Справа № 160/18159/21
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2022-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

22 вересня 2022 року м. Дніпросправа № 160/18159/21

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Сафронової С.В. (доповідач),

суддів: Ясенової Т.І., Чепурнова Д.В.,

розглянувши в у порядку письмового провадження в м. Дніпро апеляційну скаргу Державної казначейської служби України на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 січня 2022 року

в адміністративній справі №160/18159/21 за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 січня 2022 року у справі №160/18159/21 адміністративний позов ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Державної казначейської служби України щодо не нарахування і невиплати ОСОБА_1 за його заявою від 28.08.2021 року компенсації за порушення строку перерахування коштів по виконавчому листу у справі № 199/3969/2019, виданому Ленінським районним судом м. Дніпропетровська 11.06.2020 року на підставі рішення Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 05.12.2019 року. Зобов`язано Державну казначейську службу України нарахувати і виплатити ОСОБА_1 компенсацію в розмірі трьох відсотків річних за період з 18.11.2020 року по 13.08.2021 року за порушення строку перерахунку коштів по виконавчому листу у справі №199/3969/2019, виданому Ленінським районним судом м. Дніпропетровська 11.06.2020 року на підставі рішення Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 05.12.2019 року, яким зобов`язано Державну казначейську службу України за рахунок коштів державного бюджету України здійснити на користь ОСОБА_1 виплату в розмірі 1 500 000 грн. у відшкодування моральної шкоди, спричиненої незаконними діями органів досудового розслідування і прокуратури. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Зазначене рішення суду першої інстанції оскаржено в апеляційному порядку відповідачем по справі з підстав неправильного застосування норм матеріального права та неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, у зв`язку з чим просить його скасувати та ухвалити нове рішення по цій справі, яким у задоволенні адміністративного позову відмовити у повному обсязі.

Апеляційна скарга відповідача мотивована тим, що суд першої інстанції не врахував належним чином, що діючим законодавством не передбачено строку для виконання рішень суду про стягнення відшкодування шкоди з Державного бюджету. Відповідач вказує, що правовідносини, які випливають з рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська по справі №199/3969/19, на його думку, не підпадають під дію Закону про гарантії, зокрема в частині тримісячного строку на перерахування коштів, тому посилання позивача на нібито порушення строку перерахування коштів є безпідставним та необґрунтованим. Відповідач вважає, що ним здійснено всі заходи щодо виконання рішення суду відповідно до вимог Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 №845.

Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження у відповідності до приписів ст. 311 КАС України.

Проаналізувавши вимоги та підстави апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи в їх сукупності, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла таких висновків.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що відповідно до рішення Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 05.12.2019 року у справі №199/3969/19, залишеним постановою Дніпровського апеляційного суду від 30.04.2020 року без змін, за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України в особі Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області, третя особа - Прокуратура Дніпропетровської області, про відшкодування моральної шкоди, завданої органами досудового розслідування і прокуратури, зобов`язано Державну казначейську службу України за рахунок коштів Державного бюджету України, здійснити на користь ОСОБА_1 виплату у розмірі 1 500 000 грн. у відшкодування моральної шкоди, спричиненої незаконними діями органів досудового розслідування і прокуратури.

11.06.2020 року на виконання вказаного рішення суду було видано відповідний виконавчий лист, який позивачем 22.06.2020 року пред`явлено до виконання в Головне управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області.

Листом № 04-10-10/7037 від 22.06.2020 року Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області зазначений виконавчий лист за № 199/3969/2019 від 11.06.2020 року було повернуто у зв`язку із наявними помилками у ньому, а саме: невірно зазначене повне найменування боржника, його місце знаходження та ідентифікаційний код ЄДРПОУ.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 03.07.2020 року внесені виправлення у вищевказаний виконавчий лист за №199/3969/2019, та вірно зазначено назву боржника, вказану у резолютивній частині рішення суду «Державна казначейська служба України, 01601, м. Київ, вул. Бастюнна, 6, ».

21.07.2020 року виконавчий лист за № 199/3969/2019 від 11.06.2020 разом з ухвалою суду від 03.07.2020 року було пред`явлено позивачем до виконання в Головне управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області.

Листом від 25.08.2020 року за № 04-11-11/9722 Головне управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області повідомило позивача про те, що пакет документів 12.08.2020 року направлено до Державної казначейської служби України для подальшого виконання рішення суду.

В подальшому, листом від 19.11.2020 року за № 5-06-06/20846 Державна казначейська служба України повідомила Ленінський районний суд м. Дніпропетровська, що у неї на виконанні з 18.08.2020 року (вх. 08-47974) перебуває виконавчий лист по справі № 199/3969/19 за КПКВК 3504030 «Відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду, відшкодування громадянинові вартості конфіскованого та безхазяйного майна стягнутого в дохід держави, відшкодування шкоди, завданої фізичній чи юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, їх посадових і службових осіб» (далі - КПКВК 3504030). Відповідно до абзацу другого підпункту 1 пункту 9 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України та пункту 3 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженим постановою Кабінету міністрів України від 03.08.2011 року № 845 (далі - Порядок) безспірне списання коштів державного бюджету здійснюється органами Казначейства за черговістю надходження таких рішень. Станом на сьогодні у Казначейства на виконанні перебувають виконавчі документи на загальну суму 273,07 млн. грн., які надійшли та зареєстровані раніше виконавчого листа по справі № 199/3969/19. Відповідно до абзацу другого пункту 38 Порядку безспірне списання коштів державного бюджету здійснюється Казначейством за рахунок і в межах бюджетних призначень, передбачених у державному бюджеті на зазначену мету. Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» на поточний рік за КПКВК 3504030 передбачено 50,00 млн. гривень. Станом на сьогодні Казначейством, у межах вищезазначених асигнувань, у поточному році виконано виконавчих документів на загальну суму 46 млн. гривень. Таким чином, у поточному році встановленого обсягу коштів недостатньо для погашення заборгованості за виконавчим листом по справі № 199/3969/19. Отже, строки виконання судових рішень за КПКВК 3504030 залежать від суми коштів, встановленої в законі про Державний бюджет України на відповідний рік.

13.08.2021 року на виконання рішення Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 05.12.2019 року у справі № 199/3969/19 здійснено безспірне списання коштів для відшкодування (компенсації) шкоди, заподіяної стягувану незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що провадить оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, органу прокуратури або суду у сумі 1 500 000 грн., що підтверджується випискою по картковому рахунку позивача від 27.09.2021 року.

28.08.2021 року позивач звернувся до Державної казначейської служби України із заявою про нарахування та виплату компенсації за порушення встановленого законом строку виконання рішення Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 05.12.2019 року у справі № 199/3969/19. Зазначив, що оскільки у даному випадку дата надходження документів та відомостей, необхідних для перерахування коштів - 21.07.2020 року, дата закінчення встановленого законом строку для перерахування коштів - 21.10.2020 року, дата перерахування коштів стягувану - 13.08.2021 року, строк прострочення платежу - 7 місяців 24 доби, позивач має право на компенсацію за порушення встановленого статтею 5 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» строку виконання судового рішення у справі № 199/3969/19 про відшкодування шкоди у сумі 1 500 000 грн. за рахунок держави, ухваленого на підставі Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду».

Листом № 5-11-11/18538 від 08.09.2021 року Державної казначейської служби України за результатами розгляду вищезазначеної заяви від 28.08.2021 року позивачу відмовлено у нарахуванні та виплаті компенсації за порушення встановленого законом строку виконання рішення Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 05.12.2019 року у справі № 199/3969/19 та повідомлено, що нарахування та виплата компенсації за порушення встановленого законом строку перерахування коштів (стаття 5 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень») не може застосовуватися до судових рішень про відшкодування шкоди за рахунок держави, оскільки зазначені положення поширюються виключно на виконання рішень про стягнення коштів, боржники за якими визначені частиною першою статті 2 цього Закону.

Правомірність відмови Державної казначейської служби України у нарахуванні та виплаті компенсації за порушення встановленого законом строку виконання рішення Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 05.12.2019 року у справі №199/3969/19 є предметом судового розгляду у даній справі.

З урахуванням положень ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їхні посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Гарантії держави щодо виконання судових рішень та виконавчих документів, визначених Законом України «Про виконавче провадження», та особливості їх виконання встановлені Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» від 05.06.2012 року №4901-VI.

Згідно з ч.2 ст.6 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року №1404-VIII, рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Відповідно до ч.1 ст.2 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є державний орган; державні підприємство, установа, організація; юридична особа, примусова реалізація майна якої забороняється відповідно до законодавства.

Частиною 1 статті 3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» встановлено, що виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Згідно п.3 розд. ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» виконавчі документи за рішеннями суду про стягнення коштів або рішення суду, що набрали законної сили, боржниками за якими є визначені ч.1 ст.2 цього Закону суб`єкти, які видані або ухвалені до набрання чинності цим Законом, подаються до органу державної виконавчої служби протягом шести місяців з дня набрання чинності цим пунктом.

Якщо рішення суду про стягнення коштів або виконавчі документи за цими рішеннями, боржниками за якими є визначені ч.1 ст.2 цього Закону суб`єкти, не було подано в строк, встановлений цим пунктом, це не є підставою для відмови у виконанні даного судового рішення.

Заборгованість погашається в такій черговості:

- у першу чергу погашається заборгованість за рішеннями суду щодо пенсійних та соціальних виплат, про стягнення аліментів, відшкодування збитків та шкоди, завданих внаслідок злочину або адміністративного правопорушення, каліцтва або іншого ушкодження здоров`я, а також у зв`язку з втратою годувальника;

- у другу чергу погашається заборгованість за рішеннями суду, пов`язаними з трудовими правовідносинами;

- у третю чергу погашається заборгованість за всіма іншими рішеннями суду.

Бюджетні асигнування на погашення заборгованості визначаються законом про Державний бюджет України на відповідний рік.

При цьому, відповідно до ч.4 ст.3 України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» перерахування коштів стягувачу здійснюється у тримісячний строк з дня надходження до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, необхідних для цього документів та відомостей.

Так, згідно п.1 «Положення про Державну казначейську службу України», затвердженого Постановою КМУ від 15.04.2015 №215, Державна казначейська служба України (Казначейство) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів і який реалізує державну політику у сферах казначейського обслуговування бюджетних коштів, бухгалтерського обліку виконання бюджетів.

В свою чергу, погашення заборгованості здійснюється Казначейством в межах бюджетних асигнувань, визначених законом про Державний бюджет України на відповідний рік, за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду на підставі рішень, поданих органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, згідно з Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженим Постановою КМУ від 03.08.2011 року №845.

Згідно п.2 «Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників», під «безспірним списанням» розуміються операції з коштами державного та місцевих бюджетів, що здійснюються з метою виконання рішень про стягнення коштів Казначейством та його територіальними органами без згоди (подання) органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, боржників, органів місцевого самоврядування та/або державних органів на підставі виконавчих документів.

Відповідно до п.3 Порядку №845, рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів до органів Казначейства (про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів - з попереднім інформуванням Мінфіну, про стягнення коштів боржників - у межах відповідних бюджетних призначень, наданих бюджетних асигнувань (залишків коштів на рахунках підприємств, установ, організацій)).

Згідно з абз.1 п.25 Порядку №845, безспірне списання коштів з рахунка боржника здійснюється в першочерговому порядку. Проведення платежів за його платіжними дорученнями здійснюється після безспірного списання у разі наявності коштів на рахунку.

Відповідно до п.48 Порядку №845 для забезпечення безспірного списання коштів державного бюджету згідно з п.47 цього Порядку в Казначействі України відкривається в установленому порядку відповідний рахунок. Перерахування коштів стягувачу здійснюється Казначейством у тримісячний строк з дня надходження необхідних документів та відомостей.

Пунктом 49 Порядку №845 також закріплено, що у разі коли для здійснення безспірного списання коштів державного бюджету згідно з п.п.47 і 50 цього Порядку необхідні додаткові кошти понад обсяг відповідних бюджетних призначень, Казначейство подає протягом 10 днів з дня надходження виконавчих документів Мінфіну пропозиції щодо необхідності внесення змін до закону про Державний бюджет України.

Таким чином, з аналізу зазначених норм Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» та «Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників» від 03.08.2011 року №845, слідує, що забезпечення безспірного списання коштів державного бюджету здійснюється у тримісячний строк з дня надходження необхідних документів, з передбачених бюджетних програм (певних бюджетних асигнувань), в порядку черговості.

При цьому, згідно ч.ч.1, 2 ст. 5 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» у разі якщо центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, протягом 3-х місяців не перерахував кошти за рішенням суду про стягнення коштів, крім випадку, зазначеного в ч.4 ст.4 цього Закону, стягувачу виплачується компенсація в розмірі трьох відсотків річних від несплаченої суми за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду. Компенсація за порушення строку перерахування коштів за рішенням суду про стягнення коштів з державного органу нараховується центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів.

Аналогічні положення містяться і в п. 50 Порядку №845, відповідно до яких, компенсація за порушення встановленого законом строку перерахування коштів нараховується за заявами стягувачів: Казначейством, якщо боржником є державний орган; державним виконавцем, якщо боржником є підприємство, установа, організація або юридична особа, зазначені в п.48 цього Порядку. Компенсація виплачується Казначейством на підставі рішення або постанови про виплату компенсації за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання судових рішень та виконавчих документів за черговістю надходження таких заяв стягувачів та після погашення заборгованості за рішеннями суду відповідно до п.3 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень».

Як зазначалось вище, рішенням Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 05.12.2019 року у справі № 199/3969/19, залишеним постановою Дніпровського апеляційного суду від 30.04.2020 року без змін, зобов`язано Державну казначейську службу України за рахунок коштів Державного бюджету України, здійснити на користь ОСОБА_1 виплату у розмірі 1 500 000 грн. у відшкодування моральної шкоди, спричиненої незаконними діями органів досудового розслідування і прокуратури.

З 18.08.2020 року виконавчий лист по справі № 199/3969/19 перебував на виконанні у Державній казначейській службі України, що не заперечується учасниками справи.

Однак, Державною казначейською службою України, на виконання отриманого 18.08.2020 року виконавчого листа від 11.06.2020 року №199/3969/19, лише 13.08.2021 року було перераховано на розрахунковий рахунок ОСОБА_1 кошти в сумі 1 500 000 грн., тобто рішення Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 05.12.2019 року у справі № 199/3969/19 фактично було виконано відповідачем лише у серпні 2021 року.

З наведеного слідує, що списання коштів у розмірі 1 500 000 грн. на користь позивача, у відповідності до Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» та положень Порядку №845, мало відбутись у тримісячний термін після отримання виконавчого листа, тобто з 18.08.2020 року, однак ці кошти були виплачені відповідачем тільки в серпні 2021 року (майже через рік).

Таким чином, з урахуванням дати надходження до Державної казначейської служби України документів та відомостей, необхідних для перерахування коштів - 18.08.2020 року, дати закінчення встановленого законом строку для перерахування коштів - 18.11.2020 року та дати перерахування коштів стягувачу - 13.08.2021 року, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що строк прострочення платежу становить 8 місяців 26 днів.

Поряд із зазначеним, суд апеляційної інстанції вважає помилковими доводи відповідача про те, що положення Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» стосовно виплати компенсації поширюються виключно на випадки несвоєчасного виконання судових рішень про стягнення коштів з визначеного кола суб`єктів (зокрема, державних органів), а не держави (державного бюджету), оскільки у вказаному виконавчому документі боржником було вказано Державну казначейську службу України, яка є державним органом та здійснює функцію казначейського обслуговування бюджетних коштів.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що реалізація особою права, що пов`язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань, тому посилання органами державної влади на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань судом до уваги не приймається.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 13 березня 2020 року у справі №804/4151/15.

Більш того, такі доводи відповідача не були покладені в обґрунтування останнім відмови у нарахуванні та виплаті компенсації за порушення встановленого законом строку виконання рішення Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 05.12.2019 року у справі № 199/3969/19, прийнятої за результатами розгляду заяви позивача від 28.08.2021 року та оформленої листом № 5-11-11/18538 від 08.09.2021 року.

Щодо посилань відповідача на листи Державної казначейської служби України до Міністерства фінансів України про збільшення бюджетних призначень за КПКВК 3504030 (від 06.04.2020 №5-05-1-05/6446, від 05.06.2020 №5-05-1-05/9834, від 18.08.2020 №5-05-1-06/14407, від 02.10.2020 №5-05-1-05/17340, від 19.02.2021 №5-05-1-05/40040, від 19.03.2021 №5-05-05/5910, від 12.04.2021 №5-05-1-05/7746, від 13.05.2021 №5-05-1-05/9761, від 10.06.2021 №5-05-1-05/11841, від 07.07.2021 №5-05-1-05/13625, від 10.08.2021 №5-05-1-05/16513, від 06.09.2021 №5-05-1-05/18417, від 06.10.2021 №5-05-1-05/20584, від 04.11.2021 №5-05-1-05/22805, від 06.12.2021 №5-05-1-05/25607, від 29.12.2021 №5-05-1-05/27739), які останній надав разом з апеляційною скаргою, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що такі листи не були подані відповідачем до суду першої інстанції у зв`язку з чим оцінка таким листам судом першої інстанції не надавалась.

При цьому, відповідачем не було заявлено клопотання відповідно до ч. 4 ст. 308 КАС України із наданням доказів неможливості подання таких листів до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Таким чином, з урахуванням відсутності клопотання відповідача відповідно до ч. 4 ст. 308 КАС України та не встановлення судом апеляційної інстанції підстав, які б унеможливлювали подання таких доказів під час розгляду справи у суді першої інстанції, зазначені листи судом апеляційної інстанції не приймаються до уваги.

Підсумовуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про порушення відповідачем термінів виконання рішення суду, а отже і про наявність усіх підстав для зобов`язання Державної казначейської служби України нарахувати і виплатити ОСОБА_1 компенсацію в розмірі трьох відсотків річних за період з 18.11.2020 по 13.08.2021 за порушення строку перерахунку коштів по виконавчому листі у справі №199/3969/19.

За даних обставин суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції під час розгляду даної справи об`єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, застосував до правовідносин, які виникли між сторонами у справі, норми права які регулюють саме ці правовідносини, зроблені судом першої інстанції висновки відповідають фактичним обставинам справи, рішення суду першої інстанції у даній справі про часткове задоволення позову прийнято без порушення норм матеріального права, тому останнє підлягає залишенню без змін.

Доводи апеляційної скарги відповідача спростовуються дослідженими у справі доказами і не можуть бути підставою для скасування рішення суду, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 243, 311, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної казначейської служби України залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 січня 2022 року у справі №160/18159/21 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили відповідно до ст.325 Кодексу адміністративного судочинства України, може бути оскаржена до касаційного суду в порядку, встановленому ст.ст.328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя С.В. Сафронова

суддя Т.І. Ясенова

суддя Д.В. Чепурнов