Справа № 620/12031/21
Суддя: Коротких Андрій Юрійович
Дата ухвалення: 2022-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2022 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Коротких А.Ю.,

суддів Сорочка Є.О.,

Чаку Є.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Чернігівській області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 30 листопада 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Чернігівській області про визнання протиправними та скасування актів, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Чернігівського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Чернігівській області про визнання протиправними та скасування актів, зобов`язання вчинити певні дії.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 30 листопада 2021 р. позов задоволено повністю.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду першої інстанції, Управління Міністерства внутрішніх справ України в Чернігівській області подало апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю. Свої вимоги апелянт мотивує тим, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення було порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи по суті.

22 липня 2022 року на адресу Шостого апеляційного адміністративного суду надійшов відзив від ОСОБА_1 , в якому останній просить апеляційну Управління Міністерства внутрішніх справ України в Чернігівській області залишити без задоволення, а рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 30 листопада 2021 року - без змін.

Відповідно до ч. 2 ст. 309 КАС України у виняткових випадках та з урахуванням особливостей розгляду справи апеляційний суд може продовжити строк розгляду справи, про що постановляє ухвалу.

Пунктом 1 статті 6 ратифікованої Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року Конвенції про захист прав людини та основних свобод закріплено право вирішення спірного питання упродовж розумного строку.

Згідно п. 26 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів ухвалення рішення в розумні строки відповідно до статті 6 Конвенції також можна вважати важливим елементом його якості. Проте можливе виникнення суперечностей між швидкістю проведення процесу та іншими чинниками, пов`язаними з якістю, такими як право на справедливий розгляд справи, яке також гарантується статтею 6 Конвенції. Оскільки важливо забезпечувати соціальну гармонію та юридичну визначеність, то попри очевидну необхідність враховувати часовий елемент слід також зважати й на інші чинники.

З огляду на особливості розгляду даної категорії справ та вищезазначені обставини, колегія суддів апеляційної інстанції доходить висновку, що існує необхідність продовження строку розгляду даної справи на розумний строк.

У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Предметом апеляційного оскарження є судове рішення, яке прийняте судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Згідно зі ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши наявні докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Судом першої інстанції встановлено, що старший лейтенант міліції ОСОБА_1 проходив службу в ОВС з 18.06.1998 року, на посаді оперуповноваженого управління з 03.12.2001 року, після закінчення роботи в другу зміну, згідно книги нарядів Управління, 29.01.2002 року о 23 год. 15 хв. вийшов з приміщення і пішов до місця свого проживання. По дорозі він відвідав магазин фірми «Союз», що розташований по вул. Щорса, де придбав необхідні продукти харчування. При виході з магазину, двоє невідомих чоловіків, ззаду, завдали ОСОБА_1 ударів в область голови, та по ногах. На викрики ОСОБА_1 про допомогу, з магазину "Союз" вийшов охоронець, побачивши охоронця невідомі чоловіки втекли з місця пригоди. Після чого ОСОБА_1 по телефону повідомив чергового Управління про пригоду та попросив чергову машину, якою був доставлений до нейрохірургічного відділення обласної лікарні, де був госпіталізований та в період з 30.01.2002 року по 12.02.2002 року знаходився на стаціонарному лікуванні з діагнозом: «ЗЧМТ, струс головного мозку та забійна рана лівої вушної раковини». Згідно витягу епікризу Чернігівської обласної лікарні № 1755, стало відомо, що під час звернення до лікарні, алкоголю в крові ОСОБА_1 не виявлено.

За результатами службового розслідування зроблено висновок, що травма, отримана ОСОБА_1 29.01.2002 року, в період проходження служби в ОВС, при обставинах пов`язаних з виконанням службових обов`язків.

Відповідно до копії свідоцтва про хворобу №2(a) від 14.01.2020 року у січні 2020 року у зв`язку з погіршенням стану здоров`я, за розпорядженням заступника начальника УКЗ ГУНП в Чернігівській області, ОСОБА_1 був обстежений та постановою військово-лікарської комісії ДУ «ТМО МВС України по Чернігівській області» позивача було визнано непридатним до проходження служби в поліції. Підставою для визнання позивача непридатним до проходження служби в поліції була визначена, зокрема, травма, що отримана ним 29.01.2002 року та пов`язана з виконанням службових обов`язків.

Чернігівською обласною МСЕК позивачу встановлена третя група інвалідності внаслідок травми, пов`язаної з виконанням службових обов`язків, що підтверджується копією виписки з акта огляду медико-соціальною експертною комісією 18.03.2020 року №674837.

23.03.2020 року ОСОБА_1 звернувся до голови ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Чернігівській області (далі - УМВС України в Чернігівській області) із заявою в якій попросив провести розслідування нещасного випадку та скласти відповідні акти, для виплати йому одноразової грошової допомоги, у зв`язку з встановленням інвалідності.

Наказом УМВС України в Чернігівській області від 13.05.2020 року №3 створено комісію з розслідування нещасного випадку, якій доручено провести розслідування нещасного випадку у відповідності до вимог Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що стались в органах і підрозділах системи МВС України, затвердженого наказом МВС України від 27.12.2002 року №1346.

10.06.2020 року комісією комісію з розслідування нещасного випадку було складено акт розслідування нещасного випадку, що трапився 29.01.2002 року близько 23 год. 45 хв. з оперуповноваженим УОС УМВС України в Чернігівській області старшим лейтенантом міліції Біруном Ігорем Васильовичем (форма Н-5), в якому зроблено висновок, що нещасний випадок стався в період проходження служби і не пов`язаний з виконанням службових обов`язків.

Також 10.06.2020 року комісією складено акт №4 про нещасний випадок невиробничого характеру (форма НТ), в якому зроблено висновок, що нещасний випадок з старшим лейтенантом міліції ОСОБА_1 стався 29.01.2002 року в період проходження служби і не пов`язаний з виконанням службових обов`язків.

Вказані обставини встановлені рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 05.11.2020 року у справі №620/2637/20.

Зазначеним рішенням встановлено, що комісією з розслідуванні нещасного випадку зроблено висновок, що оскільки обставини події підтверджуються лише поясненнями ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , а також те, що в обставинах, зазначених в службовому розслідуванні відсутня будь яка інформація про припинення ОСОБА_1 правопорушення, інформування правопорушників, що він являється працівником міліції та перебування з ним під час події іншого працівника міліції, комісія з розслідуванні нещасного випадку не встановила доказів, підтверджуючих факт отримання тілесних ушкоджень старшим лейтенантом міліції ОСОБА_1 29.01.2002 року при зазначених вище обставинах. Тому комісія з розслідування нещасного випадку прийшла до висновку, що нещасний випадок стався в період проходження служби і не пов`язаний з виконанням службових обов`язків.

Суд у справі №620/2637/20 вважав вказані висновки передчасними, з огляду на те, що факт отримання позивачем 29.01.2002 року тілесних ушкоджень саме при обставинах, пов`язаних з виконанням службових обов`язків, вже був встановлений висновком УМВС України в Чернігівській області від 30.03.2002 року, що підтверджується витягом. Факт отримання позивачем 29.01.2002 року тілесних ушкоджень саме при обставинах, пов`язаних з виконанням службових обов`язків (попередження та припинення правопорушень), підтверджується поясненнями свідка події ОСОБА_4 , що були надані голові Ліквідаційної комісії УМВС України в Чернігівській області під час проведення службового розслідування 31.03.2020 року, в яких ОСОБА_4 зазначив, що 29.01.2002 року перебував на посаді оперуповноваженого УОС УМВС України в Чернігівській області. Закінчивши роботу в другу зміну, він разом з ОСОБА_1 о 23 год. 15 хв. зайшли до цілодобового магазину «Союз». Двоє відвідувачів магазину перебували з явними ознаками алкогольного сп`яніння, влаштували між собою перепалку та використовували нецензурну лайку. ОСОБА_1 та ОСОБА_5 представились працівниками міліції, попросили припинити протиправні дії та залишити магазин. До місця конфлікту також підійшов охоронець магазину, після чого конфліктуючі особи залишили приміщення та вийшли на вулицю. ОСОБА_1 вийшов на вулицю першим. Після чого ОСОБА_4 побачив, як один з чоловіків б`є ОСОБА_1 по голові в тай час як він звав на допомогу та кричав, що він з міліції. ОСОБА_4 з охоронцем магазину вибігли на вулицю, після чого нападники втекли з місця пригоди. У зв`язку з тим, що у ОСОБА_1 була розбита голова та він був весь у крові, ОСОБА_5 надав першу допомогу та з телефону магазину викликав чергову машину УОС УМВС, якою ОСОБА_1 було доставлено до Чернігівської обласної лікарні.

З урахуванням наданих доказів в їх сукупності, суд у справі №620/2637/20 прийшов до висновку, що оскаржувані акти форми Н-5 та НТ від 10.06.2020 року прийняті необґрунтовано, на підставі помилкових висновків про відсутність доказів отримання позивачем травми під час виконання службових обов`язків, а тому є протиправними та підлягають скасуванню.

За результатами розгляду вказаної вище справи було зобов`язано УМВС України в Чернігівській області повторно провести службове розслідування за фактом нещасного випадку, що стався 29.01.2002 року з ОСОБА_1 , з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні, та прийняти рішення відповідно до вимог Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 27.12.2002 року №1346.

На виконання вищевказаного судового рішення наказом УМВС України в Чернігівській області від 25.12.2020 року №8 було скасовано акти форми Н-5 та НТ від 10.06.2020 року, створено комісію з повторного розслідування нещасного випадку та призначено повторне розслідування нещасного випадку.

За результатами повторного розслідування складено акт розслідування нещасного випадку Форми Н-5 та акт про нещасний випадок форми НТ від 13.01.2021 року, в якому відповідач дійшов висновку що обставини події підтверджуються лише поясненнями ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , а також, що в обставинах, зазначених в службовому розслідуванні, відсутня будь-яка інформація про припинення ОСОБА_1 правопорушення, інформування правопорушників, що він являється працівником міліції та перебування з ним під час події іншого працівника міліції, комісія з розслідуванні нещасного випадку не встановила доказів, підтверджуючих факт отримання тілесних ушкоджень старшим лейтенантом міліції ОСОБА_1 29.01.2002 року при зазначених вище обставинах. Тому комісія з розслідування нещасного випадку прийшла до висновку, що нещасний випадок стався в період проходження служби і не пов`язаний з виконанням службових обов`язків.

Позивач вважає зазначений висновок таким, що суперечить фактичним обставинам та рішенню Чернігівського окружного адміністративного суду від 05.11.2020 року (справа №620/2637/20), яким було зобов`язано відповідача повторно провести розслідування нещасного випадку з врахуванням правової оцінки, наданої судом, а тому звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ст.129-1 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

З метою врегулювання питань, пов`язаних з розслідуванням та веденням обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах внутрішніх справ України розроблено Порядок розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України (далі - Порядок № 1346).

Відповідно до пункту 2.1 Порядку №1346 розслідуванню підлягають раптові погіршення стану здоров`я, поранення, травми, у тому числі отримані внаслідок тілесних ушкоджень, заподіяних іншою особою, що призвели до втрати працівником працездатності на один робочий день чи більше або до необхідності переведення потерпілого на іншу (легшу) роботу терміном не менш як на один робочий день, а також випадки смерті в підрозділі (далі - нещасні випадки).

Згідно з пунктом 2.2 Порядку №1346 за результатами розслідування складаються акти за формою Н-1* (додаток 1) і беруться на облік нещасні випадки (у тому числі поранення), які сталися з працівниками в період проходження служби при виконанні службових обов`язків.

Якщо за висновками роботи комісії з розслідування прийнято рішення, що про нещасний випадок не повинен складатися акт за формою Н-1*, тобто нещасний випадок не пов`язаний з виконанням службових обов`язків, про такий нещасний випадок складається акт за формою НТ* (додаток 2) (пункт 2.4 Порядку №1346).

Пунктом 3.9 Порядку №1346 встановлено, що комісія з розслідування визнає, що «нещасний випадок трапився при виконанні службових обов`язків», якщо він трапився в період проходження служби під час: припинення або запобігання злочинам або правопорушенням; вчинення дій із забезпечення особистої безпеки громадян, захисту їх прав і свобод; охорони і забезпечення громадського порядку; несення постової чи патрульної служби; виявлення і розкриття злочинів, розшуку осіб, що їх учинили; забезпечення безпеки дорожнього руху; участі в ліквідації наслідків аварії, пожежі, катастрофи, стихійного лиха та інших надзвичайних подій; виконання потерпілим трудових (посадових, функціональних) обов`язків за режимом роботи підрозділу, у тому числі у відрядженні; перебування на робочому місці, на території підрозділу або в іншому місці роботи чи служби (далі - робота) з моменту прибуття потерпілого в підрозділ до його відбуття, що фіксується відповідно до правил внутрішнього розпорядку підрозділу, у тому числі протягом робочого та надурочного часу, або, за дорученням керівника, у неробочий час; підготовки до роботи та приведення в порядок після закінчення роботи знарядь праці, засобів захисту, одягу, а також здійснення заходів щодо особистої гігієни, пересування по території підприємства перед початком роботи і після її закінчення; проїзду на роботу чи з роботи на транспортному засобі, що належить підрозділу, або іншому транспортному засобі відповідно до укладеного договору; проведення навчання, тренувань, обов`язкових фізичних занять у встановлений час, участі в спортивних змаганнях, професійних та кваліфікаційних конкурсах; використання власного транспорту в інтересах підрозділу з дозволу або за письмовим дорученням керівника підрозділу; провадження дій в інтересах підрозділу, у якому проходить службу (працює) потерпілий; прямування працівника до об`єкта (між об`єктами) обслуговування за затвердженими маршрутами; прямування потерпілого до місця чи з місця відрядження згідно з установленим завданням про відрядження.

Відповідно до пункту 3.10 Порядку №1346 комісія з розслідування також визнає, що «нещасний випадок трапився при виконанні службових обов`язків», якщо він стався в період проходження служби, зокрема, внаслідок: безпосереднього впливу правопорушника (злочинця) на працівника (учинення опору, захват заручником, напад на працівника, який перебуває не при виконанні службових обов`язків, з метою помсти за законні дії з припинення правопорушення, затримання або викриття правопорушника в період служби тощо).

Приписами пункту 3.11 Порядку №1346 передбачено, що комісія з розслідування визнає, що «нещасний випадок трапився в період проходження служби і не пов`язаний з виконанням службових обов`язків», якщо нещасний випадок (у тому числі поранення) стався: за обставин, які не підпадають під дію пунктів 3.9, 3.10 цього розділу і не пов`язані з виконанням службових обов`язків; унаслідок дій, учинених у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, а також унаслідок дії алкоголю, наркотичних або інших отруйних речовин (асфіксія, інсульт, зупинка серця тощо) за наявності медичного висновку, якщо це не викликано застосуванням цих речовин із службовою метою або порушення вимог безпеки щодо їх зберігання і транспортування або якщо потерпілий, який перебував у стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння, був відсторонений від служби (роботи) згідно з установленим порядком; під час скоєння злочинів або інших правопорушень, якщо ці дії підтверджені рішенням суду; у разі природної смерті або самогубства, за винятком випадків, зазначених у пункті 3.10 цього розділу, що підтверджено висновками судово-медичної експертизи та органів досудового розслідування; унаслідок порушення потерпілим службової (трудової) дисципліни.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 05.11.2020 року у справі №620/2637/20 встановлено факт наявності доказів про отримання позивачем травми саме при виконанні службових обов`язків та зокрема, висновком УМВС України в Чернігівській області від 30.03.2002 року, яким встановлено, що тілесні ушкодження, отримані 29.01.2002 року в період проходження служби в ОВС України при обставинах, пов`язаних з виконанням службових обов`язків.

Тобто, висновок УМВС України в Чернігівській області про те, що неможливо встановити докази отримання позивачем 29.01.2002 року тілесних ушкоджень при припиненні правопорушення від протиправних дій правопорушників суперечить фактичним обставинам та рішенню Чернігівського окружного адміністративного суду від 05.11.2020 року (справа №620/2637/20), та фактично дублює попередній висновок комісії, який був предметом розгляду у справі №620/2637/20 та якому вже надана правова оцінка.

Отже, наведене вище свідчить про протиправність актів УМВС України в Чернігівській області від 13.01.2021 року форми НТ та Н-5, і повністю підтверджує правомірність вимог позивача щодо складення відповідних актів за формою Н-1 та Н-5 з визнанням того, що нещасний випадок, який мав місце 29.01.2002, «трапився при виконанні службових обов`язків».

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що складенні акти форми НТ та Н-5 від 13.01.2021 року є протиправними та підлягають скасуванню.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, про необхідність зобов`язання УМВС України в Чернігівській області скласти акти за формою Н-1 та Н-2, якими визнати, що нещасний випадок, який мав місце з ОСОБА_1 29.01.2002 року, трапився при виконанні службових обов`язків.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що адміністративний позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню у повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 325, 328 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Чернігівській області залишити без задоволення, а рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 30 листопада 2021 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції в порядку і строки, встановлені статтями 329, 331 КАС України.

Головуючий суддя: Коротких А.Ю.

Судді: Сорочко Є.О.

Чаку Є.В.