Справа № 161/10046/22
Суддя: Філюк Т. М.
Дата ухвалення: 2022-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/161/232/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 вересня 2022 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі :

головуючого судді Філюк Т.М.

з участю секретаря судового засідання Октисюк С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Волинській області про скасування постанови про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В :

28 липня 2022 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовною заявою до Управління патрульної поліції у Волинській області про скасування постанови про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування заявленого позову позивач посилається на те, що 22.07.2022 року відносно неї поліцейським була винесена постанова про накладення адміністративного стягнення передбаченого ч. 1 ст.183 КУпАП у вигляді штрафу на суму 850,00 грн. З зазначеною постановою позивач не згідна та вважає її незаконною. Вважає, що складання відповідачем постанови у справі про адміністративне правопорушення та притягнення її до відповідальності є безпідставним, протиправним та незаконним, оскільки виклик поліції нею було здійснено у зв`язку з побиттям її колишнім чоловіком, а працівники поліції даного факту належним чином не перевірили.

З урахуванням вищенаведеного просить постанову серії ГАА № 470214 від 22 липня 2022 року у справі про притягнення її до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст. 183 КУпАП скасувати, а провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно неї - закрити.

Ухвалою від 05 серпня 2022 року відкрито провадження в адміністративній справі та призначено судове засідання.

Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому вказує на безпідставність позовних вимог та просить відмовити в задоволенні позову.

Від позивача та її представника надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, в ході розгляду справи 22 вересня 2022 року позивач та її представник надавали суду пояснення, вказуючи на незаконність оскаржуваної постанови та відсутність підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальної, передбаченої ч.1 ст. 183 КУпАП.

Представник відповідача в ході розгляду справи 22 вересня 2022 року вказувала на безпідставність позовних вимог, в подальшому подала заяву про розгляд справи за її відсутності.

Вивчивши обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що 22 липня 2022 року інспектором роти 3 взводу 1 батальйону УПП у Волинській області винесено постанову серії ГАА № 470214 у справі про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.1 ст.183 КУпАП.

Положеннями статті 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 183 КУпАП завідомо неправдивий виклик пожежної охорони, поліції, швидкої медичної допомоги або аварійних служб - тягне за собою накладення штрафу від трьох до семи неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Предметом оскарження в даній справі є постанова про вчинення адміністративного правопорушення, що передбачене ст. 183 КУпАП, а саме - завідомо неправдивий виклик поліції.

Перевіряючи обґрунтованість посилання відповідача на встановлення факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення, слід зазначити, що підставою для притягнення до адміністративної відповідальності є наявність складу адміністративного правопорушення, що містить об`єкт, об`єктивну сторону, суб`єкт, суб`єктивну сторону.

Диспозиція ст. 183 КУпАП передбачає об`єктивну сторону правопорушення - виклик представника хоча б однієї з перерахованих у статті спеціальних служб нібито для надання допомоги, знаючи наперед про те, що в цьому немає ніякої необхідності.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю прямого умислу. Правопорушник, повідомляючи певну інформацію спеціальній службі, усвідомлює, що вона є неправдивою, і бажає виїзду на місце виклику працівників цієї служби.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Ознака винності діяння є обов`язковою ознакою адміністративного правопорушення (проступку), викладеного у ст. 9 КУпАП.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вище стоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Як зазначено у ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України, врегульовує Закон України «Про національну поліцію».

За змістом ст. 2 Закону України «Про національну поліцію», завданнями поліції є надання поліцейських послуг у сферах: 1) забезпечення публічної безпеки і порядку;2) охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави; 3) протидії злочинності; 4) надання в межах, визначених законом, послуг з допомоги особам, які з особистих, економічних, соціальних причин або внаслідок надзвичайних ситуацій потребують такої допомоги.

Відповідно до п. 4, 5, 8, 10, 14 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань вживає заходів, спрямованих на усунення загроз життю та здоров`ю фізичних осіб і публічній безпеці, що виникли внаслідок учинення кримінального, адміністративного правопорушення; здійснює своєчасне реагування на заяви та повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події; у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання; вживає заходів для забезпечення публічної безпеки і порядку на вулицях, інших публічних місцях; вживає всіх можливих заходів для надання невідкладної, зокрема домедичної і медичної, допомоги особам, які постраждали внаслідок кримінальних чи адміністративних правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в ситуації, небезпечній для їхнього життя чи здоров`я.

Відповідно до оскаржуваної постанови ОСОБА_2 , 22.07.2022 року о 10 год 06 хв. в АДРЕСА_1 здійснила завідомо неправдивий виклик спецслужб, а саме працівників поліції, повідомивши про побиття чоловіком ОСОБА_3 , якого по факту не було, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 183 КУпАП. Щодо ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 850 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначила, що вказаного правопорушення не здійснювала, оскільки за твердженнями її чоловік ОСОБА_3 причиняв фізичне насильство, а саме наніс їй тілесні ушкодження, тому вона зателефонувала до спецлінії 102 з метою отримати відповідну допомогу від співробітників поліції, а також здійснила виклик швидкої допомоги.

Таким чином, у позивача, яка викликала поліцію, станом на момент здійснення виклику, були всі підстави вважати, що її права порушуються та їй загрожує реальна небезпека життю та здоров`ю.

Таким чином, у суду є підстави вважати, що позивачка здійснила виклик до поліції не безпідставно, а з метою захистити свої права.

Сам лише факт того, що подія, з приводу який був здійснений виклик, не підтвердилася, не вказує на завідому неправдивість виклику, оскільки особа може об`єктивно чи суб`єктивно помилятися з цього приводу.

Заперечуючи проти задоволення даного позову представником відповідача долучено до матеріалів справи пояснення чоловіка позивача ОСОБА_3 , її брата ОСОБА_4 та матері ОСОБА_5 , з яких фактично поліцейським було зроблено висновок про те, що відносно ОСОБА_1 жодних протиправних дій вчинено не було, а тому поліцейський вважав, що ОСОБА_1 здійснила завідомо неправдивий виклик поліції. На думку суду, такий висновок працівників поліції є передчасним та таким, який зроблений без належної перевірки обставин, на які вказувала заявник.

Крім того, матеріали справи не містять доказів наявності ознак суб`єктивної сторони правопорушення, а саме прямого умислу на здійснення виклику працівників поліції, завідомо знаючи, що такий виклик є неправдивим.

Разом з тим, позивачем до матеріалів справи долучено медичну документацію, з якої слідує, що 22 липня 2022 року при проведенні обстеження ОСОБА_1 було встановлено діагноз «Закрита травма поперекового відділу хребта».

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до частини першої статті 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Крім того, згідно з частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Обов`язок доказування правомірності складання постанови про адміністративне правопорушення, наявності в діях особи складу правопорушення покладено законом на відповідача. Відповідно до ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до частин третьої п`ятої статті 77 КАС України докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом. Суд не може витребовувати докази у позивача в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, окрім доказів на підтвердження обставин, за яких, на думку позивача, відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів. Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Оцінка доказів здійснюється судом за правилами статті 90 КАС України, відповідно до приписів якої суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Незважаючи на вказані обставини, відповідачем не надано суду достатніх та належних доказів в підтвердження правомірності оскаржуваної постанови, документів (матеріалів), на підставі яких було прийнято рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Слід зазначити, що відповідно до 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Принцип презумпції невинуватості передбачає, що всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти, встановлені судом, у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення та законності його фіксації. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

З наявних матеріалів справи судом встановлено, що відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не надано до матеріалів справи жодних належних доказів, які б могли довести та підтвердити наявність події інкримінованого правопорушення та в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 183 КУпАП.

Згідно ч.3ст. 286 КАС України встановлено, що за наслідками розгляду з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Враховуючи викладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, зважаючи на те, що суб`єктом владних повноважень не доведено суду законності прийнятого ним рішення, суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а провадження в справі про адміністративне правопорушення - закриттю.

Крім того, відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Судом встановлено, що позивач при зверненні до суду з адміністративним позовом сплатила судовий збір в розмірі 496, 20 гривень, що підтверджується відповідною квитанцією, отже суд дійшов висновку про необхідність стягнення на користь позивача судового збору у розмірі 496,20 грн. за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступає відповідачем у справі.

Керуючись ст. ст. 5, 8, 9, 19, 20, 22, 72-77, 79, 143, 192, 211, 241-246, 250, 255, 286,293, 295, 297 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити.

Постанову серії ГАА № 470214 від 22 липня 2022 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.183 КУпАП скасувати.

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст. 183 КУпАП - закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції України на користь ОСОБА_1 496 (чотириста дев`яносто шість) гривень 20 копійок судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області Т.М.Філюк