Справа № 620/6587/21
Суддя: Парінов Андрій Борисович
Дата ухвалення: 2022-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/6587/21 Суддя (судді) першої інстанції: Заяць О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2022 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого - судді Парінова А.Б.,

суддів: Беспалова О.О.

Ключковича В.Ю.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Херсонської обласної прокуратури на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 02 листопада 2021 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Херсонської обласної прокуратури про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

До Чернігівського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (надалі - позивач) з адміністративним позовом до Херсонської обласної прокуратури (надалі - відповідач), в якому просив суд:

- визнати протиправною бездіяльність Херсонської обласної прокуратури щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 заробітної плати у період, з 26.03.2020 по 11.09.2020 включно, у порядку та розмірі, передбаченому статтею 81 Закону України "Про прокуратуру", враховуючи усі встановлені у цей період надбавки, премії та інші виплати;

- зобов`язати Херсонську обласну прокуратуру здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 заробітної плати за період, з 26.03.2020 по 11.09.2020 включно, у порядку передбаченому статтею 81 Закону України "Про прокуратуру", враховуючи розмір посадового окладу, визначений статтею 81 Закону України "Про прокуратуру", та включаючи усі встановлені у цей період надбавки, премії та інші виплати у складі щомісячного доходу, розмір яких залежав від розміру посадового окладу;

- зобов`язати Херсонську обласну прокуратуру здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 щорічної премії за 2020 рік, яка виплачувалась у грудні 2020 року, у відповідності до пунктів 3.3, 3.4, 3.5 Тимчасового положення про систему оцінювання якості роботи прокурорів та преміювання прокурорів, затвердженого наказом Генерального прокурора України 30.10.2020 № 503, наказу керівника Херсонської обласної прокуратури №839к від 01.12.2020, а саме: у розмірі 30 відсотків суми посадових окладів за період з 26.03.2020 по 31.12.2020, нарахованих у відповідності до положень статті 81 Закону України "Про прокуратуру", з урахуванням суми раніше виплачених коштів;

- зобов`язати Херсонську обласну прокуратуру здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 допомоги для оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за період роботи з 22.09.2019 по 21.09.2020, що нараховувалися та виплачувалися у лютому та березні 2020 року, у відповідності до положень статті 81 Закону України "Про прокуратуру", з урахуванням сум раніше виплачених коштів.

Обґрунтовуючи вимоги, позивачем зазначено, що рішенням Конституційного Суду України від 26.03.2020 № 6р/2020 визначено, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), окреме положення пункту 26 розділу VI "Прикінцеві та перехідні положення" Бюджетного кодексу України у частині, яким передбачено що норми і положення статті 81 Закону України від 14.10.2014 № 1697-VII "Про прокуратуру" (зі змінами) застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування. Вважає, що з 26.03.2020 по 11.09.2020 Херсонською обласною прокуратурою протиправно не нараховувалась та не виплачувалась заробітна плата у порядку та розмірі, передбаченому статтею 81 Закону України "Про прокуратуру", враховуючи усі встановлені у цей період надбавки, премії та інші виплати у складі щомісячного доходу. Вказує, що право на одержання заробітної плати виникло не з 11.09.2020, а з 26.03.2020. У зв`язку з чим, вважає, що така бездіяльність відповідача порушує його конституційне право на заробітну плату, не нижчу ніж від визначеної законом.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 02 листопада 2021 року позов задоволено:

- визнано протиправною бездіяльність Херсонської обласної прокуратури щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 заробітної плати у період, з 26.03.2020 по 11.09.2020 включно, у порядку та розмірі, передбаченому статтею 81 Закону України "Про прокуратуру", враховуючи усі встановлені у цей період надбавки, премії та інші виплати;

- зобов`язано Херсонську обласну прокуратуру здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 заробітної плати за період, з 26.03.2020 по 11.09.2020 включно, у порядку передбаченому статтею 81 Закону України "Про прокуратуру", враховуючи розмір посадового окладу, визначений статтею 81 Закону України "Про прокуратуру", та включаючи усі встановлені у цей період надбавки, премії та інші виплати у складі щомісячного доходу, розмір яких залежав від розміру посадового окладу;

- зобов`язано Херсонську обласну прокуратуру здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 щорічної премії за 2020 рік, яка виплачувалась у грудні 2020 року, у відповідності до пунктів 3.3, 3.4, 3.5 Тимчасового положення про систему оцінювання якості роботи прокурорів та преміювання прокурорів, затвердженого наказом Генерального прокурора України 30.10.2020 № 503, наказу керівника Херсонської обласної прокуратури № 839к від 01.12.2020, а саме: у розмірі 30 відсотків суми посадових окладів за період з 26.03.2020 по 31.12.2020, нарахованих у відповідності до положень статті 81 Закону України "Про прокуратуру", з урахуванням суми раніше виплачених коштів;

- зобов`язано Херсонську обласну прокуратуру здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 допомоги для оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за період роботи з 22.09.2019 по 21.09.2020, що нараховувалися та виплачувалися у лютому та березні 2020 року, у відповідності до положень статті 81 Закону України "Про прокуратуру", з урахуванням сум раніше виплачених коштів.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги відповідач зазначає про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права полягає у помилковому тлумаченні статті 81 Закону №1697-VII та у незастосуванні абзацу 3 пункту 3 розділу ІІ «Прикінцеві і перехідні положення» Закону № 113-ІХ, постанови КМУ № 505, які підлягали застосуванню. Також, апелянт зазначає про неврахування судом першої інстанції, що Законом № 113-ІХ передбачено застереження, яким визначено, що до дня переведення прокурорів до обласної прокуратури, окружної прокуратури оплата їх праці здійснюється відповідно до постанови Кабінету Міністрів України. Крім того, апелянт зазначає, що при наданні правової оцінки правовідносинам між сторонами, які виникли після рішення Конституційного Суду України від 26 березня 2020 року №6-р/2020 у справі №1-223/2018 (2840/18) щодо нарахування та виплати заборгованості по заробітній платі позивачу за період з 26 березня по 11 вересня 2020 року, судом першої інстанції не враховано, що позивач не займав посаду прокурора обласної або окружної прокуратури відповідно до положень статті 81 Закону №1697-VII.

На адресу суду апеляційної інстанції надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якій позивач зазначає, що рішення суду прийнято у відповідності до вимог законодавства та просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги відповідачу в повному обсязі. Крім того, позивач просить суд апеляційної інстанції врахувати, що право прокурора на отримання заробітної плати відповідно до розмірів, встановлених статтею 81 Закону України «Про прокуратуру», виникає саме з дня прийняття рішення Конституційного Суду України №6-р/2020 у справі №1-223/2018 (2840/18) - з 26 березня 2020 року. Також, зазначено, що грошові кошти, які були недоотримані позивачем, підлягають нарахуванню та виплаті з урахуванням приписів вищевказаного рішення Конституційного Суду України.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

З огляду на викладене, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Відповідно до положень статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що період з 22.09.2008 по 11.09.2020 ОСОБА_1 працював на прокурорсько-слідчих посадах в органах прокуратури Херсонської області, а з 11.09.2020, у зв`язку з перейменуванням останньої наказом Генерального прокурора № 410 від 03.09.2020, - у Херсонській обласній прокуратурі на посаді прокурора відділу.

Наказом керівника Херсонської обласної прокуратури від 07.04.2021 № 356к позивача звільнено із займаної посади з 09.04.2021. Листом від 07.06.2021 № 21-239вих-21 Херсонською обласною прокуратурою повідомлено позивача, що з ним проведено повний розрахунок із заробітної плати, що, також, підтверджується записами у трудовій книжці та копією наказу.

Відповідно до довідки № 21-142вих21 від 02.06.2021 Херсонської обласної прокуратури за період роботи з 26.03.2020 по 11.09.2020 заробітна плата ОСОБА_1 у прокуратурі Херсонської області на посаді прокурора відділу організації представництва в суді та при виконанні судових рішень управління представництва інтересів держави в суді (посада визначена наказом прокурора Херсонської області №265к від 23.07.2018) становила: за березень 28535, 27 грн, квітень - 21680,49 грн., за травень - 20021,46 грн., за червень - 22684,65 грн., за липень - 21272,85 грн., за серпень - 22307,18 грн, за вересень - 37845, 34 гривні.

Згідно з розрахунковими листами за 2020 рік та довідки про рух коштів на зарплатній картці з 01.02.2020 по 01.04.2020 у лютому та березні 2020 року прокуратурою Херсонської області ОСОБА_1 були нараховані та сплачені виплати, пов`язані з перебуванням у щорічній основній відпустці за період роботи з 21.09.2019 по 21.09.2020 (19.02.2020 - матеріальна допомога на оздоровлення на суму 21308,44, грн, 30.03.2020 - матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань у розмірі 21308,44 грн).

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2012 № 505 "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури" отримана у цей період заробітна плата позивача складалась з: посадового окладу, надбавки за вислугу років, надбавки за виконання особливо важливої роботи, щомісячної премії, індексації, відрядження. У травні, червні, липні, серпні до її складу також включені виплати не відбутих частин щорічної основної та додаткової відпустки у кількості 5, 6, 4 та 5 календарних днів відповідно, також у липні до її складу включені виплати за витрати на відрядження).

При цьому, відповідно до розрахункових листів за період з березня по серпень 2020 року посадовий оклад ОСОБА_1 у період з 26.03.2020 по 11.09.2020 визначався у відповідності до вказаної постанови Кабінету Міністрів України (позиція "прокурор відділу" Додатку 2. СХЕМА посадових окладів працівників прокуратур Автономної Республіки Крим, областей, мм. Києва та Севастополя, військових прокуратур регіонів і прирівняних до них прокуратур) та складав 5730,00 грн, а у вересні останній склав 26191,09 грн.

Наказом Генерального прокурора України від 30.10.2020 року №503 затверджене Тимчасове положення про систему оцінювання якості роботи прокурорів та преміювання прокурорів.

Його нормами передбачено наступне:

Оцінювання якості роботи прокурорів за календарний рік проводиться у листопаді - грудні.

Фонд преміювання прокурорів установлюється в розмірі не менш як 10 відсотків посадових окладів та економії фонду оплати праці.

Розмір щорічної премії прокурора не може становити більше 30 відсотків розміру суми його посадового окладу, отриманого ним за відповідний календарний рік.

Бухгалтерська служба на підставі затверджених висновків обраховує середньовизначений розмір щорічної премії у відсотках і доводить його до відома кадрового підрозділу для підготовки проектів відповідних наказів про виплату премії прокурорам.

Розмір премії за результатами оцінювання якості роботи розраховується у відсотках до суми посадового окладу відповідної посади на день видання наказу згідно з пунктом 3.2 розділу 3 цього Положення з урахуванням виникнення права на заробітну плату відповідно до статті 81 Закону України "Про прокуратуру".

Зазначена премія нараховується незалежно від фактично відпрацьованого часу в місяці, в якому вона виплачується.

Премія за результатами оцінювання якості роботи за календарний рік виплачується прокурорам на підставі наказів Генерального прокурора, керівників обласних, спеціалізованих (на правах обласних) прокуратур протягом 15 днів після затвердження висновку щодо результатів оцінювання, але не пізніше грудня року, в якому здійснюється оцінювання якості роботи прокурорів за календарний рік.

Наказом керівника Херсонської обласної прокуратури від 01.12.2020 року № 839к "Про виплату премії за результатами оцінювання якості роботи прокурорів Херсонської обласної прокуратури за 2020 рік" відповідно до розділу 3 вищевказаного Тимчасового положення, за результатами оцінювання якості роботи прокурорів за 2020 рік прийнято рішення виплатити прокурорам Херсонської обласної прокуратури щорічну премію у розмірі 30 відсотків суми посадових окладів, отриманих ними за період з 11.09.2020 по 31.12.2020, з урахуванням виникнення права на заробітну плату відповідно до ст. 81 Закону України "Про прокуратуру". Додатком до вказаного рішення є висновок щодо оцінювання якості роботи прокурорів обласної прокуратури у 2020 році, відповідно до якого прокурор відділу ОСОБА_1 отримав підсумкову оцінку - позитивно.

Відповідно до розрахункового листа за грудень, у грудні 2020 року Херсонською обласною прокуратурою позивачу нарахована та сплачена щорічна премія, передбачена абзацом 4 частини 2 статті 81 Закону України "Про прокуратуру", у розмірі 39211,85 гривень.

Але, оскільки право на одержання заробітної плати відповідно до ст. 81 Закону України "Про прокуратуру" виникло не з 11.09.2020, а з 26.03.2020, а відповідач його позбавив, відтак, на думку позивача, підлягає перерахунку як період врахування сум посадових окладів (шляхом додавання до періоду з 11.09.2020 по 31.12.2020 періоду з 26.03.2020 по 11.09.2020), так і розмір посадового окладу (за кожен календарний місяць у цей період у сумі 37836 гривень).

Також позивач вважає, що має бути перерахована та виплачена сума щорічної премії за результатами оцінювання за 2020 рік за вирахуванням виплаченої раніше суми у грудні 2020 року, а також підлягають перерахунку та виплаті, як похідні вимоги, оплата допомоги для оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, що нараховувалися та виплачувалися 19.02.2020 та 30.03.2020, у відповідності до положень статті 81 Закону України "Про прокуратуру", які розраховувалися з розміру посадового окладу у сумі 5730,00 грн, без врахування положень статті 81 Закон) України "Про прокуратуру".

Вважаючи такі дії відповідача протиправними, оскільки посадовий оклад та похідні від нього виплати мали обчислюватись не згідно вищевказаної постанови КМУ від 31.05.2021 № 505, а відповідно до положень статті 81 Закону України "Про прокуратуру", позивач звернувся до суду за захистом своїх прав та інтересів.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачі не надали суду доказів, які б підтверджували, що ОСОБА_2 пропонувались будь-які посади в новостворених органах поліції та, що він не може бути прийнятий на службу до поліції, зокрема через невідповідність вимогам, що ставляться до поліцейського. Наведене вказує на те, що відповідачі не довели відсутність можливості подальшого використання позивача на службі, та, відповідно, наявності підстав для звільнення на підставі підпункту "г" пункту 64 Положення про проходження служби.

Переглядаючи справу за наявними у ній доказами, перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів зазначає про таке.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частинами 1, 2, 6 статті 43 Конституції України визначено право кожного на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Згідно з частиною другою статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Так, після відкриття апеляційного провадження у цій справі Верховним Судом сформовано правову позицію з приводу застосування у подібних правовідносинах частини третьої статті 81 Закону №1697-VII з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 26 березня 2020 року №6-р/2020 щодо прокурорів, які не пройшли атестацію у період проведення заходів реформування прокуратури, запроваджених Законом № 113-ІХ, зокрема у постановах від 26 травня 2022 року у справі №540/1268/21, від 14 липня 2022 року по справі №240/1984/21, від 14 липня 2022 року по справа №160/13767/20.

Висновки й підходи, наведені Верховним Судом у цих постановах, є релевантними до обставин цієї справи, тож колегія суддів не вбачає підстав для їхнього неврахування і надалі зауважує таке.

Так, зокрема у постанові від 14 липня 2022 року по справі № 160/13767/20, Верховний Суд наголосив, що принцип законності вимагає, щоб органи державної влади мали дозвіл на вчинення певних дій та в наступному діяли виключно в межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України та законами України.

У цьому зв`язку Верховний Суд підкреслив, що правове регулювання оспорюваних позивачем питань щодо виплати заробітної плати, визначено спеціальним Законом України від 19 вересня 2019 року №113-ІХ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури" (далі - Закон №113-ІХ), що набрав чинності 25 вересня 2019 року, яким передбачена переатестація прокурорів. Отже, на момент виникнення спірних правовідносин у цій справі, діяла нова редакція статті 81 Закону № 1697-VII.

Сам Закон № 113-ІХ визначає умови переведення прокурорів, процедуру проходження атестації і відповідно порядок оплати праці прокурорів на період проведення їх атестації.

Згідно з пунктом 3 розділу ІІ «Прикінцеві і перехідні положення» Закону №113-IX до дня початку роботи Офісу Генерального прокурора, обласних прокуратур, окружних прокуратур їх повноваження здійснюють відповідно Генеральна прокуратура України, регіональні прокуратури, місцеві прокуратури. За прокурорами та керівниками регіональних, місцевих і військових прокуратур, прокурорами і керівниками структурних підрозділів Генеральної прокуратури України зберігається відповідний правовий статус, який вони мали до набрання чинності цим Законом при реалізації функцій прокуратури до дня їх звільнення або переведення до Офісу Генерального прокурора, обласної прокуратури, окружної прокуратури. На зазначений період оплата праці працівників Генеральної прокуратури України, регіональних прокуратур, місцевих прокуратур, військових прокуратур здійснюється відповідно до постанови Кабінету Міністрів України, яка встановлює оплату праці працівників органів прокуратури.

Отже, правовий статус зазначених вище прокурорів, який вони мали до набрання чинності цим Законом, характеризується і державними гарантіями щодо виплати заробітної плати з відповідних джерел фінансування. Тобто правове регулювання оплати праці, яке існувало до прийняття спеціального Закону № 113-IX здійснювалося у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.

Системний аналіз приписів Закону № 113-ІХ, дозволяє зробити висновок, що на зазначений період (тобто, до дня звільнення або переведення до Офісу Генерального прокурора, обласної прокуратури, окружної прокуратури) оплата праці працівників Генеральної прокуратури України, регіональних прокуратур, місцевих прокуратур, військових прокуратур здійснюється відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 31 травня 2012 року № 505 "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури" (далі - постанова КМУ №505), яка була чинною у оспорюваний позивачем період.

Згідно з пунктами 1, 2, 6 постанови КМУ №505 затверджено схеми посадових окладів працівників органів прокуратури згідно з додатками 1-5; надано право керівникам органів прокуратури у межах затвердженого фонду оплати праці: 1) установлювати: працівникам органів прокуратури посадові оклади відповідно до затверджених цією постановою схем посадових окладів, а також зазначено, що видатки, пов`язані з реалізацією цієї постанови, здійснюються в межах асигнувань на оплату праці, затверджених у кошторисах на утримання органів прокуратури. Упорядкування посадових окладів окремих працівників органів прокуратури здійснюється в межах затвердженого фонду оплати праці.

Водночас, ті прокурори, які переведені на посаду прокурора в обласні прокуратури, отримують заробітну плату згідно зі статтею 81 Закону №1697-VII зі змінами, внесеними Законом № 113-ІХ.

Отже, положеннями пункту 3 розділу II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону № 113-IX запроваджено різні підходи до оплати праці прокурорів залежно від проходження чи непроходження атестації.

Тому прирівняння посадового окладу позивача в період з 26.03.2020 по 10.09.2020 року до посадових окладів прокурорів обласної прокуратури за відсутності факту переведення його на посаду прокурора в цю установу, суперечить вимогам Закону №113-ІХ.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 26 травня 2022 року по справі № 540/1268/21 та від 14 липня 2022 року по справі № 240/1984/21.

Щодо застосування судом першої інстанції та посилання позивача на рішення Конституційного Суду України від 26 березня 2020 року по справі № 6-р/2020, яким було визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), окреме положення пункту 26 розділу VI "Прикінцеві та перехідні положення" Бюджетного кодексу України у частині, яка передбачає, що норми і положення статті 81 Закону № 1697-VІІ зі змінами, застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, Верховний Суд у наведених вище справах зазначив таке.

Відповідно до юридичної позиції Конституційного Суду України, сформульованої у цьому рішенні (абзаці одинадцятий підпункту 2.2 пункту), заробітна плата прокурорів, як елемент організації та порядку діяльності прокуратури в розумінні статті 131-1 Основного Закону України, має визначатися виключно законом.

Таким чином, Конституційний Суд України дав тлумачення статті 81 Закону №1697-VІІ зі змінами в розумінні статті 131-1 Основного Закону України, яка водночас відповідно до іншого рішення Конституційного Суду України від 18 червня 2020 року №5-р (II)/2020 вказує на те, що за новим конституційним правопорядком прокуратуру як інститут, що виконує функцію кримінального переслідування, структурно вмонтовано в загальну систему правосуддя.

Конституція України, як неодноразово зазначив Верховний Суд у своїх постановах від 21 вересня 2021 року по справі № 160/6204/20, від 13 жовтня 2021 року у справі №560/4176/19, від 26 листопада 2021 року по справі № 200/14545/19-а, віднесла прокурорів у розділ правосуддя, змінила характер їх діяльності з загального нагляду на основну функцію кримінального обвинувачення та запровадила нові принципи в проведенні оцінювання прокурорів. Таке оцінювання було визначено на законодавчому рівні і стосувалось без винятку усіх прокурорів, які мали бажання продовжувати працювати у органах прокуратури.

Тобто Рішення Конституційного Суду України від 26 березня 2020 року по справі №6-р/2020, на яке посилається суд першої інстанції та позивач, стосується приписів статті 81 Закону № 1697-VІІ зі змінами, офіційне тлумачення яких здійснено в розумінні статті 131-1 Основного Закону України і пов`язане з організацією і порядком діяльності прокуратури нової якості - функцією кримінального обвинувачення та проведення кадрового перезавантаження через оцінювання прокурорів. А тому застосування статті 81 Закону № 1697-VII зі змінами в редакції Закону № 113-ІХ без обмежень у цій справі, пов`язується із фактом переведення прокурорів (після їхньої атестації) на посади в "новоутворені"/"оновлені" прокуратури (відповідно до Закону № 113-ІХ).

Тож за висновком Верховного Суду у вказаних справах, до прокурора, який не пройшов успішно атестацію та не переведений за її наслідками на посаду в Офіс Генерального прокурора, обласну чи окружну прокуратури, застосуванню підлягають приписи абзацу 3 пункту 3 розділу II "Прикінцеві і перехідні положення" Закону № 113-IX, зі змісту якого слідує, що на період до дня звільнення або переведення до Офісу Генерального прокурора, обласної прокуратури, окружної прокуратури оплата праці прокурорів, які не завершили процедуру атестації, здійснюється відповідно до постанови Кабінету Міністрів України, яка встановлює оплату праці працівників органів прокуратури, а саме: постанови КМУ № 505.

Так, для з`ясування всіх обставин справи, судом апеляційної інстанції витребувано у Офісу Генерального прокурора інформацію щодо проходження/непроходження ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) процедури атестації відповідно до вимог Закону № 113-ІХ.

На адресу суду апеляційної інстанції 10.08.2022 року надійшов лист від Офісу Генерального прокурора, в якому повідомлялося, що ОСОБА_1 на підставі рішення чотирнадцятої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур від 07.07.2020 № 1 «Про успішне проходження атестації» наказом керівника Херсонської обласної прокуратури від 11.09.2020 № 548к переведений на посаду прокурора відділу представництва інтересів держави у бюджетній сфері, з питань державної і комунальної власності управління представництва інтересів держави в суді Херсонської обласної прокуратури.

Колегія суддів звертає увагу, що позивач пройшов успішно атестацію та з 11.09.2020 року переведений до Херсонської обласної прокуратури, отже саме з цієї дати позивач отримує заробітну плату згідно зі статтею 81 Закону №1697-VII зі змінами, внесеними Законом № 113-ІХ, що доречи не заперечується останнім.

Отже, в даному випадку суд апеляційної інстанції доходить висновку, що в період з 26.03.2020 по 10.09.2020 року, позивач не є прокурором, який успішно пройшов атестацію, а тому у спірних правовідносинах застосуванню підлягають приписи абзацу 3 пункту 3 розділу II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону №113-IX, зі змісту якого слідує, що на період переведення до обласної прокуратури оплата праці прокурорів, які не завершили процедуру атестації, здійснюється відповідно до постанови Кабінету Міністрів України, яка встановлює оплату праці працівників органів прокуратури, а саме: постанови КМУ №505.

Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 27 жовтня 2020 року по справі №826/18228/16, від 14 вересня 2021 року по справі № 320/1874/19, від 26 травня 2022 року по справі №540/1268/21, від 14 липня 2022 року по справі №160/13767/20.

Враховуючи вищевикладене колегія суддів доходить висновку, що судом першої інстанції, належним чином встановлено фактичні обставини справи, проте, допущено неправильне застосування норм матеріального права та зроблено помилковий висновок про задоволення позовних вимог щодо визнання протиправною бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати позивачу заробітної плати з 26 березня до 10 вересня 2020 року у відповідності до статті 81 Закону № 1697-VII та наявність правових підстав для проведення перерахунку заробітної плати, надбавки, премії та інші виплати позивача за цей період.

Колегія суддів звертає увагу, що позивач в позовній заяві зазначає, що за вересень 2020 року, йому часткова збільшено заробітну плату (з 11.09.2020 року), а в жовтні 2020 року нараховано та виплачено заробітну плату з урахуванням вимог статті 81 Закону № 1697-VII.

Суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Частиною 1 ст. 242 КАС України встановлено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до пункту другого частини першої статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

За змістом частини першої статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів доходить висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги відповідача та скасування рішення суду першої інстанції, з прийняттям нового рішення про відмов у задоволенні позовних вимог.

Керуючись статями 9, 34, 242, 243, 246, 250, 308, 310 - 316, 321,322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Херсонської обласної прокуратури - задовольнити.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 02 листопада 2021 року - скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову - відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя А.Б. Парінов

Судді: О.О. Беспалов

В.Ю. Ключкович