Справа № 160/4150/22
Суддя: Савченко Артур Владиславович
Дата ухвалення: 2022-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 вересня 2022 року Справа № 160/4150/22
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Савченка А.В.
при секретарі судового засідання Губкіній А.М.
представника позивача Косовської А.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Дніпрі адміністративну справу за правилами загального позовного провадження за позовною заявою ОСОБА_1 до Покровської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Покровської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії в якій позивач, з урахуванням уточнень позовних вимог, просить:
- стягнути з Покровської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області на його користь в рахунок відшкодування моральної шкоди грошові кошти в розмірі 35 000 грн.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.02.2022 р. відкрито провадження в цій адміністративній справі, призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
04 квітня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із заявою про забезпечення позову, в якій просив:
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.04.2022 р. у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовлено.
До суду 26.04.2022 р. від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому вони заперечують проти задоволення позовної заяви, посилаючись на те, що оскаржуване позивачем рішення повністю відповідає вимогам чинного законодавства України, є законним та обґрунтованим, тому підстави для визнання його протиправним відсутні. Зазначають, що підстав для відмови було дві: по-перше, відсутність повноважень у Покровської селищної ради розпоряджатися землями державної власності, по-друге, невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель, оскільки вказана земельна ділянка належить до земель природно-заповідного фонду, але у проекті землеустрою відсутня інформація про обмеження у використанні земель, додержання режиму охорони та використання відповідної території та вимоги природоохоронного законодавства, що передбачено п. а) ч. 1-2 Розділу IX «Прикінцеві положення» Закону України «Про землеустрій». Таким чином, відсутнє протиправне діяння з боку відповідача, а тому позовна вимога щодо стягнення з відповідача моральної шкоди є безпідставною та такою, що не підлягає задоволенню.
До суду 09.05.2022 р. від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій позивач висловив аналогічну позицію висловлену в позовній заяві та у зв`язку із не надсиланням йому відзиву, посилався на порушення відповідачем вимог ч.9 ст.79 КАС України, а саме, що копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Тому, просить суд не брати до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи.
До суду 23.05.2022 р. від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив, в якому відповідач висловив аналогічну позицію заявлену у відзиві на позовну заяву та зазначив, що відповідачем в межах встановленого судом строку для подання відзиву було надіслано через Укрпошту відзив разом з відповідними додатками на 3 адреси, та який було отримано останнім, що підтверджується доданими документами, наявними в матеріалах справи.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.06.2022 р. розгляд справи за вказаною позовною заявою вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 19.07.2022 р. о 14:30 год.
Крім того, цією ухвалою суду витребувано у Покровської селищної ради:
До суду 27.06.2022 р. від ОСОБА_1 надійшла та прийнята судом уточнена редакція позовної заяви, в якій уточнення стосувалось найменування відповідача, а саме: замість Покровської сільської ради Покровського району Дніпропетровської області, вказано - Покровську селищну раду Синельниківського району Дніпропетровської області.
До суду 14.07.2022 р. від відповідача надійшла заява про проведення судового засідання без участі представника Покровської селищної ради.
До суду 14.07.2022 р. від відповідача надійшли додаткові пояснення, в яких зазначено, що земельна ділянка кадастровий номер 24286100:01:001:1153 весь час перебувала у державній власності, а саме:
- станом на 29.05.2020 р. це видно із наказу Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області від 29.05.2020 р. № 4-7338/15-20-СГ «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою» та із копіювання з кадастрової карти (плану) земельної ділянки, що передається у юність гр. ОСОБА_1 » (вказані документи містяться у проекті землеустрою та в матеріалах справи);
- станом на 22.03.2021 року вбачається із висновку про розгляд документації із землеустрою ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області від 22.03.2021 року № 5804/82-21 (міститься у проекті землеустрою та в матеріалах справи);
- станом на 19.02.2022 р. вбачається з Інформації з Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку, замовником якої виступила ОСОБА_2 , час та дата запиту 17:46 19.02.2022 р.
Представник відповідача, в підготовче судове засідання 19.07.2022 р. не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується доказами, наявними в матеріалах справи.
Представник відповідача, в підготовче судове засідання 18.08.2022 р. не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується доказами, наявними в матеріалах справи.
Усною ухвалою суду, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, з занесенням до протоколу судового засідання закрито підготовче провадження та призначено справу №160/4150/22 до судового розгляду по суті у судовому засіданні на 15.09.2022 р. о 15:30 год.
У судових засіданнях представник позивача підтримав позов та, посилаючись на викладені у ньому доводи, просив повністю задовольнити позовні вимоги.
Представник відповідача, в підготовче судове засідання 15.09.2022 р. не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується доказами, наявними в матеріалах справи.
Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи і наявні в них докази, а також проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини, з урахуванням уточненої позовної заяви, суд доходить висновку про часткове задоволення позовних вимог, з огляду на таке.
Суд встановив, що наказом Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області від 29.05.2020 р. № 4.7338/15-20-СГ «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою» ОСОБА_1 надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності, розташованої за межами населеного пункту на території Катеринівської сільської ради Покровського району Дніпропетровської області, орієнтовний розмір земельної ділянки 2,0000 га із цільовим призначенням (01.03) для ведення особистого селянського господарства.
Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за межами населеного пункту на території Катеринівської сільської ради Покровського району Дніпропетровської області, ОСОБА_1 , розроблений відповідно до чинного законодавства України, Земельного кодексу України, Закону України «Про землеустрій», Закону України «Про Державний земельний кадастр», Постанови Кабміну «Про затвердження Порядку ведення Державного земельного кадастру» від 17.10.2012 р. № 1051, Наказу Держкомзему «Про затвердження інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками» від 18.05.2010 р. № 376, Інструкції з топографічного знімання у масштабах 1:5000, 1:2000, 1:1000 та 1:500 (ГКНТА-2.04-02-98), затвердженої наказом Укргеодезкартографії від 09.04.1998 р. № 56 та на підставі:
- завдання на виконання робіт від 10.03.2021 р.;
- заяви гр. ОСОБА_1 від 10.03.2021 р.;
- договору на виконання робіт із землеустрою від 10.03.2021 р. №1003-1;
- наказу Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області
від 29.05.2020 р. № 4-7338/15-20-СГ.
Земельна ділянка, що проектується до відведення, загальною площею 2,0000 га, розташована за межами населеного пункту на території Катеринівської сільської ради Покровського району Дніпропетровської області та відводиться за рахунок земель запасу (земельної ділянки кожної категорії земель, які не надані у власність або користування громадянам чи юридичним особам) державної форми власності.
27 липня 2021 року позивачем було подано розроблений проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність на затвердження до Покровської селищної ради колишнього Покровського ( Синельниківського) району Дніпропетровської області.
Рішенням Покровської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області від 15.12.2021 р. №Р-2517-29/VIII відмовлено ОСОБА_1 у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства площею 2,0000 га кадастровий номер 4286100:01:001:1:153, яка розташована за адресою: Покровська селищна (за межами населеного пункту), у зв`язку з невідповідністю місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до нормативно-правових актів, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель, оскільки земельна ділянка знаходиться на ключових територіях регіональної екологічної мережі Дніпропетровської області як території національного значення «Дібрівський» в межах існуючого об`єкта природно-заповідного фонду місцевого значення ландшафтного заказника «Старокасьянівський», проте в проєкті землеустрою відсутня інформація про обмеження у використанні земель, додержання режиму охорони та використання відповідної території та вимоги природоохоронного законодавства, що передбачено пунктом 1-2 розділу IX «Прикінцеві положення» Закону України «Про землеустрій».

Вважаючи протиправною відмову відповідача у затвердженні проекту землеустрою, позивач звернувся з цією позовною заявою.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зважає на таке.

Згідно з ч. 1 ст. 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 Земельного кодексу України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 га.

Пунктом «в» ч. 3 ст. 116 Земельного кодексу України передбачено, що безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

В силу пункту «а» ч. 3 ст. 22 Земельного кодексу України землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства.

Згідно з ч.1 ст. 186-1 Земельного кодексу України передбачено, що проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок усіх категорій та форм власності (крім земельних ділянок зони відчуження та зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи) підлягає обов`язковому погодженню з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 186-1 Земельного кодексу України розробник подає на погодження до органу, визначеного в частині першій цієї статті, за місцем розташування земельної ділянки оригінал проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а до органів, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, - завірені ним копії проекту.

Частиною 5 ст. 186-1 Земельного кодексу України визначено, що органи, зазначені в частинах першій - третій цієї статті, зобов`язані протягом десяти робочих днів з дня одержання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або копії такого проекту безоплатно надати або надіслати рекомендованим листом з повідомленням розробнику свої висновки про його погодження або про відмову в такому погодженні з обов`язковим посиланням на закони та прийняті відповідно до них нормативно-правові акти, що регулюють відносини у відповідній сфері.

Згідно з вимогами ч.6 ст.186-1 Земельного кодексу України підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації.

Частиною 8 ст. 186-1 Земельного кодексу України передбачено, що у висновку про відмову в погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки органами, зазначеними в частинах першій - третій цієї статті, має бути надано вичерпний перелік недоліків проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та розумний строк для усунення таких недоліків (який за письмовим проханням розробника проекту може бути продовжений).

Органами, зазначеними в частинах першій-третій цієї статті, може бути відмовлено у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки лише у разі, якщо не усунено недоліки, на яких було наголошено у попередньому висновку. Не можна відмовити у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з інших причин чи вказати інші недоліки.

Згідно з вимогами абзацом 5 ч.7 ст.186-1 Земельного кодексу України кожен орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, інший суб`єкт, визначений цією статтею, розглядає та погоджує документацію із землеустрою самостійно та незалежно від погодження документації із землеустрою іншими органами.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що ст.186-1 Земельного кодексу України передбачено два альтернативні варіанти рішень у формі висновку, які можуть бути прийняті органом виконавчої влади за результатами розгляду проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки: про погодження цього проекту або про відмову в його погодженні.

Підставою відмови у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише його невідповідність вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів (ч. 13 ст. 123 Земельного кодексу України).

Системний аналіз наведених правових норм дає підстави дійти до висновку про те, затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у шість є завершальною стадією процедури відведення земельної ділянки. При цьому, стаття 123 Земельного кодексу України встановлює вичерпний перелік підстав для відмови у затвердженні проекту землеустрою.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 10.06.2021 р. у справі № 240/4964/18.

27 травня 2021 року, набрав чинності Закон України №1423-ІХ від 28 квітня 2021 року "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин" (далі Закон №1423-ІХ) згідно з яким землі державної власності за межами населених пунктів (крім земель, які потрібні державі для виконання її функцій) передані до комунальної власності сільських, селищних, міських рад.

Так, розділ X "Перехідні положення" Земельного кодексу України доповнено пунктом 24 такого змісту: "…з дня набрання чинності цим пунктом землями комунальної власності територіальних громад вважаються всі землі державної власності, розташовані за межами населених пунктів у межах таких територіальних громад, крім земель: а) що використовуються органами державної влади, державними підприємствами, установами, організаціями на праві постійного користування (у тому числі земельних ділянок, що перебувають у постійному користуванні державних лісогосподарських підприємств, та земель водного фонду, що перебувають у постійному користуванні державних водогосподарських підприємств, установ, організацій, Національної академії наук України, національних галузевих академій наук); б) оборони; в) природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення в межах об`єктів і територій природно-заповідного фонду загальнодержавного значення, лісогосподарського призначення; г) зони відчуження та зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи; г) під будівлями, спорудами, іншими об`єктами нерухомого майна державної власності; д) під об`єктами інженерної інфраструктури загальнодержавних та міжгосподарських меліоративних систем державної власності; е) визначених у наданих до набрання чинності цим пунктом дозволах на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, наданих органами виконавчої влади з метою передачі земельних ділянок у постійне користування державним установам природно-заповідного фонду, державним лісогосподарським та водогосподарським підприємствам, установам та організаціям, якщо рішення зазначених органів не прийняті.

Земельні ділянки, що вважаються комунальною власністю територіальних громад сіл, селищ, міст відповідно до цього пункту і право державної власності на які зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, переходять у комунальну власність з моменту державної реєстрації права комунальної власності на такі земельні ділянки.

Інші земельні ділянки та землі, не сформовані у земельні ділянки, переходять у комунальну власність з дня набрання чинності цим пунктом.

З дня набрання чинності цим пунктом, до державної реєстрації права комунальної власності на земельні ділянки державної власності, що передаються у комунальну власність територіальних громад, органи виконавчої влади, що здійснювали розпорядження такими земельними ділянками, не мають права здійснювати розпорядження ними...".

Надані до дня набрання чинності цим пунктом рішеннями Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів виконавчої влади дозволи на розроблення документації із землеустрою щодо земельних ділянок державної власності, які відповідно до пункту 24 Закону №1423-ІХ переходять у комунальну власність, є чинними. Рішення про затвердження такої документації, що не була затверджена на день набрання чинності цим пунктом, приймають сільські, селищні, міські ради.

Тобто, з дня набрання чинності Законом №1423-ІХ (з 27.05.2021 року) до державної реєстрації права комунальної власності на земельні ділянки державної власності, що передаються у комунальну власність територіальних громад, органи виконавчої влади, які здійснювали розпорядження земельними ділянками державної власності, втратили повноваження щодо розпорядження такими земельними ділянками.

Натомість, вказані повноваження належать місцевим радам відповідної територіальної громади.

Як вбачається з матеріалів справи, наказом Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області від 29.05.2020 р. № 4.7338/15-20-СГ «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою» ОСОБА_1 надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності, розташованої за межами населеного пункту на території Катеринівської сільської ради Покровського району Дніпропетровської області, орієнтовний розмір земельної ділянки 2,0000 га із цільовим призначенням (01.03) для ведення особистого селянського господарства.

Після набрання чинності Закону №1423-ІХ (27.05.2021 р.) повноваження щодо затвердження проекту землеустрою щодо відведення та передачі позивачу у власність для ведення особистого селянського господарства спірної земельної ділянки належать Покровській селищній раді Синельниківського району Дніпропетровської області.

Оскаржуване рішення обґрунтовано тим, що у зв`язку з тим, що вищенаведена земельна ділянка розташована на ключових територіях регіональної екологічної мережі Дніпропетровської області як території національного значення «Дібровський» в межах існуючого об`єкта природно-заповідного фонду місцевого значення ландшафтного заказника «Старокасьянівський», проте в проекті землеустрою відсутня інформація про обмеження у використанні земель, додержання режиму охорони та використання відповідної території та вимоги природоохоронного законодавства, що передбачено пунктом 1-2 розділу IX «Прикінцеві положення» Закону України «Про землеустрій».

На думку відповідача земельна ділянка кадастровий номер :01:001:1001, за рахунок якої здійснювалось відведення позивачеві земельної ділянки кадастровий :01:001:1153 (як і сама відведена земельна ділянка кадастровий номер :01:001:1153) розташована на ключових територіях регіональної екологічної мережі Дніпропетровської області як територія національного значення «Дібрівський» в межах існуючого об`єкта природно-заповідного фонду місцевого значення ландшафтного заказника «Старокасянівський», що підтверджується рішенням Дніпропетровської обласної ради від 27.12.2011 р. №218-10/VI «Про створення об`єктів природно-заповідного фонду місцевого значення», а також рішенням Дніпропетровської обласної ради від 24.03.2017 р. № 176-8/VII «Про затвердження проекту схеми формування екологічної мережі Дніпропетровської області».

Також інформація щодо належності земельної ділянки кадастровий номер :01:001:1001 та відведеної з неї земельної ділянки кадастровий номер :01:001:1153 до категорії земель природно-заповідного фонду відображається на Публічній кадастровій карті, тому виключається можливість необізнаності щодо вказаної інформації з боку Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, яким було надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою; з боку розробника Проекту землеустрою ТОВ «Кадастрове бюро», у складі якого працюють сертифіковані інженери - землевпорядники, відповідальні за дотримання вимог земельного законодавства стандартів, норм і правил при виконанні робіт із землеустрою; а також з боку Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області, експертом якого здійснювалась державна експертиза розробленого проекту.

Проте, суд зазначає, що як на час звернення позивача до суду, так і на час звернення позивача із заявою про затвердження Проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, вона є державною власністю та належить до земель сільськогосподарського призначення. Відсутні докази, що спірна земельна ділянка належить до території національного значення «Дібровський» в межах існуючого об`єкта природно-заповідного фонду місцевого значення ландшафтного заказника «Старокасьянівський». Зазначені обставини підтверджуються як документами, що містяться в Проекті землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, так і відомостями, які містяться у Публічній кадастровій карті, про земельну ділянку :01:001:1153), що підтверджується копією інформації з Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку від 19.02.2022 р. та роздруківкою відомостей з Публічної кадастрової карти.

Відповідно, встановленими у цій справі обставинами не підтверджено та спростовано твердження відповідача, що спірна земельна ділянка належить до категорії земель природно-заповідного фонду, розташована на ключових територіях регіональної екологічної мережі Дніпропетровської області як територія національного значення «Дібрівський» в межах існуючого об`єкта природно-заповідного фонду місцевого значення ландшафтного заказника «Старокасянівський».

Зокрема, стверджувані відповідачем обставини не підтверджують рішення Дніпропетровської обласної ради від 27.12.2011 р. №218-10/VI «Про створення об`єктів природно-заповідного фонду місцевого значення», а також рішення Дніпропетровської обласної ради від 24.03.2017 р. № 176-8/VII «Про затвердження проекту схеми формування екологічної мережі Дніпропетровської області», оскільки вказані рішення не свідчать про завершення процедури створення об`єкта природно-заповідного фонду місцевого значення та екологічної мережі. Інших доказів, які б свідчили про існування вказаних об`єктів не надано.

До того ж, надані відповідачем графічні матеріали (експлікація, роздруківка) не є належними доказами розташування спірної земельної ділянки на ствреджуваних відповідачем координатах, оскільки зі змісту вказаних матеріалів неможливо ідентифікувати земельну ділянку, а зазначення її ідентифікуючого номера здійснено рукописно (синьою ручкою) без зазначення особи, яка вчинила напис, її посади та інформації щодо наявності у цієї особи відповідних повноважень.

Таким чином, суд дійшов висновку про визнання протиправним та скасування рішення Покровської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області від 15.12.2021 р. №Р-2517-29/VІІІ щодо відмови ОСОБА_1 у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2,0000 га, кадастровий номер :01:001:1153 для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Катеринівської сільської ради Покровського району Дніпропетровської області (за межами населеного пункту) та надання її у власність.

Оскільки відповідачем протиправно відмовлено позивачу у затвердженні проекту землеустрою, суд вважає за необхідне зобов`язати Покровську селищну раду Синельниківського району Дніпропетровської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2,0000 га, кадастровий номер :01:001:1153 для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Катеринівської сільської ради Покровського району Дніпропетровської області (за межами населеного пункту) та надання її у власність, з урахуванням висновків суду.

При цьому суд звертає увагу, що Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення умов для забезпечення продовольчої безпеки в умовах воєнного стану» від 24.03.2022 №2145-IX розділ X «Перехідні положення» Земельного кодексу України доповнено пунктом 27, відповідно до якого під час дії воєнного стану земельні відносини регулюються з урахуванням таких особливостей, зокрема: безоплатна передача земель державної, комунальної власності у приватну власність, надання дозволів на розроблення документації із землеустрою з метою такої безоплатної передачі, розроблення такої документації забороняється.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 Про введення воєнного стану в Україні, затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Указом Президента України від 14.03.2022 №133/2022 Про продовження строку дії воєнного стану в Україні, затвердженого Законом України від 15.03.2022 №2119-ІХ продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб. Указом Президента України від 18.04.2022 №259/2022 Про продовження строку дії воєнного стану в Україні, затвердженого Законом України від 18.04.2022 №2212-ІХ продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб. Указом Президента України від 17.05.2022 №341/2022 Про продовження строку дії воєнного стану в Україні, затвердженого Законом України №2263-IX від 22.05.2022, воєнний стан продовжений з 05 годин 30 хвилин 25.05.2022 строком на 90 діб. Указом Президента України Про продовження строку дії воєнного стану в Україні від 12.08.2022 № 573/2022, затвердженого Законом України від 15.08.2022 №2500-IX, воєнний стан в Україні продовжено з 05 годин 30 хвилин 23.08.2022 строком на 90 діб, - до 21 листопада 2022 року

Тобто, введений воєнний стан триває станом і на сьогодні.

Суд зазначає, що встановлення тимчасової заборони на безоплатну передачу земель власності у приватну власність за наявності встановленого факту порушення прав позивача не є підставою для невжиття заходів судового захисту порушених прав позивача.

До того ж, тимчасова заборона стосується саме передачі у власність, але не розгляду заяви позивача.

За вказаних обставин, тимчасова заборона на безоплатну передачу земель власності у приватну власність за наявності встановленого факту порушення прав позивача не позбавляє особу права на судовий захист та відновлення порушених прав, однак відновлення прав має відбуватись з урахуванням особливостей, введених Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення умов для забезпечення продовольчої безпеки в умовах воєнного стану» від 24.03.2022 р. №2145-IX, відповідно до якого під час дії воєнного стану безоплатна передача земель державної, комунальної власності у приватну власність забороняється.

Також, на думку суду, за необхідності, питання щодо строкових рамок виконання судового рішення може бути вирішене у порядку виконання судових рішень.

Відтак, суд у цій справі дійшов висновку про часткове задоволення позову та зобов`язання Покровську селищну раду Синельниківського району Дніпропетровської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Щодо позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди у розмірі 35 000,00 грн., суд зазначає таке.

Відповідно до статті 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала:

1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки;

2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт;

3) в інших випадках, встановлених законом.

В обґрунтування наявності підстав для стягнення моральної шкоди позивач зазначає, що через необґрунтовано відмову відповідача у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства завдали позивачу немайнових втрат, спричинених моральними стражданнями, які позначили негативні зміни у його житті: щоденні негативні переживання та спогади про порушення його прав та несправедливе ставлення до його особи потягли негативні переживання, насторогу, тривогу, емоційні реакції, фіксованість уваги на проблемі, переживання психологічного дискомфорту, тимчасову відірваність від активного соціального життя, знижений та нестійкий настрій, порушення сну, неприємні сновидіння, емоційна напруга, нервозність, дратівливість, реакції замикання, почуття образи, обурення, приниженої гідності, через неможливість віддати борги людям.

Адекватне відшкодування шкоди, зокрема й моральної, за порушення прав людини є одним із ефективних засобів юридичного захисту. Моральна шкода полягає у стражданні або приниженні, яких людина зазнала внаслідок протиправних дій. Страждання і приниження - емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання. Порушення прав людини чи погане поводження із нею з боку суб`єктів владних повноважень завжди викликають негативні емоції. Проте не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік та стан здоров`я потерпілого. У справах про відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади або органом місцевого самоврядування, суд, оцінивши обставин справи, повинен встановити чи мали дії (рішення, бездіяльність) відповідача негативний вплив, чи досягли негативні емоції позивача рівня страждання або приниження, встановити причинно-наслідковий зв`язок та визначити співмірність розміру відшкодування спричиненим негативним наслідкам. Суд наголошує, що, визначаючи співмірність розміру відшкодування спричиненим негативним наслідкам, суд повинен виходити із засад розумності та справедливості. З огляду на те, що «розумність» і «справедливість» є оціночними поняттями, суди першої та апеляційної інстанцій, які заслуховують сторін та встановлюють фактичні обставини справи, мають широку свободу розсуду під час визначення розумного та справедливого (співмірного) розміру відшкодування моральної шкоди.

Такий висновок був висловлений у постанові Верховного Суду від 10.04.2019 р. у справі №464/3789/17.

Крім того, порушення прав людини чи погане поводження із нею з боку суб`єктів владних повноважень завжди викликають негативні емоції. Проте, не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік та стан здоров`я потерпілого.

У справах про відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади або органом місцевого самоврядування, суд, оцінивши обставин справи, повинен встановити чи мали дії (рішення, бездіяльність) відповідача негативний вплив, чи досягли негативні емоції позивача рівня страждання або приниження, встановити причинно-наслідковий зв`язок та визначити співмірність розміру відшкодування спричиненим негативним наслідкам.

Аналогічна позиція була висловлена Верховним Судом у постанові від 10.04.2019 р. у справі №464/3789/17.

Разом з тим, позивач повинен довести факт заподіяння йому моральної шкоди.

У справах про відшкодування моральної шкоди обов`язок доказування покладається на особу, яка заявляє вимогу про відшкодування такої шкоди. Доказами, які дозволять суду встановити наявність моральної шкоди, її характер та обсяг, в даному випадку можуть бути, зокрема довідки з медичних установ, виписки з історії хвороби, чеки за оплату медичної допомоги та придбання ліків тощо.

Аналогічна позиція була висловлена Верховним Судом у постанові від 12.11.2019 р. у справі № 818/1430/17.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем до суду не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження понесення моральної шкоди, що виходячи зі змісту наведених правових приписів, зумовлює відсутність правових підстав для стягнення останньої з відповідача.

У зв`язку з викладеним, у суду відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог позивача у вказаній частині.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову.

Питання щодо розподілу судових витрат врегульовані ст.139 КАС України.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі Закону України «Про судовий збір», з відповідача судові витрати, відповідно до статті 139 КАС України, не стягуються.

Керуючись ст. 2, 77, 78, 139, 242-243, 245-246, 258, 262 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Покровської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Покровської селищної ради Покровського району Дніпропетровської області від 15.12.2021 р. №Р-2517-29/VІІІ щодо відмови ОСОБА_1 у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2,0000 га, кадастровий номер :01:001:1153 для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Катеринівської сільської ради Покровського району Дніпропетровської області (за межами населеного пункту) та надання її у власність.

Зобов`язати Покровську селищну раду Синельниківського району Дніпропетровської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2,0000 га, кадастровий номер :01:001:1153 для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Катеринівської сільської ради Покровського району Дніпропетровської області (за межами населеного пункту) та надання її у власність, з урахуванням висновків суду у цій справі.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст.255 КАС України та може бути оскаржене в порядку та у строки, встановлені ст.ст.295, 297 КАС України.

Повний текст рішення складено 21.09.2022 р.

Суддя А.В. Савченко