Справа № 520/7734/22
Суддя: Волошин Д.А.
Дата ухвалення: 2022-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

про залишення позову без руху

22 вересня 2022 р. № 520/7734/22

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Волошин Д.А., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Державної організації "Фонд гарантування вкладів фізичних осіб" про зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:

- зобов`язати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, що здійснює ліквідацію банку ПАТ «АКТАБАНК» включити фізичну особу ОСОБА_1 як власника банківського рахунку № НОМЕР_1 за договором № В47-0084/Т/630968 від 07.08.2014 до Переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів;

- стягнути з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, що здійснює ліквідацію банку ПАТ «АКТАБАНК», на користь ОСОБА_1 суму вкладу 39183,11 грн (тридцять дев`ять тисяч сто вісімдесят три гривні 11 коп.).

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до ч. 2 ст. 122 КАС України визначено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Разом з тим, суд звертає увагу позивача на те, що у випадку пропуску строку звернення до суду підставами для його поновлення та розгляду справи є лише наявність поважних причин, тобто, обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Слід зазначити, що дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників цих відносин у випадку, якщо вони стали спірними, а також однією із гарантій дотримання у суспільних відносинах принципу правової визначеності, як складової принципу верховенства права. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними та після завершення таких строків, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

При цьому, положення «повинна» слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав якщо: особа знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке прийнято рішення або вчинені дії. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду. Доказами того, що особа знала про можливе порушення своїх прав є, зокрема, умови, за яких особа мала реальну можливість дізнатися про порушення своїх прав.

Більш того, суд вважає за необхідне також зазначити, що при вирішенні питання щодо дотримання строків звернення до суду суд звертає увагу на практику Європейського суду з прав людини.

У справах «Стаббігс та інші проти Великобританії» та «Девеер проти Бельгії» Європейський суд дійшов висновку, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Суд зазначає, що постановою Правління НБУ від 07.08.2014№ 158/БТ ПАТ «АКТАБАНК» було віднесено до категорії проблемних.

16.09.2014 постановою Правління НБУ № 576 ПАТ «АКТАБАНК» віднесено до категорії неплатоспроможних.

16.09.2014 виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняла рішення № 90, відповідно до якого з 17.09.2014 розпочата процедура виведення ПАТ «АКТАБАНК» з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації на період з 17.09.2014 по 17.12.2014, та призначила уповноваженою особою Фонду на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «АКТАБАНК» ОСОБА_2 (перший відповідач у справі), про що було повідомлено на офіційному веб-сайті Фонду 23.09.2014 у розділі «Оголошення» (http://www.fg.gov.ua/advert/) та в розділі «Тимчасова адміністрація та ліквідація банків» (http://www.fg.gov.ua/payments/aktabank-86.html).

Таким чином, зважаючи на викладене, а також беручи до уваги те, що ліквідація ПАТ АКТАБАНК» була загальновідомою у 2014 році, суд дійшов висновку, що позивач ще у 2014 року повинен був дізнатись про запровадження тимчасової адміністрації в ПАТ АКТАБАНК».

В позовній заяві представник позивача просив поновити строк звернення до суду з даним позовом, оскільки враховуючи судову практику яка існувала на той час, з метою ефективного захисту свого порушеного права, позивач звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовною заявою та 29.05.2018 Дзержинським районним судом м. Харкова по справі №638/16868/17 задоволені позовні вимоги. 30.08.2022 Полтавським апеляційним судом заочне рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 29.05.2018 по справі № 638/16868/17 скасовано та роз`яснено право звернутися с позовом до адміністративного суду.

Дані доводи позивача судом не приймаються до уваги, оскільки при зверненні до Дзержинського районного суду м. Харкова позивачем також пропущено строк звернення до суду, передбачений частиною п`ятою статті 122 КАС України, оскільки ліквідація ПАТ "АКТАБАНК" була загальновідомою у 2014 році, а до суду, як зазначив представник позивача у позовній заяві, ОСОБА_1 звернулась у 2017 році, тобто лише через 3 роки.

Посилання представника позивача на те, що ОСОБА_1 зверталась до відповідача з заявою у 2014 році, а відповідь отримала лише у 2017 році, а тому пропустила строк на звернення до суду, судом не приймаються до уваги, оскільки відсутні будь-які докази звернення позивача до відповідача у 2014 році щодо виплати йому коштів або включення до переліку вкладників, які мають право на відшкодування гарантованої суми вкладу.

До позовної заяви долучена заява позивача від 19.12.2014 про включення її до переліку вкладників, які мають право на відшкодування гарантованої суми вкладу, проте до суду не надано жодних доказів направлення вказаної заяви до відповідача та отримання її відповідачем у зв`язку з чим причини пропуску строку звернення до суду, які викладені у позовній заяві є неповажними, а відтак відсутні підстави для поновлення позивачу строку для звернення до суду з даним позовом.

Згідно з ч. 1 ст. 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Відтак позивачу слід зазначити інші підстави для поновлення строку, а також надати докази на підтвердження поважності причин такого пропуску суду.

З огляду на викладене, заява позивача про поновлення строку на звернення до адміністративного суду з даним позовом задоволенню не підлягає.

Також, відповідно до частини 3 статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Підпунктом 1 пункту 3 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру, який подано суб`єктом владних повноважень, юридичною особою - ставка судового збору становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" установлено у 2022 році прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2022 року - 2481,00 гривень.

Як вбачається з позовних вимог, предметом позову у даній справі є вимога майнового характеру (стягнення суми 39183,11 грн), а отже, ставка судового збору за подання даного позову в силу приписів ч. 3 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" становить 793,92 грн.

У позовній заяві відсутні докази сплати судового збору.

При цьому, посилання позивача на те, що він звільнений від сплати судового збору на підставі ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» є помилковим, з огляду на наступне.

Так, частиною 3 статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав.

В той же час, відповідно до п. 22 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

При цьому, відповідно до п. 3 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» виконавець - суб`єкт господарювання, який виконує роботи або надає послуги.

Пунктом 4 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що виробник - суб`єкт господарювання, який: виробляє товар або заявляє про себе як про виробника товару чи про виготовлення такого товару на замовлення, розміщуючи на товарі та/або на упаковці чи супровідних документах, що разом з товаром передаються споживачеві, своє найменування (ім`я), торговельну марку або інший елемент, який ідентифікує такого суб`єкта господарювання; або імпортує товар;

Відповідно до п. 17 Закону України «Про захист прав споживачів» послуга - діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб.

Відтак, проаналізувавши вказані норми у їх взаємозв`язку, можна дійти висновку, що Закон України «Про захист прав споживачів» поширюються на відносини, що виникають між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг.

В той же час, згідно з ч. 1 ст. 3 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фондом є установа, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, встановлених цим Законом.

Згідно з ч. 3 ст. 3 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд є установою, що не має на меті отримання прибутку.

При цьому, ч. 1 ст. 4 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено, що основним завданням Фонду є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

Отже, Фонд є спеціальною установою, що забезпечує функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

У даному випадку є очевидним, що Фонд не є суб`єктом господарювання, не є кредитодавцем відносно позивача, не виконує для позивача роботи, не надає послуги, не виробляє продукцію, та в рамках профільного законодавства визначений як суб`єкт владних повноважень, зокрема, у публічно-правових відносинах щодо гарантування з боку Держави виплат сум гарантованого відшкодування, які самі по собі не є коштами клієнта на рахунку у банку, а сплачуються за рахунок Фонду, у т.ч. за рахунок державних коштів, як підтвердження гарантії з боку Держави стабільності банківської системи.

При цьому, позивач, в контексті бажання отримати від Держави (в особі Фонду) суми гарантованого відшкодування, не є по відношенню до Фонду позичальником за договором про надання споживчого кредиту та між ними відсутні відносини, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору.

З огляду на що відносини, які склалися між позивачем та Фондом гарантуванням вкладів фізичних осіб, не є відносинами, на які розповсюджується Закон України «Про захист прав споживачів», а відтак ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» не може бути підставою для звільнення позивача від сплати судового збору за звернення до суду з даним позовом.

Щодо посилань представника позивача на постанову Великої Палати Верховного Суду від 15.05.2019 по справі №817/649/16 суд зазначає, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08.09.2021 у справі № 160/15864/20 відступила від правової позиції щодо поширення ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» на спори, які виникають між вкладниками банку та Фондом під час здійснення останнім владних управлінських функцій, який викладений у постановах Великої Палати Верховного Суду від 21.03.2018 у справі № 761/24881/16-ц, від 15.05.2019 у справі № 817/649/16, та дійшла висновку, що дія зазначеної статті Закону не поширюється на таку категорію спорів.

Також, частиною 1 статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що позовної заяви додаються її копії, а також копії доданих до позовної заяви документів відповідно до кількості учасників справи, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті.

Згідно з частин другої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява подається в письмовій формі позивачем або особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Відповідно до частини восьмої статті 18 Кодексу адміністративного судочинства України, особи, які зареєстрували офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі, подають процесуальні та інші документи, письмові та електронні докази, вчиняють інші процесуальні дії в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, з використанням власного електронного підпису, прирівняного до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронні довірчі послуги", якщо інше не визначено цим Кодексом.

Згідно ч. 2 ст. 44 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Відповідно до частин сьомої-десятої статті 44 Кодексу адміністративного судочинства України документи (в тому числі процесуальні документи, письмові та електронні докази тощо) можуть подаватися до суду, а процесуальні дії вчинятися учасниками справи в електронній формі з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, за винятком випадків, визначених цим Кодексом.

Процесуальні документи в електронній формі мають подаватися учасниками справи до суду з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).

У разі подання до суду документів в електронній формі учасник справи зобов`язаний надати доказ надсилання листом з описом вкладення іншим учасникам справи копій поданих до суду документів.

Судом встановлено, що позовна заява та додані до неї документи, подано представником позивача через систему "Електронний суд".

Проте, в порушення ч. 9 ст. 44 Кодексу адміністративного судочинства України, представником позивача не надано доказів направлення на адресу відповідача листом з описом вкладення копій поданих до суду документів.

Таким чином, усуваючи недоліки позовної заяви позивачу необхідно надати до суду оригінал платіжного документу про сплату судового збору в розмірі 793,92 грн за наступними реквізитами: отримувач коштів ГУК Харків обл/мХар Основ"ян/22030101; код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37874947; банк отримувача Казначейство України (ел. адм. подат.); код банку отримувача (МФО) 899998; рахунок отримувача UA4020661; код класифікації доходів бюджету 22030101, призначення платежу - "*;101; (код платника); судовий збір за позовом (ім`я/назва платника), Харківський окружний адміністративний суд"; заяву про поновлення строку звернення до суду, в якій зазначити інші підстави для поновлення строку; докази направлення на адресу відповідача листом з описом вкладення копії адміністративного позову та доданих до нього документів.

Відповідно до пункту частини 1 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Керуючись статтями 122, 123, 160, 161, 169, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В :

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до суду - залишити без задоволення.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Державної організації "Фонд гарантування вкладів фізичних осіб" про зобов`язання вчинити певні дії - залишити без руху.

Надати позивачу термін - десять календарних днів для усунення недоліків позовної заяви шляхом надання до суду заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду із зазначенням обґрунтованих та поважних причин його пропуску; оригіналу квитанції про сплату судового збору у розмірі 793,92 грн; доказів направлення на адресу відповідача листом з описом вкладення копії адміністративного позову та доданих до нього документів.

Копію ухвали невідкладно надіслати позивачу.

Роз`яснити позивачеві, що у разі невиконання вимог ухвали позовна заява підлягає поверненню.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Д.А. Волошин