Справа № 600/5593/21-а
Суддя: Ватаманюк Р.В.
Дата ухвалення: 2022-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 600/5593/21-а

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Брезіна Т.М.

Суддя-доповідач - Ватаманюк Р.В.

21 вересня 2022 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Ватаманюка Р.В.

суддів: Сапальової Т.В. Капустинського М.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 13 квітня 2022 року у справі за адміністративним позовом Головного управління ДПС у Чернівецькій області до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та зустрічним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Чернівецькій області про скасування податкових повідомлень - рішень,

В С Т А Н О В И В :

І. КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

Позивач 22.10.2021 звернувся із позовом до Чернівецького окружного адміністративного суду в якому, з урахуванням збільшених позовних вимог, просив стягнути з ОСОБА_1 податковий борг в сумі 25 530, 94 грн до місцевого бюджету.

ОСОБА_1 подав до суду зустрічний позов до Головного управління ДПС у Чернівецькій області, в якому просив визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення: № 0-2407 від 14.04.2020, № 0-2407 від 14.04.2020, № 0-2407 від 14.04.2020, № 0-2407 від 14.04.2020, № 0-2407 від 14.04.2020, № 0-2407 від 14.04.2020, № 0-2407 від 27.10.2020, № 0-2407 від 26.04.2021, № 0-2407 від 26.04.2021, № 0-2407 від 26.04.2021, № 0-2407 від 26.04.2021, № 0-2407 від 26.04.2021, № 0-2407 від 26.04.2021, № 0-2407 від 26.04.2021.

ІІ. ЗМІСТ СУДОВОГО РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 13.04.2022 адміністративний позов Головного управління ДПС у Чернівецькій області до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено повністю.

Стягнуто з ОСОБА_1 податковий борг в сумі 25530,94 грн до місцевого бюджету.

У задоволені зустрічного позову ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Чернівецькій області про скасування податкових повідомлень-рішень відмовлено повністю.

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з того, що позивачем доведено суду правомірність заявлених вимог. На день розгляду справи заборгованість відповідачем не погашена, а тому підлягає стягненню у судовому порядку. Станом на момент розгляду справи в суді першої інстанції відповідачем податкові повідомлення-рішення та податкова вимога є чинними, та доказів щодо їх оскарження/скасування до суду не надано. Доказів, які б свідчили про погашення вказаної суми заборгованості на день розгляду справи або ж спростовували доводи позивача відповідачем суду не подано.

Разом з тим, ОСОБА_1 не підпадає під статус сільськогосподарського товаровиробника, а належні йому на праві власності нежитлові приміщення є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

ІІІ. ДОВОДИ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким зустрічний позов відповідача задовольнити повністю, а у задоволенні адміністративного позову позивача відмовити повністю.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт вказав, що судом першої інстанції безпідставно не враховано те, що у відповідності до пп. 266.2.2 ПК України об`єкти нерухомості (будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників (юридичних та фізичних осіб), віднесені до класу Будівлі сільськогосподарського призначення, лісництва та рибного господарства" (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-200, та не здаються їх власникам в оренду, лізинг, позичку) звільнені від оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Крім того, Новоселицька міська рада в своєму рішенні щодо оподаткування вищезазначених об`єктів взагалі не встановили податкову ставку, а тому не зрозуміло з яких нормативів розраховувалась заборгованість по сплаті податку. Відтак у контролюючого органу не було законних підстав на нарахування податкового боргу.

ІV. ВІДЗИВ НА АПЕЛЯЦІЙНУ СКАРГУ

Позивач правом подання письмового відзиву на апеляційну скаргу не скористався, що в силу вимог ч. 4 ст. 304 КАС України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

V. РУХ СПРАВИ У СУДІ АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ

Ухвалою суду від 27.06.2022 відкрито апеляційне провадження у справі та призначено до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції прийняте у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, а в матеріалах справи достатньо доказів для прийняття законного і обґрунтованого рішення, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження на підставі п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України.

VІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

ОСОБА_1 з 03.06.2009 по 17.12.2010 був зареєстрований як фізична особа-підприємець та перебував на обліку в податковому органі, як платник податків та зборів до 11.07.2012.

ОСОБА_1 є власником нерухомого майна, а саме нежитлових будівель по АДРЕСА_1 (телятник) площею 732,20 кв.м., №9 (телятник) площею 733,10 кв.м., №11 (конюшня) площею 289,40 кв.м, №13 (свинарник) площею 348,80 кв.м., №17 (сторожка) площею 45,70 кв.м., №18 (корівник), №18-а (кладова) площею 278,50 кв.м., в с. Шишківці Чернівецького району Чернівецької області.

Згідно відомостей з реєстру податкового органу платників податків на нерухоме майно за ОСОБА_1 обліковується майно по АДРЕСА_1 № 18 площею 750 кв.м., №7 площею 732,20 кв.м., №11 площею 289,40 кв.м., №13 площею 348,80 кв.м., №17 площею 45,70 кв.м., №18-а площею 278,50 кв.м., №9 площею 733,10 кв.м.

Податковим органом складено та надіслано ОСОБА_1 податкові повідомлення-рішення: №0-2407 від 14.04.2020, в якому нарахований податок на нерухоме майно в сумі 1207,67 грн; №0-2407 від 14.04.2020, в якому нарахований податок на нерухоме майно в сумі 1212,95 грн; №0-2407 від 14.04.2020, в якому нарахований податок на нерухоме майно в сумі 2546,23 грн; №0-2407 від 14.04.2020, в якому нарахований податок на нерухоме майно в сумі 968,48 грн; №0-2407 від 14.04.2020, в якому нарахований податок на нерухоме майно в сумі 158,92 грн; №0-2407 від 14.04.2020, в якому нарахований податок на нерухоме майно в сумі 2549,36 грн; №0-2407 від 27.10.2020, в якому нарахований податок на нерухоме майно в сумі 3129,75 грн; №0-2407 від 26.04.2021, в якому нарахований податок на нерухоме майно в сумі 3247,06 грн; №0-2407 від 26.04.2021, в якому нарахований податок на нерухоме майно в сумі 1252,93 грн; №0-2407 від 26.04.2021, в якому нарахований податок на нерухоме майно в сумі 1205,74 грн; №0-2407 від 26.04.2021, в якому нарахований податок на нерухоме майно в сумі 1510,10 грн; №0-2407 від 26.04.2021, в якому нарахований податок на нерухоме майно в сумі 197,85 грн; №0-2407 від 26.04.2021, в якому нарахований податок на нерухоме майно в сумі 3170 грн; №0-2407 від 26.04.2021, в якому нарахований податок на нерухоме майно в сумі 3173,90 гривень.

Крім того, 06.07.2020 податковим органом була прийнята податкова вимога форми Ф №15393-53, в якій визначено загальну суму податкового боргу платника податків ОСОБА_1 за узгодженими грошовими зобов`язаннями станом на 05.07.2020 в сумі 8643,61 гривень.

Згідно розрахунку заборгованості та відомостей облікової картки платника податків ОСОБА_1 рахується заборгованість з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на загальну суму 25 530, 94 гривень.

Оскільки ОСОБА_1 не сплачено добровільно податковий борг, податковий орган звернувся з даним позовом до суду.

VІІ. ПОЗИЦІЯ СЬОМОГО АПЕЛЯЦІЙНОГО АДМІНІСТРАТИВНОГО СУДУ

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції за такими доводами.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Відповідно до положень статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулюються Податковим кодексом України (далі - ПК України).

Згідно пп. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 ПК України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Пунктом 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 ПК України встановлено, що платники податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

У відповідності до підпункту 266.2.1 пункту 266.2 статті 266 ПК України об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

Базою ж оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток (підпункт 266.3.1 пункту 266.3 статті 266 Податкового кодексу України).

Відповідно до підпункту 266.3.2 пункту 266.3 статті 266 ПК України база оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

При цьому положеннями підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України встановлюються податкові пільги із податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Так, відповідно до абз. «ж» зазначеної правової норми, не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників (юридичних та фізичних осіб), віднесені до класу Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку.

Верховний Суд у постановах від 22 квітня 2020 року у справі №540/2206/19, від 21 жовтня 2020 року у справі № 806/2686/18, від 17 лютого 2021 року у справі № 820/3707/17 зазначав, що правовий аналіз цієї норми зумовлює висновок, що її застосування передбачає наявність двох умов, перша з яких - власник об`єкта нерухомості (будівлі, споруди) є сільськогосподарським товаровиробником, а друга - об`єкт нерухомості (будівля, споруда) призначений для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності.

Провівши правовий аналіз зазначеної вище норми права, суд дійшов висновку, що застосовуючи об`єктно-функціональний підхід до визначення податкової пільги у абз. ж пп. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПК України, законодавець ключовими критеріями обрав сукупність дотримання трьох обов`язкових умов: 1) віднесення будівлі до класу будівель сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства; 2) власник об`єкта нерухомості (будівлі, споруди) є сільськогосподарським товаровиробником; 3) вказані будівлі не здаються в оренду, лізинг, позичку.

Отже, будівлі та споруди сільськогосподарських товаровиробників, призначені для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності, віднесені до відповідного класу Державного класифікатора 018-2000, використовуються та належать фізичним особам, що займаються сільськогосподарською діяльністю, мають у володінні, користуванні чи розпорядженні землі сільськогосподарського призначення чи сільськогосподарських тварин, не є об`єктами оподаткування згідно з абз. ж пп. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПК України.

Таке правозастосування відповідає практиці Верховного Суду (постанови від 26 листопада 2020 року у справі №560/168/19, від 04 березня 2021 року у справі №500/2782/18).

Пільга, встановлена абз. «ж» пп. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПК України, стосується сільськогосподарських товаровиробників і направлена на створення сприятливих умов для здійснення сільськогосподарської діяльності, стимулювання такої діяльності та досягнення її збалансованого податкового навантаження.

Верховний Суд у постановах від 21 жовтня 2020 року у справі № 806/2686/18, від 17 лютого 2021 року у справі № 820/3707/17 та від 23 вересня 2021 року у справі №140/2700/19 зазначав, що правовий аналіз цієї норми зумовлює висновок, що її застосування передбачає наявність двох умов, перша з яких - власник об`єкта нерухомості (будівлі, споруди) є сільськогосподарським товаровиробником, а друга - об`єкт нерухомості (будівля, споруда) призначений для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності.

Загальні підходи до визначення поняття сільськогосподарського виробника сформульовані у постановах Верховного Суду від 1 квітня 2021 року у справі № 820/6752/16, від 17 лютого 2021 року у справі № 820/3707/17, від 24 квітня 2020 року у справі №540/2206/19, від 10 квітня 2020 року у справі №823/1751/17.

У цих постановах Верховний Суд зазначав, що відповідно до підпункту 14.1.235 пункту 14.1 статті 14 ПК України сільськогосподарський товаровиробник для цілей глави 1 розділу XIV цього Кодексу - це юридична особа незалежно від організаційно-правової форми, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції та/або розведенням, вирощуванням та виловом риби у внутрішніх водоймах (озерах, ставках та водосховищах) та її переробкою на власних чи орендованих потужностях, у тому числі власновиробленої сировини на давальницьких умовах, та здійснює операції з її постачання.

Тобто, визначення «сільськогосподарський товаровиробник», яке міститься у підпункті 14.1.235 пункту 14.1 статті 14 ПК України, застосовується для цілей глави розділу ХІV цього Кодексу «Спрощена система оподаткування, облік та звітність», тоді як в даному випадку йдеться про сплату податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки (розділ ХІІ «Податок на майно»).

Разом з тим, визначення поняття «сільськогосподарський товаровиробник» також міститься у статті 1 Закону України «Про стимулювання розвитку сільського господарства на період 2001 - 2004 років» від 18 січня 2001 року № 2238-III, під яким мається на увазі фізична або юридична особа, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції, переробкою власновиробленої сільськогосподарської продукції та її реалізацією.

Більш того, законодавцем з метою визнання осіб такими, що займаються сільськогосподарською діяльністю, вживається також поняття «виробники сільськогосподарської продукції».

Так, згідно з абзацом другим статті 1 Закону України «Про сільськогосподарський перепис» виробники сільськогосподарської продукції - це юридичні особи всіх організаційно-правових форм господарювання та їх відокремлені підрозділи, фізичні особи (фізичні особи - підприємці, домогосподарства), які займаються сільськогосподарською діяльністю, передбаченою класифікацією видів економічної діяльності, мають у володінні, користуванні або розпорядженні землі сільськогосподарського призначення чи сільськогосподарських тварин.

Системний аналіз наведених норм права дає підстави вважати, що поняття «сільськогосподарський товаровиробник» не суперечить його визначенню у підпункті 14.1.235 пункту 14.1 статті 14 ПК України, яке, до того ж, має чітко обмежену сферу застосування. Як наслідок, для інших випадків мають бути застосовані субсидіарно норми інших законів відповідно до положень пункту 5.3 статті 5 ПК України.

Отже, в розумінні підпункту «ж» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України право на пільгу зі сплати податку мають особи (як юридичні, так і фізичні), які безпосередньо займаються сільськогосподарською діяльністю, тобто, зайняті у процесі виробництва, переробки власновиробленої сільськогосподарської продукції та її подальшої реалізації.

Разом з тим, згідно з положеннями Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, затвердженого наказом Держстандарту України від 17 серпня 2000 року №507, будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства включають в себе будівлі для використання в сільськогосподарській діяльності, наприклад, корівники, стайні, свинарники, кошари, кінні заводи, собачі розплідники, птахофабрики, зерносховища, склади та надвірні будівлі, підвали, винокурні, винні ємності, теплиці, сільськогосподарські силоси та інше.

Водночас, продукція сільського господарства (сільськогосподарська продукція) - це продукція, що виробляється в сільському господарстві та відповідає кодам Державного класифікатора продукції та послуг (стаття 1 Закону України «Про сільськогосподарський перепис»).

Тобто, будівлі та споруди сільськогосподарських товаровиробників, призначені для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності, віднесені до відповідного класу Державного класифікатора 018-2000, використовуються та належать фізичним особам, що займаються сільськогосподарською діяльністю, мають у володінні, користуванні чи розпорядженні землі сільськогосподарського призначення чи сільськогосподарських тварин, не є об`єктами оподаткування згідно з пунктом «ж» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України.

Так, ОСОБА_1 в обґрунтування зустрічного позову та апеляційної скарги зазначає, про протиправність спірних податкових повідомлень рішень, оскільки належні йому на праві власності будівлі є спорудами сільськогосподарських товаровиробників та призначені для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності, яке не оподатковується.

Надаючи оцінку зазначеним обґрунтуванням відповідача, колегія зазначає таке.

Згідно матеріалів справи об`єкти нерухомості по АДРЕСА_1 (телятник) площею 732,20 кв.м., №9 (телятник) площею 733,10 кв.м., №11 (конюшня) площею 289,40 кв.м, №13 (свинарник) площею 348,80 кв.м., №17 (сторожка) площею 45,70 кв.м., №18 (корівник), №18-а (кладова) площею 278,50 кв.м., в с. Шишківці Чернівецького району Чернівецької області, належать ОСОБА_1 на праві власності та відповідно до Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000 є будівлями, призначеними для використання у сільськогосподарській діяльності.

Однак, ОСОБА_1 не надав до суду жодного доказу на підтвердження фактичного використання перелічених вище об`єктів нерухомості у сільськогосподарській діяльності.

Крім того, як вірно встановлено судом першої інстанції, та згідно Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ОСОБА_1 припинив підприємницьку діяльність 17.12.2010 та знятий з податкового обліку в податковому органі, як платник податків та зборів 11.07.2012.

Таким чином, у вимірі наведених вище понять, колегія суддів вважає обґрунтованими висновок суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 не підпадає під статус сільськогосподарського товаровиробника, а належні йому на праві власності нежитлові приміщення є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Крім того, необґрунтованими є доводи ОСОБА_1 про те, що Новоселицька міська рада в своєму рішенні щодо оподаткування вищезазначених об`єктів взагалі не встановила податкову ставку, а тому не зрозуміло з яких нормативів розраховувалась заборгованість по сплаті податку, з огляду на таке.

Згідно, наявної в матеріалах справи копії рішенням Новоселицької міської ради Чернівецької області від 05.06.2018 № 7/8 VII сесії VII скликання "Про встановлення ставок та пільг із сплати на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки та місцевих податків і зборів, акцизного податку з реалізації суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів на території Нововоселицької міської ради на 2019 рік" встановлено коефіцієнт ставки податку на будівлі сільськогосподарського призначення в розмірі 0,1 для фізичних осіб.

За приписами пп. 266.5.1. ПК України ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

Обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості виходячи із загальної площі кожного з об`єктів нежитлової нерухомості та відповідної ставки податку (пп 266.7 ПК України).

Відповідно до пп. 266.7.2. ПК України податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, разом з детальним розрахунком суми/сум податку, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються платнику податку контролюючим органом у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком).

Щодо стягнення з ОСОБА_1 податкового боргу в сумі 25 530, 94 грн до місцевого бюджету колегія суддів зазначає таке.

Відповідно пп.16.1.4 п.16.1ст.16 Податкового кодексу України (далі - ПК України) платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно з п.54.1 ст.54 ПК України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

У відповідності до п.57.3 ст.57 ПК України у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Згідно із п.54.5 ст.54 даного Кодексу, якщо згідно з нормами цієї статті сума грошового зобов`язання розраховується контролюючим органом, платник податків не несе відповідальності за своєчасність, достовірність і повноту нарахування такої суми, проте несе відповідальність за своєчасне та повне погашення нарахованого узгодженого грошового зобов`язання і має право оскаржити зазначену суму в порядку, встановленому цим Кодексом.

Як закріплено у п. 59.1, 59.5 ст.59 ПК України, у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. Якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Відповідно до матеріалів справи, контролюючим органом надіслано рекомендованим повідомленням відповідачу податкові повідомлення-рішення № 0-2407 від 14.04.2020, № 0-2407 від 14.04.2020, № 0-2407 від 14.04.2020, № 0-2407 від 14.04.2020, № 0-2407 від 14.04.2020, № 0-2407 від 14.04.2020, № 0-2407 від 27.10.2020, № 0-2407 від 26.04.2021, № 0-2407 від 26.04.2021, № 0-2407 від 26.04.2021, № 0-2407 від 26.04.2021, № 0-2407 від 26.04.2021, № 0-2407 від 26.04.2021, № 0-2407 від 26.04.2021 та корінці податкових вимог форми «Ф». Зазначені документи надіслано за адресою: с. Рингач, Новоселицький район, Чернівецька область вручені ОСОБА_1 належним чином, що підтверджується його особистим підписом на рекомендованих повідомленнях про вручення поштового відправлення (відповідні копії наявні в матеріалах справи).

Відповідно до п.58.3 статті 58 ПК України податкове повідомлення-рішення надсилається (вручається) платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Апеляційний суд зазначає, що згідно з вимогами п.42.2 ст.42 ПК України, документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

Згідно копії паспорта ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: с. Рингач, Новоселицький район, Чернівецька область. Крім того, колегія суддів зауважує, що вказана адреса була відзначена відповідачем і в зустрічному позові і в апеляційній скарзі, як адреса його реєстрації.

Таким чином, твердження відповідача в апеляційній скарзі про те, що податкової вимоги форми "Ф" та податкових повідомлень рішень він не отримував не відповідають дійсності та спростовуються вищенаведеним.

Відповідно до пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.

У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Податковий борг за вказаною вимогою та переліченими податковими повідомленнями рішеннями сплачений в установлений строк не був.

Нормами п. 95.1 і 95.2 ст. 95 ПК України визначено, що контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Відповідно до п. 95.3 ст. 95 ПК України, стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

При цьому, в силу положень п. 102.4 ст. 102 ПК України у разі якщо грошове зобов`язання нараховане контролюючим органом до закінчення строку давності, визначеного у пункті 102.1 цієї статті, податковий борг, що виник у зв`язку з відмовою у самостійному погашенні такого грошового зобов`язання, може бути стягнутий протягом наступних 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу, крім випадків, передбачених абзацом третім пункту 59.1 статті 59 цього Кодексу. Якщо платіж стягується за рішенням суду, строки стягнення встановлюються до повного погашення такого платежу або визначення боргу безнадійним.

Згідно з п. 41.2 ст. 41 ПК України органами стягнення є виключно контролюючі органи, уповноважені здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску у межах повноважень, а також державні виконавці у межах своїх повноважень.

Відповідно до п. 20.1.34 ч. 20.1 ст. 20 ПК України, контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

З урахуванням вищевказаного правового регулювання спірних правовідносин та встановлених обставин у справі, зокрема, що податкові спірні повідомлення-рішення прийняті в законний спосіб на підставі та у межах Конституції України та ПК України, та те, що за відповідачем обліковується податковий борг у сумі 25 530, 94 грн, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

VІІІ. ВИСНОВОК ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

На підставі викладеного та приймаючи до уваги, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку, та прийняв законне і обґрунтоване рішення, висновки суду відповідають обставинам справи, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Одночасно слід зазначити, що в контексті положень п.6 ч.6 ст.12 КАС України дана справа відноситься до категорій справ незначної складності, а тому відповідно до п.2 ч.5 ст.328 цього Кодексу судове рішення за результатами її розгляду судом апеляційної інстанції в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 13 квітня 2022 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили відповідно до ст. 325 КАС України та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий Ватаманюк Р.В.

Судді Сапальова Т.В. Капустинський М.М.