Справа № 140/607/22
Суддя: Пліш Михайло Антонович
Дата ухвалення: 2022-09-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2022 рокуЛьвівСправа № 140/607/22 пров. № А/857/9460/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Пліша М.А.,

суддів Ніколіна В.В., Гінди О.М.,

за участю секретаря судового засідання Рибачука А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційні скарги Головного управління ДПС у Волинській області та Приватного акціонерного товариства «Волиньхолдінг» на додаткове рішення Волинського окружного адміністративного суду від 25 травня 2022 року (головуючий суддя Костюкевич С.Ф., м. Луцьк) по справі за адміністративним позовом Приватного акціонерного товариства «Волиньхолдінг» до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання дії та бездіяльності протиправними,-

В С Т А Н О В И В :

Приватне акціонерне товариство «Волиньхолдінг» звернулось в суд першої інстанції з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Волинській області в якому просило визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення відповідача від 23.10.2021 №, №, №, №, № та №.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 05 травня 2022 року позовні вимоги задоволено частково. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Волинській області від 23.10.2021 №, № в частині визначення грошового зобов`язання на суму 9 710 342 грн. та 855 456 грн. штрафних санкцій. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Додатковим рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 25 травня 2022 року заяву представника позивача Щербини А.І. про відшкодування судових витрат задоволено частково. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління ДПС у Волинській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Волиньхолдінг» судові витрати у сумі 15 000,00 (п`ятнадцять тисяч) гривень.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, Приватне акціонерне товариство «Волиньхолдінг» та Головне управління ДПС у Волинській області оскаржили його в апеляційному порядку.

Приватне акціонерне товариство «Волиньхолдінг» в апеляційній скарзі зазначає, що ухвалюючи рішення, суд першої інстанції виходив з позиції, що позов було задоволено лише частково (33,64% від ціни позову), а також заявлена позивачем до відшкодування сума, на думку суду, була не співмірною. При цьому, суд не заперечував, що позивачем надано всі документи на підтвердження понесення таких витрат, та жодних зауважень до таких документів судом не висувалось.

Суд першої інстанції порушив порядок, встановлений п. 7 ст. 134 КАС України, суд самостійно за відсутності клопотань про зменшення витрат на правничу допомогу з боку відповідача із відповідним обґрунтуванням неспівмірності витрат, встановив, що заявлені витрати є неспівмірними із заявленою сумою витрат на правову допомогу.

Поданий відповідачем документ («Заперечення щодо стягнення витрат на правову допомогу») не може вважатися клопотанням про зменшення витрат на правничу допомогу ні за формою (інший за формою документ), ні за суттю (не наводиться належного обґрунтування неспівмірності витрат).

Самостійне зменшення судом розміру витрат, що підлягають відшкодуванню є неправомірним та призводить до перебирання судом на себе функцій суб`єкта владних повноважень, на якого, як відповідача у справі, покладено обов`язок обґрунтовувати неспівмірність витрат.

Розмір заявлених до відшкодування витрат на правничу допомогу (у загальному розмірі 84 000 грн) був співмірним, обґрунтованим та пропорційним зі складністю справи, обсягом та часом, витраченим на надання послуг, та ціною позову: як в цілому, так і частиною скасованих судом донарахувань. Дана справа є складною. Предметом розгляду справи є оскарження 6 (шести) ППР щодо 3-х окремих епізодів, та загального блоку щодо проведення відповідачем незаконної перевірки.

Адвокатом та помічником адвоката було підготовлено та подано низку процесуальних документів (які зазначені вище), надано в матеріали справи всі належні та допустимі докази на обґрунтування своєї позиції, проаналізовано судову практику та надані відповідні пояснення в судових засіданнях.

Відтак, суд безпідставно прийшов висновків про неспівмірність заявленого до відшкодування розміру витрат на професійну правничу допомогу.

Враховуючи все вище наведене, просить скасувати Додаткове Рішення суду від 25.05.2022 у частині відмови в задоволенні заяви про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 69 000 грн на користь Приватного акціонерного товариства «Волиньхолдінг» за рахунок бюджетних асигнувань відповідача та ухвалити нове рішення, а саме задовольнити заяву про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 69 000 грн. 00 коп. на користь Приватного акціонерного товариства «Волиньхолдінг» за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Головне управління ГУ ДПС у Волинській області в апеляційній скарзі зазначає, що положення процесуального законодавства (статті 134 КАС України) дають підстави для висновку про те, що при визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, до предмета доказування необхідно віднести належні та допустимі докази обсягу фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи, врахування критерію об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката.

Саме, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

В поданих розрахунках наданих послуг безпідставним є включення представником позивача кількості витраченого часу для написання позовної заяви в цілому, як самим адвокатом, так і його помічником та інших документів, які мають відношення до оскарження усіх ППР (зокрема, клопотання про долучення до суду копії декларації з податку на прибуток за 3 квартал 2021 року, підготовки додаткового пояснення щодо спрямованості на отримання доходу щодо виготовлення та пакування продукції, заперечень на додаткові пояснення від 03.05.2022 дані документи взагалі стосуються порушення по взаємовідносинах за договором підряду №214 від 01.12.2019 укладеним з ТОВ «Нестле Україна», яке власне судом не скасоване та залишене в силі, те саме стосується і всіх інших документів (відповіді на відзив, клопотання про відповідь на розрахунки щодо донарахувань по всіх ППР тощо), зазначених у витягах з актів щодо наданих послуг.

Задоволена сума 15 000 грн. на правничу допомогу є завищеною та необґрунтованою.

Судом не враховано, що заявником необґрунтовано час який був витрачений на складання позовної заяви, відповіді на відзив, додаткових пояснень, доцільність подання клопотань у справі №140/607/22.

Як вбачається із об`єму позовної заяви, яка складається із 62 аркушів та містить у своїй основі в основному виклад заперечень на акт перевірки, який вже був реалізований під час процедури винесення оскаржуваних ППР, а також містить в своїй основі тезовий виклад аргументів на 4 сторінках, які в подальшому повторюються із окремими витягами із акту перевірки, в тому числі із порівнянням дій відповідача із оповіданням Івана Франка «Добрий заробок» (п.18 ст.4 позовної заяви), слідує про завищення заявником кількості годин робіт та недоцільність для підготовки вказаних процесуальних документів до суду.

Більше того, доцільність здійснення представництва в даній справі адвокатом згідно договору про правничу допомогу постає поряд із наявністю в штаті позивача юриста, який отримує заробітну плату, що виключає стягнення з бюджету сум правничої допомоги на здійснення вказаного представництва.

З даного слідує, що позивач самостійно мав можливість подати всі докази по справі.

Відповідно витрати за участь у судових засіданнях, під час яких було заслухано основні тези адміністративного позову, не підлягають до задоволення, нових обставин ніж ті, які викладені у адміністративному позові, зазначено не було.

На підставі наведеного, враховуючи відсутність пропорційності та обґрунтованості задоволених витрат до предмета спору, доцільності надання послуг в таких об`ємах, підготовки документів (із повтором та інформацією, що не має впливу на кінцевий результат розгляду справи, якого прагне сторона), співмірності часу, витраченого адвокатом на виконання відповідних робіт та доцільності здійснення представництва адвокатом в цілому, при наявному в штаті позивача юриста, який власне і був слухачем у судових засіданнях вказаного провадження, апелянт вважає додаткове судове рішення ухвалено із неправильним застосування норм права.

Враховуючи вищезазначене, просить скасувати додаткове рішення від 25.05.2022та ухвалити нове яким відмовити у задоволенні заяви про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

У відповідності до вимог ч. 1, ч. 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають з наступних міркувань.

Вирішуючи питання про стягнення витрат на правничу допомогу суд першої інстанції правильно врахував, що відповідно до статті 16 КАС України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво в суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Згідно із частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до частини сьомої статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Частинами першою, третьою статті 132 КАС України визначено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз.

Статтею 134 КАС України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини щодо присудження судових витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі/West Alliance Limited проти України від 23 січня 2014 року, заява №19336/04, пункт 268; рішення у справі Баришевський проти України, заява № 71660/11, пункт 95; рішення у справі Двойних проти України, заява №72277/01, пункт 80; рішення у справі Меріт проти України, заява №66561/01, пункті 88). Крім того, у пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.

На підтвердження витрат на правничу допомогу позивачем подано: договір про надання правової допомоги №12-5909 від 18.10.2021 з додатковою угодою та додатком А від 18.10.2021; рахунки-фактури № 32 від 07.02.2022, № 46 від 04.05.2022, № 52 від 09.05.2022 про оплату послуг із надання правової допомоги в загальному розмірі 84 000 грн.; акти надання послуг від 07.02.2022, 04.05.2022, 09.05.2022.

З актів надання послуг від 07.02.2022, 04.05.2022, 09.05.2022 за договором про надання правової допомоги №12-5909 від 18.10.2021 вбачається, що АО «КМ Партнери» були надані такі послуги з надання правничої допомоги: підготовка позовної заяви 33 880 грн. (12 год.), підготовка відповіді на відзив, заперечення та інших процесуальних документів 41 160 грн. (15 год.), участь в судових засіданнях 14 280 грн. (5 год.)

При цьому, суд підставно зауважив, що при визначенні суми відшкодування витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, суд має виходити з реальності цих витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру залежно від конкретних обставин справи. Надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто повинно бути доведено доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини щодо присудження судових витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23.01.2014, заява №19336/04, пункт 268).

За загальним правилом зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим на виконання робіт. Разом із тим, частина дев`ята статті 139 КАС України визначає критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл судових витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення. При цьому на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат та виходити з реальності цих витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру залежно від конкретних обставин справи. Надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто повинно бути доведено доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи.

Суд першої інстанції підставно вважав, що стягнення витрат на професійну правничу допомогу в заявленому розмірі не підлягають задоволенню, оскільки підготовка позовної заяви, підготовка відповіді на відзив, заперечення та інших процесуальних документів для подання їх в судовому засіданні, не вимагали великого обсягу юридичної роботи з огляду на відсутність додаткових обставин у зазначених документах, ніж ті, що викладені в адміністративному позові та визначену сталу практику розгляду судами даних спорів, а тому не потребувала затрат значного часу та коштів, які заявлені представником позивача як витрати на правничу допомогу.

Враховуючи час, який об`єктивно був витрачений адвокатом на надання послуг та їх обсяг, кількість судових засідань, в яких брав участь представник позивача, виходячи із принципів співмірності витрат, обґрунтованості та пропорційності їх розміру, а також критерію розумності їхнього розміру в залежності від конкретних обставин справи, суд першої інстанції, з чим погодилась колегія суддів, вирішив на користь позивача стягнути витрати в сумі 15 000 грн.

З огляду на викладене суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційних скарг не спростовують висновків суду першої інстанції, а додаткове рішення відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Керуючись ч. 3 ст. 243, ст. 308, ст. 310, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 322, ст. 325, ст. 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

апеляційні скарги Головного управління ДПС у Волинській області та Приватного акціонерного товариства «Волиньхолдінг» залишити без задоволення, а додаткове рішення Волинського окружного адміністративного суду від 25 травня 2022 року у справі №140/607/22 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя М.А. Пліш

Судді В.В. Ніколін

О.М. Гінда

повний текст складено 22.09.2022