Справа № 380/4553/22
Суддя: Святецький Віктор Валентинович
Дата ухвалення: 2022-09-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2022 рокуЛьвівСправа № 380/4553/22 пров. № А/857/9448/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Святецького В.В.,

суддів Довгополова О.М., Гудима Л.Я., ,

з участю секретаря судового засідання Приступи Р.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Львівської митниці на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 24 травня 2022 року у справі № 380/4553/22 (головуюча суддя Сподарик Н.І., час ухвалення 10 год. 27 хв., м. Львів, повний текст рішення складений 26 травня 2022 року) за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю ,,Сікер до Львівської митниці про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів,-

В С Т А Н О В И В :

23 лютого 2022 року товариство з обмеженою відповідальністю (ТзОВ) ,,Сікер звернулось до суду з адміністративним позовом до Львівської митниці, в якому просило визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2022/900023/2 від 07.02.2022.

Рішенням від 24 травня 2022 року Львівський окружний адміністративний суд позовні вимоги задовольнив повністю.

Визнав протиправним та скасував рішення Львівської митниці про коригування митної вартості товарів №UA209000/2022/900023/2 від 07.02.2022.

Також суд стягнув з Львівської митниці за рахунок бюджетних асигнувань на користь товариства з обмеженою відповідальністю ,,Сікер судовий збір в сумі 2481,00 грн..

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, Львівська митниця подала апеляційну скаргу, оскільки вважає, що висновки суду не відповідають обставинам справи, при ухваленні рішення суд не надав належної оцінки доказам митниці, неповно з`ясував обставини справи, які мають істотне значення для правильного вирішення спору та неправильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального права.

В апеляційній скарзі відповідач зазначає, що під час здійснення митного контролю за митною декларацією від 01.02.2022 №UA209170/2022/007544 була встановлена невідповідність даних в зовнішньоекономічному контракті №201008SOUKR від 08.10.2020 та у проформі, а також інших товаросупровідних документах, а саме: у комерційному інвойсі №211111SOUKR-041-C1082 від 11.11.2021 відсутні дані щодо складових вартості товару.

Даний факт свідчить про те, що відомості щодо складових митної вартості не підтверджені документально та не піддаються обчисленню, що є порушенням вимог положень частини 21 статті 58 Митного кодексу.

Крім цього, висновок експерта від 25.01.2021 № 21/1/025 не містить інформації стосовно задекларованого товару, а також в ньому написано, що розрахована вартість є станом на січень 2021 року. Отже поданий висновок експерта є не актуальним на час поставки товару. Оскільки Львівська митниця встановила невідповідності у поданих документах та відсутність належних відомостей, які обґрунтовують заявлені числові значення митної вартості, визначеної за основним методом, у відповідача були усі законодавчо передбачені підстави для прийняття рішення про коригування митної вартості товарів.

З огляду на викладене, відповідач вважає правомірним оскаржене рішення про коригування митної вартості, а тому просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

ТзОВ ,,Сікер подало відзив на апеляційну скаргу, в якому спростовує доводи відповідача про невідповідність рішення суду першої інстанції вимогам матеріального права. При цьому позивач зазначив, що інвойс містить інформацію про ціну товару та товар і не потребує визначення складових митної вартості. Розбіжності у днях оплати по контракту не змінюють ні вартості товару, ні митну вартість, оскільки митному органу надані платіжні доручення про оплату за придбаний товар. Відсутність заявки на перевезення не свідчить про ненадання чи не підтвердження інформації щодо вартості перевезення товару, оскільки до митного органу надавались докази оплати за перевезення товару.

Представник відповідача в судовому засіданні апеляційного суду підтримав вимоги апеляційної скарги та просить їх задовольнити в повному обсязі.

Представник позивача заперечив вимоги апеляційної скарги та просить залишити скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, апеляційний суд вважає, що скарга не належить до задоволення з таких підстав.

Суд першої інстанції встановив та підтверджується матеріалами справи, що товариство з обмеженою відповідальністю ,,Сікер зареєстроване у встановленому законодавством порядку, як юридична особа, за адресою: 81332, Львівська область, Мостиський район, с. Гостинцеве, вул. Львівська, 2, офіс 101, .

Згідно з відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань основні види діяльності є: 47.19 Інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах.

08.10.2020 ТзОВ ,,Сікер (покупець) та компанією ,,Createfun Industrial Development Co., Ltd Китай (постачальник) уклали зовнішньоекономічний контракт №201008SOUKR.

Відповідно до п. 1.1 договору, в порядку та на умовах, визначених контрактом, продавець поставляє і передає у власність покупця батути, а також їх комплектуючі (товар), а покупець оплачує товар згідно інвойсів, які є невід`ємною частиною контракту. Відповідно до п. 1.2 продавець поставляє товар партіями на основі замовлень покупця. Найменування, асортимент, кількість і ціна за одиницю товару узгоджується сторонами на кожну партію товару і вказується в проформі інвойсах, які є невід`ємною частиною контракту (п.1.3. контракту). Відповідно до п. 2.1, поставка товару, вказаного в. п. 1 контракту, буде здійснена протягом 340 календарних днів після підписання договору.

Згідно з п. 4 контракту, оплата товару згідно контракту здійснюється наступним чином: 10% від суми вказаної в проформі інвойсі покупець оплачує авансом, протягом 10 банківських днів з моменту отримання підписаної проформи інвойсу. 90% від суми партії вказаної в проформі інвойсі, оплачуються за 15 днів до прибуття контейнера з товаром в порт призначення. Всі платежі здійснюються шляхом перерахування грошових коштів на реквізити банку вказаного в п. 11 контракту.

21.05.2018 ТзОВ ,,ТАНІТ ГРУП (експедитор) та ТзОВ ,,Сікер уклали договір транспортного експедирування №2105.2018/124ОД, відповідно до п. 1.1 якого експедитор зобов`язується за дорученням клієнта та за його рахунок організувати надання транспортно-експедиторських послуг, пов`язаних з організацією та забезпеченням перевезень експортно-імпортних та транзитних вантажів клієнта, а також додаткових послуг, необхідних для доставки вантажу.

Згідно з п. 3.1 договору, послуги експедитора, а також витрати та інші платежі, здійснені експедитором на користь клієнта та пов`язані з виконанням даного договору, оплачуються клієнтом на підставі виставленого експедитором рахунку в термін, передбачений п. 3.2 цього договору. У разі виникнення у експедитора додаткових витрат, оплати штрафів і проведення інших платежів в інтересах клієнта і пов`язаних з виконанням даного договору, експедитор виставляє клієнту додатковий рахунок, який підлягає сплаті клієнтом у строк, передбачений п. 3.2 цього договору.

Відповідно до інвойсу, вартість товару становила 31625,00 доларів США (інвойс №211111SOUKR-041-C1082 від 31.01.2022). Виконання договору транспортної експедиції №2105.2018/124ОД узгоджується з наданим рахунком-фактурою, автотранспортною накладною, коносаментом, транзитною декларацією.

Отримавши придбаний за контрактом товар, позивач подав до митного органу електронну митну декларацію типу ,,ІМ 40 ДЕ №UA209170/2022/007544 .

Відповідно до графи 44 ЕМД типу ,,ІМ 40 ДЕ № UA209170/2022/007544, на підтвердження заявленої митної вартості товару митному органу були подані наступні документи: пакувальний лист №б/н від 11.11.2021; рахунок-проформа №211111ІЩГЛК-041-С1082 від 11.11.2021; рахунок-фактуру (інвойс) №211111SOUKR-041-C1082 від 11.11.2021; коносамент №WMS21112674 від 22.12.2021; автотранспортну накладну №3888 від 28.01.2021; сертифікат про походження товару №С22ЬФ2ЛОДПЛ50015 від 19.01.2022, акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу UA500040/2022/0574 від 31.01.2022; банківський платіжний документ, що стосується товару №326 від 17.11.2021, №367 від 18.01.2022; рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги №331 від 28.01.2022; документ, що підтверджує вартість перевезення товару № 1843 від 28.01.2022; прейскурант (прайс-лист) виробника б/н від 11.11.2021; висновок експертного товарознавчого дослідження №21/1/025 від 25.01.2021; зовнішньоекономічний договір (контракт) №201008SUKR від 08.10.2020, договір транспортного експедирування №21.05.2018/124ОД від 21.05.2018; видаткові накладні; інтернет-пропозиція; митна декларації країни відправлення №49165664 від 10.12.2021.

Митна вартість товару заявлена позивачем за першим методом визначення митної вартості за цінами зовнішньоекономічного контракту на поставку товару щодо товарів, що імпортуються (вартість операції).

Львівська митниця Державної митної служби України прийняла рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2022/900023/2 від 07.02.2022.

Так, у вказаному рішенні митний орган не погодився із заявленою митною вартістю товарів та визначив її за резервним методом визначення митної вартості товарів на рівні 3,77 доларів США за одиницю.

В графі 33 рішення про коригування митної вартості товарів зазначено: ,, Відповідно до п.1 ч. 4 ст. 54 МКУ здійснено контроль наявності в підтверджуючих документах усіх відомостей в кількісному виразі, використаних при обчисленні митної вартості. В рамках реалізації положень статей 52, 53, 54, 55, 58, 335 Митного кодексу України від 13.03.2012 №4495-VI (далі-МКУ), за результатами опрацювання документів наданих для підтвердження заявленої митної вартості товару, митна вартість не може бути визнана з наступних причин: подані до митного оформлення документи згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій та третій статті 53 МКУ, не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товар; надані декларантом на запит митного органу документи не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена. Під час здійснення митного контролю було опрацьовано інформацію, що міститься у наданих до митного оформлення товаросупровідних документах. За результатами проведеного опрацювання встановлено наступне: відповідно до п. 5.3 зовнішньоекономічного контракту №201008SOUKR від 08.10.2020 Вартість упаковки входить в ціну товару, проте, у проформі та в інших товаросупровідних документах, зокрема комерційному інвойсі №211111SOUKR-041-C1082 від 11.11.2021 відсутні дані щодо складових вартості товару, таким чином, відомості щодо складових митної вартості не підтверджено документально та не піддаються обчисленню, що є порушенням вимог положень частини 21 статті 58 Митного кодексу. Відповідно до п. 5 зовнішньоекономічного контракту №201008SOUKR від 08.10.2020 90% від суми партії вказаної в проформі інвойсі, оплачуються за 15 днів до прибуття контейнера з товаром в порт призначення. Проте, в проформі інвойсі № 211111SOUKR-041-C1082 від 11.11.2021 вказано, що залишок 90% оплачений до 15 днів після прибуття товару в порт. Відповідно до п. 2.1.4 договору транспортного експедирування № 21.05.2018/124ОД від 21.05.2018 повинна бути заявка на перевезення, яка до митного оформлення не подавалась. Висновок експерта від 25.01.2021 № 21/1/025 не містить інформації стосовно задекларованого товару, а також в ньому написано, що розрахована вартість є станом на січень 2021 року. Отже поданий висновок експерта є не актуальним на даний час. Таким чином, Львівська митниця встановила невідповідність у поданих документах та відсутність належних відомостей, які обґрунтовують заявлені числові значення митної вартості, визначеної за основним методом. У сукупності всі перелічені фактори вказують на наявність розбіжностей у поданих до митного оформлення документах та відсутність всіх відомостей щодо обставин купівлі-продажу товару. Відповідно до частин 3-4 статті 53 Митного кодексу України митниця просила надати додаткові документи для підтвердження митної вартості товарів: - за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; - якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування, транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів (заявка на перевезення, договір на перевезення між експедитором та перевізником); виписку з бухгалтерської документації; - висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини. Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

На вимогу декларант надіслав: платіжний документ на оплату транспортних послуг, зовнішньоекономічний контракт, інтернет пропозиції. Інших документів згідно вимоги не надано. Відмовою в наданні необхідних додаткових документів, витребуваних митницею, згідно з переліком та відповідно до умов зазначених у ч.2-4 ст.53 МКУ та у відповідності до ч.5 ст.54 МКУ, зазначено, що при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів митний орган має право упевнюватись в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, що позиціонується з положеннями ст.17 Угоди про застосування статті VII ГАТТ/СОТ від 1994р. Зважаючи на викладене, відповідно до вимог п. 2 ч. 6 ст. 54 МКУ, у зв`язку з неподанням декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 МКУ, Львівська митниця не визнає заявлену митну вартість. Проведені консультації з декларантом згідно з ст.57 МКУ. Неможливо застосувати наступні методи визначення митної вартості, а саме методу 2а (ст. 59 МКУ) з причини відсутності в митного органу та декларанта інформації про ідентичні товари. Застосовано метод 26 (ст. 60 МКУ). Митний кодекс України від 13.03.2012 року №4495-VI розділ III. Джерелом інформації для коригування митної вартості слугувала МД відвід 10.12.2021р. № UA500110/2021/213762, де митна вартість такого товару становить 3,77 дол. США за кг. Коригування на обсяг партії та комерційні рівні не проводилось.

У зв`язку з прийнятим рішенням відповідач оформив картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA 209170/2022/000172.

Декларант позивача подав МД №UA209170/2022/009130, за якою товар випущений у вільний обіг у зв`язку із сплатою митних платежів.

Не погоджуючись із відмовою відповідача у прийнятті митної декларації та коригуванням митної вартості товару, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що у відповідача були в наявності всі документи для визначення митної вартості за ціною договору щодо товарів, які імпортуються. Оцінюючи подані декларантом документи в сукупності, відповідач мав можливість встановити дійсну вартість товару, який переміщався через митний кордон України

За таких обставин, зважаючи на встановлені на підставі оцінки доказів обставини у справі щодо переліку та змісту документів, які позивач надав для митного оформлення, суд першої інстанції дійшов висновку, що подані позивачем разом з митною декларацією документи були достатніми для підтвердження задекларованої митної вартості і в сукупності не викликали сумнів щодо достовірності наданої позивачем інформації про ціну товару та інші складові митної вартості.

Такі висновки суду першої інстанції, на думку апеляційного суду, відповідають фактичним обставинам справи, нормам матеріального і процесуального права та є вірними.

Так, відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Приписами частини першої статті 24 Митного кодексу України визначено, що кожна особа має право оскаржити рішення, дії або бездіяльність митних органів, їх посадових осіб та інших працівників, якщо вважає, що цими рішеннями, діями або бездіяльністю порушено її права, свободи чи інтереси.

Частиною першою статті 29 Митного кодексу України передбачено, що рішення, дії або бездіяльність митних органів або їх посадових осіб можуть бути оскаржені безпосередньо до суду в порядку, визначеному законом.

Відповідно до частини 1 статті 49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частиною 1 статті 51 Митного кодексу України передбачено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Згідно частини 1 статті 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції) (ч. 2 ст. 57 МК України).

Відповідно до частин 3, 4 статті 57 Митного кодексу України кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

Згідно з частинами 5, 6 статті 57 Митного кодексу України у разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статті 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу (ч. 8 ст. 57 МК України).

Відповідно до частин 1, 2 статті 58 Митного кодексу України, метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів. Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Згідно частин 1, 2 статті 52 Митного кодексу України, заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Відповідно до частини 1 статті 53 Митного кодексу України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Частиною 2 статті 53 Митного кодексу України визначено, що документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Згідно частин 1, 2 статті 54 Митного кодексу України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частини 1статті 58 цього Кодексу.

Митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частин 2, 3 статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості (ч. 6 ст. 54 МК України).

Приписами частини 7 статті 54 Митного кодексу України визначено, що у разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

Згідно частини 1 статті 55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною 6 статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Відповідно до частини 3 статті 53 Митного кодексу України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс - листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Системний аналіз наведених правових норм свідчить, що декларант при митному оформленні імпортованого товару зобов`язаний надати документи за переліком, визначеним частиною другою статті 53 Митного кодексу України. Контролюючий орган вправі витребувати додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що є обов`язковою обставиною, з якою закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення митної вартості товару. Такі сумніви можуть бути зумовлені, зокрема неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товару, невідповідністю характеристик товару, зазначених у поданих документах, результату митного огляду цього товару, порівнянням заявленої митної вартості з митною вартістю ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено.

Разом з тим, повноваження контролюючого органу витребувати додаткові документи стосується тільки тих документів, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всіх, передбачених статтею 53 МК України, документів. Ненадання декларантом витребуваних контролюючим органом документів може бути підставою для коригування митної вартості у випадку, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують об`єктивних сумнів щодо достовірності наданої декларантом інформації.

Суд першої інстанції ретельно дослідив надані сторонами докази та встановив, що відповідно до рішення про коригування митної вартості товарів від 19.03.2019 №UA209000/2022/900023/2 підставою для його прийняття стало те, що ,,документи ТзОВ ,,Сікер для підтвердження заявленої митної вартості містять розбіжності, а саме: відповідно до п. 5.3 зовнішньоекономічного контракту №201008SOUKR від 08.10.2020 Вартість упаковки входить в ціну товару, проте, у проформі та в інших товаросупровідних документах, зокрема комерційному інвойсі №211111SOUKR-041-C1082 від 11.11.2021 відсутні дані щодо складових вартості товару, таким чином, відомості щодо складових митної вартості не підтверджено документально та не піддаються обчисленню, що є порушенням вимог положень частини 21 статті 58 Митного кодексу.

Суд першої інстанції слушно зауважив, що інвойс від 11.11.2021 №211111SOUKR-041-C1082 містить інформацію про ціну товару та товар і не потребує визначення складових митної вартості.

Крім цього, відповідно до рішення про коригування митної вартості товарів від 19.03.2019 №UA209000/2022/900023/2 вказано, що відповідно до п. 5 зовнішньоекономічного контракту №201008SOUKR від 08.10.2020 90% від суми партії вказаної в проформі інвойсі, оплачуються за 15 днів до прибуття контейнера з товаром в порт призначення. Проте в проформі інвойсі № 211111SOUKR-041-C1082 від 11.11.2021 вказано, що залишок 90% оплачений до 15 днів після прибуття товару в порт.

Колегія суддів погоджується з доводами суду першої інстанції, що вказане не впливає на визначення митної вартості товару, оскільки ціна товару підтверджується долученими позивачем рахунком-проформою №211111SOUKR-041-C1082 від 11.11.2021, рахунком-фактурою (інвойсом) №211111SOUKR-041 від 11.11.2021.

В оскарженому рішенні відповідач також зазначив, що відповідно до п. 2.1.4 договору транспортного експедирування № 21.05.2018/124ОД від 21.05.2018 повинна бути заявка на перевезення, яка до митного оформлення не подавалась.

Однак, на підтвердження здійснення оплати послуг по перевезенню позивач долучив рахунок-фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг №331 від 28.01.2022, довідку №1843 від 28.01.2022, платіжне доручення на оплату послуг по перевезенню №1190 від 01.02.2022.

За таких обставин, суд першої інстанції аргументовано вказав, що неподання заявки не впливає на визначення митної вартості товару.

Враховуючи викладене, колегія суддів визнає вірними та обґрунтованими висновки суду першої інстанції, що зазначені позивачем у митній декларації відомості не ставлять під сумнів числові значення складових митної вартості та не свідчать, що у документах декларанта є розбіжності, які не дозволяють встановити ціну товару за основним методом.

Також переконливими є доводи суду першої інстанції про те, що відповідач не виконав обов`язку щодо наведення у рішенні про коригування митної вартості товарів порівняння характеристик оцінюваних товарів та характеристик товарів, ціни яких взяті за основу для коригування митної вартості за резервним методом. Визначення відбулося на підставі декларації щодо товару скакалки, що не є схожим до товару батути.

Оскільки товариство позивача для митного оформлення товару надало митному органу документи відповідно до частини другої статті 53 МК України, які підтверджували всі складові задекларованої митної вартості товару, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку, що подані позивачем разом з митною декларацією документи були достатніми для підтвердження задекларованої митної вартості і в сукупності не викликали сумніву щодо достовірності наданої позивачем інформації про ціну товару та інші складові митної вартості.

При цьому, суд першої інстанції мотивовано звернув увагу, що в адміністративних процедурах із митного контролю та митного оформлення митний орган повинен обґрунтувати (довести) законність свого рішення; відповідно рішення митного органу не може ґрунтуватися на припущеннях, на сумнівах про повноту і достовірність відомостей про заявлену митну вартість товару; висновки цього органу повинні ґрунтуватися на достовірних і вичерпних доказах.

Такі висновки суду першої інстанції узгоджуються з правовими позиціями, викладеними в постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 08 жовтня 2019 року у справі №803/776/17, згідно яких декларант не зобов`язаний (звільнений від обов`язку) доводити правильність заявленої ним митної вартості: його твердження про розмір митної вартості вважається правомірним, поки протилежне не буде доведено контролюючим органом.

Підсумовуючи викладене, апеляційний суд дійшов переконання, що вирішуючи даний спір, суд першої інстанції належним чином дослідив обставини справи, мотивовано застосував до спірних правовідносин наведені норми права та аргументовано визнав протиправним і скасував рішення Львівської митниці про коригування митної вартості товарів №UA209000/2022/900023/2 від 07.02.2022.

Наведені обставини спростовують доводи апеляційної скарги про невідповідність рішення суду першої інстанції нормам матеріального та процесуального права, а тому апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Інші, зазначені відповідачем в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства (КАС) України визначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд визнає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив обставини справи та ухвалив законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, рішення суду першої інстанції ґрунтується на повно, об`єктивно і всебічно з`ясованих обставинах, доводи апеляційної скарги їх не спростовують, а тому підстав для скасування рішення суду першої інстанції немає.

Керуючись ч.3 ст. 243, ст. 310, п. 1 ч. 1 ст.315, ст. ст. 316, 321, 322 , 325, 329 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ :

апеляційну скаргу Львівської митниці залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 24 травня 2022 року у справі № 380/4553/22 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції лише у випадках, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя В. В. Святецький
судді О. М. Довгополов
Л. Я. Гудим
Повне судове рішення складено 22 вересня 2022 року.