників і старших помічників прокурорів (абз. 1 ч. 6 ст. 86 Закону); половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах денної форми навчання або на юридичних факультетах вищих навчальних закладів денної форми навчання (абз. 7 ч. 6 ст. 86 Закону); час роботи на посадах державних службовців, які обіймають особи з вищою юридичною освітою (абз. 3 ч. 6 ст. 86 Закону).

Судом встановлено, що ОСОБА_1 в період з 01.09.1995 по 27.06.1998 проходила навчання у Кіровоградському сільськогосподарському технікумі за спеціальністю «Правознавство» (2 роки 9 місяців 27 днів), отримала диплом з відзнакою молодшого спеціаліста за спеціальністю «Правознавство» та здобула кваліфікацію юриста (а.с.12-13).

Згідно записів в трудовій книжці серії НОМЕР_2 , позивач у період з 01.09.1998 по даний час працювала в органах прокуратури України, у тому числі у період з 01.09.1998 по 30.05.2001 (2 роки 9 місяців) - на посаді діловода секретаріату, друкарки 1 категорії прокуратури Кіровоградської області, а з 31.05.2001 по 15.04.2022, тобто по день звернення із заявою до органів пенсійного фонду - на прокурорських посадах, де й продовжує працювати на момент розгляду даної справи (а.с.14-17).

Вказані обставини сторонами не заперечуються.

Відповідачем до суду не надано жодних заперечень щодо зарахування до вислуги років, що дає право на пенсію згідно зі ст. 86 Закону №1697-VII, періоду роботи позивача з 31.05.2001 по 15.04.2022 на посадах помічника прокурора, старшого помічника прокурора, прокурора.

Отже, вказаний період роботи позивачки (20 років 10 місяців 15 днів) підлягає зарахуванню до вислуги років, що дає їй право на пенсію згідно зі ст. 86 Закону №1697-VII.

Що стосується зарахування до такого стажу половини строку навчання позивачки у вищому навчальному закладі, суд зазначає наступне.

Статтею 34 Закону України "Про освіту" №1060-ХІІ (надалі - закон 1060-ХІІ), у редакції на день набрання ним чинності, визначено, що вищими навчальними закладами є: технікум (училище), коледж, інститут, консерваторія, академія, університет та інші. Статтею 36 Закону 1060-ХІІ у зазначеній редакції передбачено, що випускникам вищих навчальних закладів присвоюється кваліфікація спеціаліста з вищою освітою певного професійного спрямування або спеціальності, яка відповідно до обсягу державної освіти визначається такими рівнями: молодший спеціаліст - забезпечують технікуми, училища, інші навчальні заклади еквівалентного рівня. Вказана редакція Закону 1060-ХІІ діяла на момент вступу позивача до Кіровоградського сільськогосподарського технікуму та протягом проходження навчання.

Водночас, на момент отримання позивачем диплому молодшого спеціаліста, Закон 1060-ХІІ діяв у інший редакції. Зокрема, відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 43 Закону 1060-ХІІ у вищевказаній редакції, зазначеним Законом встановлювалось, що вищими закладами освіти є: технікум (училище), коледж, інститут, консерваторія, академія, університет та інші. Відповідно до статусу вищих закладів освіти встановлено чотири рівні акредитації: перший рівень - технікум, училище, інші прирівняні до них вищі заклади освіти; другий рівень - коледж, інші прирівняні до нього вищі заклади освіти; третій і четвертий рівні (залежно від наслідків акредитації) - інститут, консерваторія, академія, університет. Вищі заклади освіти здійснюють підготовку фахівців за такими освітньо-кваліфікаційними рівнями: молодший спеціаліст - забезпечують технікуми, училища, інші вищі заклади освіти першого рівня акредитації; бакалавр - забезпечують коледжі, інші вищі заклади освіти другого рівня акредитації; спеціаліст, магістр - забезпечують вищі заклади освіти третього і четвертого рівнів акредитації.

Отже, на момент вступу позивача до Кіровоградського сільськогосподарського технікуму, протягом всього строку навчання та на момент отримання позивачем диплому молодшого спеціаліста, технікум відповідно до Закону 1060-ХІІ був віднесений до вищих навчальних закладів, яким забезпечувалось підготовка фахівців за освітньо-кваліфікаційним рівнем - молодший спеціаліст.

Щодо посилання відповідача-2 на судову практику, зокрема постанову Верховного Суду України від 16.03.2016 у справі 308/264/14-а, суд зазначає, що зазначені висновки Верховного Суду щодо застосування норм права не можуть бути застосовані під час вирішення даної справи, оскільки, по-перше, вони стосуються питань застосування іншої норми права - статті 50-1 Закону України від 5 січня 1991 року N 1789-XII, а не ст. 86 Закону №1697-VII, а по друге, такі висновки зроблені, виходячи зі статусу технікуму, як середнього спеціального закладу освіти, який він мав до набрання чинності Закону України "Про освіту" №1060-ХІІ у редакції, чинній на момент виникнення відповідних правовідносин.

З огляду на викладене, суд не приймає доводів відповідача-2 про те, що технікум у певному часовому вимірі відносився до середніх спеціальних закладів, а потім став відноситись до вищих навчальних закладів, не зазнаючи при цьому змін щодо рівня підготовки громадян, які в ньому навчались, що, на думку відповідача-2, свідчить про неможливість віднесення отриманих у ньому знань до рівня вищої освіти.

Суд зазначає, що у часовому періоді, який відноситься до часу проходження позивачем навчання, технікум відносився виключно до вищих навчальних закладів та мав забезпечувати належний рівень підготовки студентів, що у даному випадку знаходить підтвердження в успішному складенні позивачем державних іспитів та отриманні диплому молодшого спеціаліста.

Аналіз наведених норм Закону дає можливість зробити висновок про те, що пройшовши навчання у Кіровоградському сільськогосподарському технікумі у період часу з 01.09.1995 по 27.06.1998 та отримавши диплом молодшого спеціаліста за спеціальністю "Правознавство" з присвоєнням кваліфікації "юрист", позивач здобула вищу юридичну освіту, а отже відповідно до абз. 7 ч. 6 ст. 86 Закону №1697-VII, половина зазначеного строку навчання на денній формі у такому вищому навчальному закладі, що становить 1 рік 4 місяці 29 днів, підлягає зарахуванню до вислуги років, що дає їй право на пенсію згідно зі ст. 86 зазначеного Закону.

Щодо не зарахування до стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугу років для працівників органів прокуратури, часу роботи позивача на посадах державних службовців, які обіймають особи з вищою юридичною освітою, суд виходить з наступного.

Судом встановлено, що в період з 01.09.1998 по 31.05.2001 року позивач працювала на посадах діловода секретаріату, друкарки 1 категорії прокуратури Кіровоградської області.

Відповідно до п. 2 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 № 283, до стажу державної служби зараховується, серед іншого, робота (служба) на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті органів прокуратури.

Враховуючи, що позивачем 27.06.1998 здобуто вищу юридичну освіту, що встановлено судом, період роботи позивачки на посадах спеціаліста в апараті органів прокуратури з 01.09.1998 по 31.05.2001 - 2 роки 9 місяців, підлягає зарахуванню до вислуги років, що дає їй право на пенсію згідно зі ст. 86 Закону №1697-VII, як час роботи на посадах державних службовців, які обіймають особи з вищою юридичною освітою відповідно до абз. 3 ч. 6 ст. 86 зазначеного Закону.

Отже, до вислуги років, що дає позивачці право на пенсію згідно зі ст. 86 Закону №1697-VII, підлягають зарахуванню: період роботи позивача на посадах помічника прокурора, старшого помічника прокурора, прокурора з 31.05.2001 по 15.04.2022 тривалістю 20 років 10 місяців 15 днів; половина строку навчання на денній формі у Кіровоградському сільськогосподарському технікумі у період часу з 01.09.1995 по 27.06.1998, що становить 1 рік 4 місяці 29 днів; а також період роботи позивачки на посадах діловода секретаріату, друкарки 1 категорії прокуратури Кіровоградської області з 01.09.1998 по 31.05.2001 тривалістю 2 роки 9 місяців.

Таким чином, позивачка має вислугу років у розумінні ст. 86 Закону №1697-VII тривалістю 25 років 13 днів (20 р. 10 міс. 15 д. + 1 р 4 міс. 29 д. + 2 р. 9 міс.), що у відповідності до частини 1 статті 86 Закону №1697-VII є достатнім для призначення пенсії за вислугою років.

За таких підстав, рішення про відмову у призначенні позивачу пенсії від 22.04.2022 №98 винесено протиправно та підлягає скасуванню, із зобов`язанням суб`єкта владних повноважень призначити позивачу пенсію за вислугою років відповідно до ст. 86 Закону №1697-VII.

Що стосується вимог позивача про призначення пенсії, виходячи з розрахунку 60 відсотків від суми заробітної плати, обрахованої за останні 60 календарних місяців роботи перед звернення за призначенням пенсії, без обмеження розміру такої пенсії, суд зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, під час вчинення відповідачем-1 протиправних дій щодо відмови у призначенні позивачу пенсії, останнім не вирішувалось питання її відсоткового розміру від суми суми заробітної плати або ж обмеження пенсії будь-яким розміром. Відповідач-1 заперечував саме право позивача на призначення пенсії.

Частиною 1 статті 5 КАС України визначено, що судовому захисту підлягають лише порушені права, свободи та інтереси особи.

Оскільки спірним рішенням про відмову у призначенні позивачу пенсії від 22.04.2022 №98 не порушено права позивача щодо визначення розміру пенсії у відсотковому співвідношенні до заробітної плати та щодо обмеження розміру призначеної пенсії, позовні вимоги у зазначеній частині задоволенню не підлягають, виключно з причин їх передчасності.

Таким чином, позов підлягає частковому задоволенню.

Розподіл судових витрат здійснюється у відповідності до статті 139 КАС України.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області №98 від 22.04.2022 щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 пенсії за вислугою років згідно ст. 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 року №1697-VII.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугою років згідно ст. 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 року №1697-VII, з урахуванням висновків суду у цій справі.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у сумі 496,20 грн.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у сумі 496,20 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення за правилами, встановленими статей 293, 295 - 297 КАС України.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду В.В. Науменко