Справа № 640/11875/22
Суддя: Головань О.В.
Дата ухвалення: 2022-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Вн. №27/265
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 вересня 2022 року м. Київ № 640/11875/22

за позовомОСОБА_1
до Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ)
провизнання протиправним та скасування постанови
Суддя О.В.Головань

Обставини справи:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання протиправною та скасування постанови Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про стягнення виконавчого збору від 21.07.2022 у виконавчому провадженні №55422795 від 10.12.2017.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 10.08.2022 р. відкрито провадження з розгляду справи та призначено її до розгляду в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без виклику сторін.

Відзиву на позов не надано.

16.09.2022 р. представником позивача подано клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з викликом сторін.

Ознайомившись з клопотанням, матеріалами справи, суд дійшов висновку про те, що вони є достатніми для розгляду справи в порядку письмового провадження.

Ознайомившись з матеріалами справи, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 12.12.2016 р. у справі №757/23981/16-ц стягнено з ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Калінінграда Російської Федерації, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 , паспорт НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 на користь ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_3 , фактично мешкаючої за адресою: АДРЕСА_4 ідентифікаційний номер НОМЕР_3 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі 1/4 частини від всіх видів доходів щомісячно, починаючи з 20 травня 2016 року до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Щербакова Ігоря Миколайовича від 20.12.2017 р. відкрито виконавче провадження №55422795 з примусового виконання виконавчого листа Печерського районного суду м. Києва від 06.02.2017 р. за №757/23981/16-ц щодо стягнення вказаних аліментів з ОСОБА_1 .

Постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Щербакова Ігоря Миколайовича від 22.03.2019 р. у ВП №55422795, керуючись вимогами частини 4 статті 25 Закону України "Про виконавче провадження", виконавчий документ - виконавчий лист Печерського районного суду м. Києва від 06.02.2017 р. за № 757/23981/16-ц - передано на виконання до Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві у строк до 29.03.2019, відповідно до Розділу V "Інструкції з організації примусового виконання рішень" затвердженої Наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02.04.2012, щодо порядку передачі виконавчих документів та виконавчих проваджень.

Постановою старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві від 25.03.2019 р. вказане виконавче провадження прийнято до виконання.

Постановою головного державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 21.07.2022 р. про стягнення виконавчого збору у ВП №55422795 визначено до стягнення з боржника виконавчий збір у розмірі: 269 219,12 гривня (UAH).

Зокрема, у постанові зазначено про те, що заборгованість зі сплати аліментів станом на квітень 2019 року становила 2 692 191,25 грн. Станом на сьогоднішній день заборгованість зі сплати аліментів погашено у повному обсязі.

Розмір виконавчого збору визначено у розмірі 10% від вказаної суми.

Позивач - ОСОБА_1 - вважає вказану постанову протиправною та просить її скасувати з таких підстав.

Позивач зазначає, що підстави для стягнення з нього як боржника у виконавчому провадженні виконавчого збору відсутні, оскільки сплата заборгованості відбулася добровільно, що підтверджується заявою стягувача у виконавчому провадженні про закриття виконавчого провадження ВП №55422795 у зв`язку з погашенням заборгованості.

Зокрема, позивач зазначає, що станом на час відкриття виконавчого провадження у органу стягнення були підстави для стягнення виконавчого збору у розмірі 10% від суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.

Проте, після внесення змін до ст. 27 Закону України "Про виконавче провадження" Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання" від 03.07.2018 р. № 2475-VIII виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

Позивач зазначає, що положення ст. 27 Закону України "Про виконавче провадження" у редакції до 28.08.2018 р. передбачали стягнення виконавчого збору у розмірі 10% фактично стягнутої суми, а не суми за виконавчим документом, а оскільки органом стягнення фактично не стягалася сума заборгованості, то підстави для винесення оскаржуваної постанови відсутні.

Відповідач - Шевченківський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) - відзиву на позов не надав; на виконання вимог ухвали суду від 10.08.2022 р. надано копії матеріалів ВП №55422795.

Проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають до задоволення з таких підстав.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Позовну заяву може бути подано до суду: 1) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

В даному випадку оскаржувана постанова винесена 21.07.2022 р.; позов подано до суду 30.07.2022 р. згідно з відміткою на поштовому відправленні, тобто, в межах десятиденного строку.

Щодо позовних вимог по суті суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 27 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016р. №1404-VIII (в редакції станом на 20.12.2017 р.) виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.

Згідно з ч. 2 ст. 27 Закону №1404-VIII (в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання" від 03.07.2018 р. № 2475-VIII) виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

Положення ст. 27 Закону №1404-VІІІ в редакції, яка була чинна до 28 серпня 2018 року, були більш сприятливими для боржника, у порівнянні з нормами ст. 27 Закону №1404-VІІІ в редакції, яка була чинна після 28 серпня 2018 року, оскільки розмір виконавчого збору обраховувався як 10 відсотків від фактично стягнутої суми, а не з суми, що підлягає примусовому стягненню, що неодноразово також відзначалося Верховним Судом, зокрема, у постанові від 10.02.2022 р. у справі №640/9256/21.

Проте, суд звертає увагу на ту обставину, що вказані зміни до ч. 2 ст. 27 Закону №1404-VІІІ внесено Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання" від 03.07.2018 р. № 2475-VIII, який і спрямований на посилення захисту прав дитини шляхом, в тому числі, посилення негативних наслідків боржників зі сплати аліментів.

За таких обставин застосування для визначення суми виконавчого збору редакції ч. 2 ст. 27 Закону №1404-VІІІ до 28.08.2018 р. не може бути визнане обґрунтованим в даному випадку, оскільки це суперечить меті прийняття Закону № 2475-VIII.

Також згідно з ч. 4 Закону №1404-VІІІ в редакції Закону № 2475-VIII державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

За виконавчими документами про стягнення аліментів за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за дванадцять місяців, державний виконавець нараховує виконавчий збір із заборгованості зі сплати аліментів. У подальшому державний виконавець зобов`язаний нараховувати виконавчий збір щомісяця у розмірі, визначеному частиною другою цієї статті, залежно від розміру простроченого щомісячного аліментного платежу. Постанова про стягнення виконавчого збору за виконавчими документами про стягнення аліментів виноситься державним виконавцем після погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі або у разі повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження на підставі розрахунку про його нарахування.

Оскільки виконавче провадження ВП №55422795 прийнято до виконання Шевченківським районним відділом державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві лише постановою від 25.03.2019 р., постанова про стягнення виконавчого збору мала виноситися органом стягнення згідно з вимогами ст. 27 Закону №1404-VІІІ в редакції Закону № 2475-VIII.

В даному випадку згідно з матеріалами ВП №55422795 за період після 25.03.2019 р. по липень 2022 р. тривало стягнення аліментів з позивача як боржника у виконавчому провадженні, і сума заборгованості з 01.06.2016 р. по 31.03.2018 р. у розмірі 2 226 016, 8 грн. погашена не раніше 14.07.2022 р., що підтверджується нотаріально завіреною заявою стягувача від 14.07.2022 р. (реєстр. №375), а також про що зазначено у оскаржуваній постанові про стягнення виконавчого збору від 21.07.2022 р. у ВП №55422795.

Тобто, органом стягнення з врахуванням ч. 4 ст. 27 Закону №1404-VІІІ винесено постанову про стягнення виконавчого збору після погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

Щодо твердження позивача про те, що в межах виконавчого провадження не відбулося фактичного стягнення боргу, то воно спростовується матеріалами виконавчого провадження.

Зокрема, згідно з довідкою Шевченківського районного відділу ДВС м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 05.04.2019 р. заборгованість зі сплати аліментів у ВП №55422795 становила 2 669 885, 93 грн.

Як до передачі виконавчого провадження на виконання Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві, так і після, стягнення коштів з позивача як боржника здійснювалося примусово, про що свідчать численні запити органу стягнення щодо встановлення майна боржника, рахунків для стягнення заборгованості, винесення постанов про розшук майна боржника від 22.05.2019 р., про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 28.01.2022 р., численні розпорядження органу стягнення про перерахування отриманих від боржника коштів стягувачу після їх стягнення на рахунок органу стягнення, вимоги державного виконавця до роботодавців боржника - ТОВ "Ексімер-Київ", ТОВ "ОК Новий зір", ТОВ "Актив Медікал", Представництво "Новартіс Фарма Сервісез АГ", ТОВ "Алкон Україна" про надання звітів про здійснені нарахування та виплати доходів боржника, звіти роботодавців на адресу органу стягнення, тощо.

Факт подання нотаріально завіреної заяви стягувача від 14.07.2022 р. (реєстр. №375) про відсутність заборгованості підтверджує факт відсутності заборгованості станом на конкретну дату, проте не добровільність погашення цієї заборгованості, як про це зазначає позивач.

Таким чином, саме дії органу стягнення призвели до виплати заборгованості у повному обсязі, і твердження позивача про протилежне є необґрунтованим.

Відповідно, у органу стягнення були підстави для стягнення виконавчого збору не лише з огляду на положення ст. 27 Закону №1404-VІІІ, а й з огляду на фактичне стягнення заборгованості саме внаслідок активних дій органу стягнення.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З врахуванням викладеного у суду відсутні підстави для висновку про порушення вказаних вимог органом стягнення, що є підставою для відмови у задоволення позовних вимог.

На підставі вищевикладеного, ст. 241-246, 255, 287, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позовних вимог відмовити.

2. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

3. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.В. Головань

Повний текст рішення

виготовлено і підписано 21.09.2022 р.