Справа № 640/32299/20
Суддя: Пилипенко Олена Євгеніївна
Дата ухвалення: 2022-09-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2022 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Пилипенко О.Є.

суддів - Глущенко Я.Б. та Собківа Я.М.,

при секретарі - Ткаченко В.В.,

за участю:

представників позивача: - Єреми М.Р.,

- Кравця Р.Ю.,

- Оніщенка О.В.,

представника відповідача: - Мокляк О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 листопада 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Києво-Святошинського районного суду Київської області, Територіального управління Державної судової адміністрації України в Київській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії, стягнення коштів,

В С Т А Н О В И Л А :

У грудні 2020 року позивач - ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з адміністративним позовом до Києво-Святошинського районного суду Київської області, Територіального управління Державної судової адміністрації України в Київській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії, стягнення коштів, в якому просив:

- визнати протиправною відмову відповідачів у наданні позивачу щорічної оплачуваної відпустки тривалістю 30 робочих днів з виплатою допомоги на оздоровлення за період з 11.01.2019 року по 10.01.2020 року, додаткової оплачуваної відпустки за стаж роботи більше 10 років за 2019 та 2020 роки, грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної та додаткової відпустки, починаючи з 11.01.2019 року;

- стягнути з Києво-Святошинського районного суду Київської області на користь позивача суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу у розмірі 964140,70 гривень,

- стягнути з Києво-Святошинського районного суду Київської області компенсацію за невикористану щорічну основну та додаткову відпустки, а також упущену вигоду у формі неотриманої допомоги на оздоровлення у розмірі 388997,40 гривень;

- визнати протиправною відмову відповідачів враховувати період вимушеного прогулу до стажу;

- зобов`язати відповідачів врахувати період вимушеного прогулу з 11.01.2019 року до стажу, який дає право позивачу на щорічну відпустку.

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 11 листопада 2021 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись з судовим рішенням, позивач - ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою адміністративний позов задовольнити повністю.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення було неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, порушено норми матеріального та процесуального права.

Згідно Довідки Шостого апеляційного адміністративного суду від 11 квітня 2022 року розгляд апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 листопада 2021 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Києво-Святошинського районного суду Київської області, Територіального управління Державної судової адміністрації України в Київській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії, стягнення коштів, призначений на 22 березня 2022 року, не здійснювався у зв`язку з введенням в Україні воєнного стану та відповідно до рекомендацій Ради суддів України щодо роботи судів в умовах воєнного стану, оприлюднених 02 березня 2022 року і наказу голови Шостого апеляційного адміністративного суду від 07 березня 2022 року № 16 "Про встановлення особливого режиму роботи Шостого апеляційного адміністративного суду в умовах воєнного стану".

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 01 червня 2022 року продовжено строк розгляду справи на більш тривалий, розумний термін, розгляд справи призначено на 05.07.2022 року о 10:10 год., зал судового засідання № 1.

23 травня 2022 року, відповідно до штампу вхідної кореспонденції суду Вх.№ 16816, від Територіального управління Державної судової адміністрації України надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідно до змісту якого відповідач повністю заперечує проти задоволення вимог апеляційної скарги позивача, вважає її необґрунтованою, наголошує, що у рішенні Верховного Суду від 15.06.2020 року у справі № 9901/33/19 не вирішувалось питання про поновлення на посаді судді ОСОБА_1 , також відсутнє посилання на поновлення ОСОБА_1 на посаді судді у розпорядчих документах Києво - Святошинського районного суду Київської області, у зв`язку з чим відсутні підстави для виплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу судді Волчку А.Я., з аналогічних підстав не підлягають задоволенню й інші похідні вимоги позивача.

18 липня 2022 року, відповідно до штампу вхідної кореспонденції суду Вх.№ 27256, від представника позивача надійшли пояснення щодо релевантної судової практики у подібних спорах, в яких, зокрема, посилається на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду у справі № 640/32298/20 та постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.03.2020 року у справі № 9901/777/18, від 11.01.2022 року у справі № 814/296/17 тощо.

01 серпня 2022 року, відповідно до штампу вхідної кореспонденції суду Вх.№ 30178, від Територіального управління Державної судової адміністрації України у Київській області до суду надійшла заява про застосування наслідків пропуску звернення до суду про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та компенсацію невикористаної відпустки, згідно якої відповідачем зазначається, що спеціальним строком звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби є місячний строк, установлений ч.5 ст. 122 КАС України, в той час як позивач звернувся до суду із даним позовом 18.12.2020 року, тобто через 4 місяці з дня, коли йому стало відомо про порушення своїх прав, що є однозначною підставою для залишення позову ОСОБА_1 без розгляду.

01 серпня 2022 року, відповідно до штампу вхідної кореспонденції суду Вх.№ 30180, від Територіального управління Державної судової адміністрації України у Київській області до суду надійшли письмові пояснення щодо релевантної судової практики у побідних правовідносинах, в яких наголошується, що в силу приписів ч.5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду, отже постанова ШААС у справі № 640/32298/20 не є сформованою практикою, більше того, позовні вимоги позивача у даній справі не відповідають резолютивній частині ухваленої постанови ШААС, вказує на необхідність врахування правових висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 01.07.2020 року № 420/6392/18, від 26.06.2019 року у справі № 2а-12876/09/2670 та Великої Палати Верховного Суду у справі № 800/341/17.

01 вересня 2022 року, відповідно до штампу вхідної кореспонденції суду Вх.№35798, від представника позивача до суду надійшли пояснення щодо ефективності судового захисту, в яких представником позивача зазначено, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, саме лише визнання протиправним та скасування рішення ВРП у межах справи № 9901/33/19 виявилось недостатнім та неефективним способом захисту прав позивача, скасування призвело до усунення негативних юридичних результатів дії відповідного рішення, водночас позивач опинився в умовах, коли при виконанні рішення Києво - Святошинським районним судом Київської області та ТУ ДСА України в Київській області допущено нові порушення його прав, які стали предметом захисту у поточній справі, відтак, на переконання позивача, лише задоволення позовних вимог у даній справі сприятиме ефективному захисту прав позивача у ситуації, що склалася.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 3 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У відповідності до ст.. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до наказів голови Києво - Святошинського районного суду Київської області від 10.01.2019 року № 1-К та від 14.08.2020 року №6-К, зі змінами внесеними наказом від 10.09.2020 року №7-К, позивача звільнено з 10.01.2019 року з посади судді Києво - Святошинського районного суду Київської області та зараховано до штату Києво - Святошинського районного суду Київської області з 14.08.2020 року, у суду відсутні правові підстави для висновку про те, що період з 11.01.2019 року по 13.08.2020 року має вважатися таким, протягом якого позивач перебував на посаді судді Києво - Святошинського районного суду Київської області, у той час, як факт необхідності зарахування відповідного періоду до стажу перебування на посаді судді Києво - Святошинського районного суду Київської області є єдиною обставиною на яку позивач посилається, як на обґрунтування позовних вимог.

Колегія суддів вважає вказаний висновок суду першої інстанції обґрунтованим, з огляду на наступне.

Як встановлено судом та вбачається з наявних матеріалів справи, 18.12.2018 року Вищою радою правосуддя за результатами розгляду подання Третьої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя про звільнення судді Києво-Святошинського районного суду Київської області ОСОБА_1 на підставі пункту 3 частини шостої статті 126 Конституції України прийнято рішення № 3948/0/15-18 «Про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Києво-Святошинського районного суду Київської області на підставі пункту 3 частини шостої статті 126 Конституції України», яким керуючись пунктом 3 частини шостої статті 126 Конституції України, статтею 56 Закону України «Про Вищу раду правосуддя», статтею 115 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», Вища рада правосуддя вирішено звільнити ОСОБА_1 з посади судді Києво-Святошинського районного суду Київської області на підставі пункту 3 частини шостої статті 126 Конституції України.

10.01.2019 року головою Києво - Святошинського районного суду Київської області, відповідно до статей 24, 115 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», статті 126 Конституції України, видано наказ № 1-К, яким звільнено з 10.01.2019 року ОСОБА_1 з посади судді Києво - Святошинського районного суду Київської області на підставі пункту 3 частини шостої статті 126 Конституції України. Підставою видання наказу зазначено рішення Вищої ради правосуддя від 18.12.2018 року № 3948/0/15-18 «Про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Києво-Святошинського районного суду Київської області на підставі пункту 3 частини шостої статті 126 Конституції України».

Рішенням Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 15.06.2020 року у справі №9901/33/19 (адміністративне провадження №П/9901/33/19) задоволено позов ОСОБА_1 до Вищої ради правосуддя, визнано протиправним та скасовано рішення Вищої ради правосуддя від 18.12.2018 року № 3948/0/15-18 про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Києво-Святошинського районного суду Київської області на підставі пункту 3 частини шостої статті 126 Конституції України.

14.08.2020 року головою Києво - Святошинського районного суду Київської області, у зв`язку з набранням чинності зазначеним рішенням Верховного Суду, видано наказ № 6-К, відповідно до якого наказ голови суду від 10.01.2019 року №1-К «Про звільнення судді ОСОБА_1 » вважати таким, що втратив чинність та зарахувати ОСОБА_1 до штату Києво - Святошинського районного суду Київської області з 11.01.2019 року з посадови окладом відповідно до штатного розпису.

Наказом голови Києво - Святошинського районного суду Київської області від 10.09.2020 року № 7-К «Про внесення змін до наказу Києво - Святошинського районного суду Київської області від 14.08.2020 №6-К», пункт 2 вказаного наказу викладено в наступній редакції: «Зарахувати суддю ОСОБА_1 до штату Києво- Святошинського районного суду Київської області з 14 серпня 2020 року, з посадовим окладом відповідно до штатного розпису».

Суддя Києво - Святошинського районного суду Київської області ОСОБА_1 звернувся до начальника ТК ДСА України в Київській області зі зверненням від 30.10.2020 року № 04-05/70/2020 «Щодо надання відпусток та виплати компенсації за дні невикористаних відпусток».

Листом від 20.11.2020 року № 04-25/1922/20-Вих Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Київській області повідомило судді Києво- Святошинського районного суду Київської області ОСОБА_1 наступне:

«Як вбачається з листа від 30.10.2020 року, Вас зараховано до штату суду з 14.08.2020 року з посадовим окладом відповідно до штатного розпису, наказ суду від 10.09.2020 № 7-К.

Таким чином, у Вас відпрацьований робочий рік для надання щорічної основної відпустки буде відлічуватися з дня укладення трудового договору із судом, тобто з 14.08.2020 року - 13.08.2021 року.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що Вас зараховано до штату Києво - Святошинського районного суду Київської області з 14.08.2020 року, територіальне управління приходить до висновку:

1. Ви не маєте право на отримання щорічної оплачуваної відпустки тривалістю 30 робочих днів з виплатою допомоги на оздоровлення в розмірі посадового окладу за період з 10.01.2019-09.01.2020 р.р., оскільки не перебували в зазначений період у трудових відносинах з Києво-Святошинським районним судом Київської області, наказ суду від 10.01.2019 року № 1-К.

2. Ви не маєте право на отримання додаткової оплачуваної відпустки за стаж роботи більше 10 років за 2019 рік, оскільки не перебував в зазначений рік у трудових відносинах з Кисво-Святошинським районним судом Київської області, наказ суду від 10.01.2019 року № 1-К.

3. Ви маєте право па отримання щорічної оплачуваної відпустки повної тривалості 30 робочих днів з виплатою допомоги на оздоровлення в розмірі посадового окладу за відпрацьований період, який відлічується з дня укладення трудового договору із судом, тобто з 14.08.2020 - 13.08.2021 р.р. за умови, що таку відпустку використаєте після закінчення шести місяців безперервної роботи в суді та відповідно до узгодженого графіку надання відпусток.

4. Ви маєте право на отримання додаткової оплачуваної відпустки за стаж роботи більше 10 років за 2020 рік, оскільки перебуваєте у трудових відносинах із Києво-Святошинським районним судом Київської області з 14.08.2020 року за умови, що така відпустка узгоджена графіком надання відпусток.

5. Ви не маєте право на отримання грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної та додаткової відпустки починаючи з 10.01.2019 року, оскільки не перебували в зазначений період у трудових відносинах з Києво-Святошинським районним судом Київської області, наказ суду від 10.01.2019 року № 1-К.".

Позивач вважаючи, що йому має бути виплачено середній заробіток за час вимушеного прогулу та компенсацію невикористаних ним щорічних відпусток за період вимушеного прогулу, починаючи з 11.01.2019 року по 13.08.2020 року та зараховано відповідний період до стажу, який дає право на щорічну відпустку звернувся з відповідним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, висновкам суду першої інстанції та доводам апелянта, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За змістом статті 4 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судоустрій і статус суддів в Україні визначаються Конституцією України та законом. Зміни до цього Закону можуть вноситися виключно законами про внесення змін до Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

Колегія суддів вважає за необхідне наголосити, що на момент виникнення спірних правовідносин процедура призначення судді на посаду, звільнення судді із посади та припинення повноважень судді врегульована Конституцією України, законами України «Про судоустрій і статус суддів» та «Про Вищу раду правосуддя».

Так, згідно статті 128 Конституції України призначення на посаду судді здійснюється Президентом України за поданням Вищої ради правосуддя в порядку, встановленому законом.

Призначення на посаду судді здійснюється за конкурсом, крім випадків, визначених законом.

Відповідно до статті 112 зазначеного Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя може бути звільнений з посади виключно з підстав, визначених частиною шостою статті 126 Конституції України. Рішення про звільнення судді з посади ухвалює Вища рада правосуддя у порядку, встановленому Законом України "Про Вищу раду правосуддя".

Відповідно до пункту 3 частини шостої статті 126 Конституції України вчинення істотного дисциплінарного проступку, грубе чи систематичне нехтування обов`язками, що є несумісним зі статусом судді або виявило його невідповідність займаній посаді, є підставою для звільнення судді з посади.

Частиною другою статті 115 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» встановлено, що факти, що свідчать про вчинення істотного дисциплінарного проступку, грубе чи систематичне нехтування обов`язками, що є несумісним зі статусом судді або виявило його невідповідність займаній посаді, мають бути встановлені Вищою радою правосуддя (її відповідним органом).

Згідно з положеннями статті 56 Закону України від 21.12.2016 Закону України "Про Вищу раду правосуддя", частини другої статті 115, пункті 6 частини першої, пункті 1 частини восьмої статті 109 Закону України "Про судоустрій та статус суддів", питання про звільнення судді з підстави, визначеної пунктом 3 частини шостої статті 126 Конституції України, Вища рада правосуддя розглядає на підставі подання Дисциплінарної палати про звільнення судді, якою за наслідками дисциплінарного провадження встановлено факти, що свідчать про вчинення істотного дисциплінарного проступку, грубе чи систематичне нехтування обов`язками, що є несумісним зі статусом судді або виявило його невідповідність займаній посаді. За результатами розгляду питання про звільнення судді із зазначеної підстави Вища рада правосуддя ухвалює вмотивоване рішення.

Статус, повноваження, засади організації та порядок діяльності Вищої ради правосуддя визначаються Конституцією України та Законом України «Про Вищу раду правосуддя».

Так, згідно із статтею 1 Закону України «Про Вищу раду правосуддя» Вища рада правосуддя є колегіальним, незалежним конституційним органом державної влади та суддівського врядування, який діє в Україні на постійній основі для забезпечення незалежності судової влади, її функціонування на засадах відповідальності, підзвітності перед суспільством, формування доброчесного та високопрофесійного корпусу суддів, додержання норм Конституції і законів України, а також професійної етики в діяльності суддів і прокурорів.

Відповідно до пунктів 1, 4 частини першої статті 131 Конституції України та статті 3 Закону України «Про Вищу раду правосуддя» до повноважень Вищої ради правосуддя належить внесення подання про призначення судді на посаду, ухвалення рішення про звільнення судді з посади.

У свою чергу, пунктом 4 частини першої та часто другою статті 24 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» встановлено, що голова місцевого суду видає на підставі акта про призначення судді на посаду, переведення судді, звільнення судді з посади, а також у зв`язку з припиненням повноважень судді відповідний наказ.

Тобто, на переконання колегії суддів, голова суду, в межах наданих йому повноважень, не приймає рішення про поновлення/звільнення судді, останній лише видає на підставі відповідних актів відповідні накази.

В межах адміністративної справи 320/503/19, ОСОБА_1 було оскаржено до суду наказ від 10 січня 2019 року № 1-к «Про звільнення судді ОСОБА_1 » та заявлено позовні вимоги про зобов`язання поновити його на посаді судді Києво - Святошинського районного суду Київської області, втім, у задоволенні його позову було відмовлено.

Верховним Судом у постанові від 19 травня 2021 року, залишаючи без змін рішення Окружного адміністративного суду від 20.06.2020 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 09.10.2020 року наголошено, що скасування у подальшому рішень Вищої ради правосуддя від 29.11.2018 року № 3653/0/15-18 і від 18.12.2018 року № 3948/0/15-18 згідно з постановою Великої Палати Верховного Суду від 24.10.2019 року не свідчить про протиправність оскаржуваного наказу на час його прийняття та не є підставою для поновлення позивача на посаді в межах вирішення цього спору.

Частиною третьою статті 52 Закону України «Про Вищу раду правосуддя» визначено, що у випадку скасування судом рішення Вищої ради правосуддя, ухваленого за результатами розгляду скарги на рішення Дисциплінарної палати, Вища рада правосуддя розглядає відповідну дисциплінарну справу повторно. Повторний розгляд справи здійснюється Вищою радою правосуддя у пленарному складі у порядку, визначеному статтею 49 цього Закону.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що з урахуванням положень частини першої статті 3, частини третьої статті 52 Закону України «Про Вищу раду правосуддя», питання про поновлення на посаді судді може бути вирішене у спосіб, встановлений чинним законодавством, тобто Вищою радою правосуддя, як єдиним компетентним органом, до повноважень якого віднесено прийняття рішення про призначення судді на посаду.

Варто також звернути увагу на правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 01 липня 2020 року у справі № 420/6 392/18 «так статтею 24 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено повноваження голови місцевого суду.

Пунктом 4 частини першої вказаної статті передбачено повноваження голови місцевого суду видавати на підставі акта про призначення судді на посаду, переведення судді, звільнення судді з посади, а також у зв`язку з припиненням повноважень судді відповідний наказ.

При цьому, суд касаційної інстанції зазначає, що голова суду на зміст такого наказу не може жодним чином впливати. Судді, функціонуючи в державній системі влади, перебувають у певних трудових відносинах із судовою установою, де вони працюють, виконуючі свої посадові обов`язки. Водночас рішення Президента України про призначення на посаду судді є правовою підставою для виникнення конкретних трудових відносин особи як судді з державою. У таких відносинах роботодавцем є держава, а на голову суду покладається лише обов`язок оформити ці відносини та встановити початковий момент їх виникнення.»

В межах даної справи, колегією суддів встановлено, що відповідно до наказу голови Києво - Святошинського районного суду Київської області від 14.08.2020 року №6-К, зі змінами внесеними наказом від 10.09.2020 року №7-К, у зв`язку з набранням чинності рішенням Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 15.06.2020 у справі №9901/33/19 (адміністративне провадження №П/9901/33/19), визнано таким, що втратив чинність наказ голови суду від 10.01.2019 року №1-К "Про звільнення судді ОСОБА_1 " та зараховано суддю ОСОБА_1 до штату Києво - Святошинського районного суду Київської області з 14.08.2020 року з посадовим окладом відповідно до штатного розпису.

Період з 11.01.2019 року по 13.08.2020 року не є таким, протягом якого позивач перебував на посаді судді Києво - Святошинського районного суду Київської області (враховуючи особливий характер посади судді згідно з Конституцією та Закону України «Про судоустрій та статус суддів»), а тому підстави для зарахування вказаного періоду (як вимушеного прогулу) до стажу, стягнення суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, необхідність виплати компенсації невикористаних ним щорічних відпусток за період вимушеного прогулу у суду відсутні.

Колегія суддів вважає необґрунтованими посилання позивача на правову позицію, виловлену Шостим апеляційним адміністративним судом в межах розгляду справи № 640/32298/20, з огляду на ч.7 ст. 78 КАС України згідно якої правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов`язковою для суду. У той же час варто зазначити, що в межах справи № 640/32298/20 суд першої інстанції вийшов за межа позовних вимог ОСОБА_2 та змінив дату зарахування останнього до штату Києво - Святошинського районного суду Київської області, що в силу ч.1 ст. 308 КАС України й було предметом апеляційного перегляду, позаяк в межах даної справи позивачем не було заявлено таких вимог, отже вказана справа не є релевантною, в розумінні норм КАС України.

Щодо решти аргументів сторін, суд звертає увагу, що згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», § 58, рішення від 10 лютого 2010 року).

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції було правильно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, правильно застосовано норми матеріального та процесуального права. У зв`язку з цим суд вважає необхідним апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 11 листопада 2021 року - без змін.

Керуючись ст..ст. 241, 242, 308, 310, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 11 листопада 2021 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя: О.Є.Пилипенко

Суддя: Я.Б.Глущенко

Я.М.Собків

Повний текст виготовлено 20 вересня 2022 року.