Справа № 380/8952/21
Суддя: Єзеров А.А.
Дата ухвалення: 2022-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відмову у відкритті касаційного провадження

19 вересня 2022 року

м. Київ

справа № 380/8952/21

провадження № К/990/24123/22

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Єзерова А.А.,

суддів: Кравчука В.М., Стародуба О.П.,

перевіривши касаційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на ухвалу Восьмого апеляційного адміністративного суду від 07.07.2022 у справі № 380/8952/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про зобов`язання вчинити дії,

у с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, у якому просив:

- зобов`язати відповідача провести перерахунок пенсії за вислугу років на підставі довідки від 28.02.2020 №18-741 вих.20, виданої прокуратурою Львівської області відповідно до вимог частини 20 статті 86 Закону України «Про прокуратуру» з розрахунку 90% від суми місячної заробітної плати без обмеження максимальним (граничним) розміром з виплатою різниці суми між фактично отриманою та перерахованою сумою пенсії з 01.03.2020.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 11.10.2021 позовні вимоги задоволено частково, внаслідок чого:

- визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо відмови у здійсненні перерахунку пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки прокуратури Львівської області від 28.02.2020 №18-741вих.20, з розрахунку її розміру 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку за відповідною посадою;

- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки прокуратури Львівської області від 28.02.2020 №18-741вих.20, з розрахунку її розміру 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку, та виплатити різницю між фактично отриманою та перерахованою сумою пенсії;

- у задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 15.03.2022 апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 11.10.2021 у справі №380/8952/21 - без змін.

Згодом, Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області теж подало апеляційну скаргу на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 11.10.2021.

Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 02.06.2022 вказану апеляційну скаргу залишено без руху, оскільки апеляційну скаргу подано 18.04.2022, тобто з пропуском строку на апеляційне оскарження, натомість, вказані скаржником підстави не свідчать про поважність причин пропуску строку апеляційного оскарження.

Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 07.07.2022 відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 11.10.2021 у справі №380/8952/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про зобов`язання вчинити дії.

Не погодившись із таким судовим рішенням суду апеляційної інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою у якій просить скасувати ухвалу Восьмого апеляційного адміністративного суду від 07.07.2022 та направити справу №380/8952/21 для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

Надаючи оцінку висновкам суду апеляційної інстанції та аргументам касаційної скарги щодо їхньої обґрунтованості, Верховний Суд керується такими мотивами.

Залишаючи без руху апеляційну скаргу пенсійного органу, колегією суддів Восьмого апеляційного адміністративного суду було встановлено, що оскаржуване рішення суду першої інстанції прийняте 11.10.2021, повний текст складено 18.10.2021 та отримано відповідачем 20.10.2021 в електронному кабінеті в системі «Електронний суд», а з апеляційною скаргою Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області звернулося лише 18.04.2022, отже апеляційну скаргу подано скаржником після закінчення строків, встановлених статтею 295 КАС України.

До того ж, особою, яка подала апеляційну скаргу, було заявлено клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження, яке обґрунтоване тим, що копію оскарженого рішення відповідач отримав лише 01.04.2022, однак Восьмий апеляційний адміністративний суд відхилив даний довід, оскільки з матеріалів справи вбачалося, що копію судового рішення відповідач отримав 20.10.2022 в електронний кабінет.

На виконання вимог ухвали про залишення апеляційної скарги без руху скаржником було подано до суду клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження, яке знову було обґрунтоване тим, що копію оскарженого судового рішення на електронну пошту він не отримував та, після неодноразових звернень, отримав рішення поштою 01.04.2022.

Постановляючи оскаржену ухвалу про відмову у відкритті провадження у справі, суд апеляційної інстанції повторно зазначив, що у матеріалах справи є довідка, складена відповідальним працівником суду, про те, що скаржник отримав копію оскарженого рішення 20.10.2021 до електронного кабінету в системі «Електронний суд». Ці дані є достовірними, якщо зацікавлена сторона не доведе протилежного. Водночас відповідач не надав доказів того, що копія оскарженого рішення до електронного кабінету відповідача в системі «Електронний суд» не надійшла.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів апеляційної інстанції зробила висновок, що вказані підстави пропуску строку на апеляційне оскарження є неповажними, а тому у відкритті апеляційного провадження у справі слід відмовити.

Колегія суддів вважає обґрунтованими такі висновки суду апеляційної інстанції з огляду на таке.

Статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України визначено строк на апеляційне оскарження судового рішення, а пунктом першим частини п`ятої статті 296 цього Кодексу закріплено вимоги щодо форми та змісту апеляційної скарги.

За правилами частини третьої статті 298 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 295 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

Статтею 44 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено обов`язок учасників справи добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки, зокрема, виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки, а також виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом (пункти 6, 7 частини п`ятої цієї статті).

Отже, наведеними нормами чітко окреслено характер процесуальної поведінки, який зобов`язує учасників справи діяти сумлінно, проявляти добросовісне ставлення до наявних у них прав і здійснювати їхню реалізацію так, щоб забезпечити неухильне та своєчасне (без значних затримок та невиправданих зволікань) виконання своїх обов`язків, встановлених законом або судом, зокрема й щодо дотримання строку апеляційного оскарження.

Для цього учасник справи як особа, зацікавлена у поданні апеляційної скарги, повинен вчиняти усі можливі та залежні від нього дії, розумно використовувати наявні засоби та можливості, передбачені чинним законодавством.

Окрім цього, пунктом другим частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом встановлена як одна з основних засад адміністративного судочинства, зміст якої розкриває стаття 8 цього Кодексу, й визначає, що усі учасники судового процесу є рівними перед законом і судом.

Зміст положень наведених норм процесуального права відбитий і в статті 44 Кодексу адміністративного судочинства України, частина перша якої вказує, що учасники справи мають рівні процесуальні права та обов`язки.

Отже, органи державної влади, маючи однаковий обсяг процесуальних прав та обов`язків разом з іншими учасниками справи, мають діяти вчасно та в належний спосіб, дотримуватися своїх власних внутрішніх правил та процедур, встановлених також і нормами процесуального закону, і не можуть та не повинні отримувати вигоду від їхнього порушення, уникати або через допущення зайвих затримок та невиправданих зволікань відтерміновувати виконання своїх процесуальних обов`язків. Це пов`язано з тим, що держава має дотримуватись принципу «добропорядного публічного урядування» та не може отримувати вигоду від порушення правил та обов`язків, встановлених нею самою.

Законодавче обмеження строку оскарження судового рішення, зумовлене, насамперед, специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків спрямоване на забезпечення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Встановлення процесуальних строків передбачене законом також для того, щоб дисциплінувати учасників адміністративного судочинства та стимулювати своєчасне виконання ними певних процесуальних дій, передбачених Кодексом адміністративного судочинства України.

Згідно з частиною першою статті 45 Кодексу адміністративного судочинства України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.

Отже, тільки наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження судового рішення у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку апеляційного оскарження з поважних причин.

Щодо доводів скаржника про те, що в порушення приписів Кодексу адміністративного судочинства України, відповідачу копія судового рішення не направлялась у паперовому вигляді, колегія суддів вважає за необхідне зазначити таке.

Відповідно до підпункту 15 абзацу 2 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України до визначення Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів), можливості вчинення передбачених цим Кодексом дій з використанням підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи такі дії вчиняються в такому порядку - суд вручає судові рішення в паперовій формі.

Відповідно до підпункту 15.17 пункту 15 абзацу 2 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України створення та забезпечення функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи здійснюються поетапно.

Окремі підсистеми (модулі) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи починають функціонувати через 30 днів з дня опублікування Вищою радою правосуддя у газеті «Голос України» та на веб-порталі судової влади України оголошення про створення та забезпечення функціонування відповідної підсистеми (модуля) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи. Про початок функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи у складі всіх необхідних для її повного функціонування підсистем (модулів) Вища рада правосуддя публікує оголошення у газеті «Голос України» та на веб-порталі судової влади України.

Оголошення про створення та забезпечення функціонування окремої підсистеми (модуля) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи має містити посилання на відповідний підпункт підпункту 15 пункту 1 розділу VII «Перехідні положення» цього Кодексу, який передбачає особливості вчинення тих процесуальних (або інших) дій, порядок вчинення яких зазнає змін після початку функціонування такої підсистеми (модуля);

Рішенням Вищої ради правосуддя від 17.08.2021 №1845/0/15-21 затверджено Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (далі - ЄСІТС).

Відповідно до пункту 2 параграфа 2 розділу 4 Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03.10.2017 №2147-VIII (далі - Закон) підсистеми (модулі) ЄСІТС починають функціонувати через 30 днів з дня опублікування Вищою радою правосуддя відповідного оголошення.

У газеті «Голос України» від 04.09.2021 №168 (7668) Вищою радою правосуддя опубліковано оголошення про початок функціонування трьох підсистеми (модулів) ЄСІТС - «Електронний кабінет», «Електронний суд», підсистеми відеоконференцзв`язку.

Таким чином, зазначені в оголошенні Вищої ради правосуддя підсистеми (модулі) ЄСІТС починають офіційно функціонувати з 05.10.2021.

Враховуючи викладене, з початком функціонування підсистем (модулів) ЄСІТС відповідно до вимог процесуального законодавства (частина 6 статті 18 Кодексу адміністративного судочинства України) адвокати, нотаріуси, приватні виконавці, арбітражні керуючі, судові експерти, державні органи, органи місцевого самоврядування та суб`єкти господарювання державного та комунального секторів економіки реєструють офіційні електронні адреси в ЄСІТС в обов`язковому порядку.

Відповідно до частини 7 статті 18 Кодексу адміністративного судочинства України особам, які зареєстрували офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі, суд вручає будь-які документи у справах, в яких такі особи беруть участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення на офіційні електронні адреси таких осіб, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

Таким чином, оскільки Вищою радою правосуддя затверджено Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи та відповідно з 05.10.2021 почали функціонувати окремі підсистеми ЄСІТС, у суду першої інстанції був відсутній обов`язок щодо вручення судового рішення в паперовій формі.

До того ж, з матеріалів, доданих до касаційної скарги вбачається, що 18.10.2021 Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області повідомило Пенсійний фонд України про те, що зареєструвало офіційну електронну адресу в ЄСІТС, що спростовує довід відповідача про те, що у цій системі він почав працювати лише з 15.11.2021.

Колегія суддів зазначає, що постановляючи оскаржену ухвалу, суд апеляційної інстанції безпосередньо дослідив обставини, пов`язані з причинами пропуску Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області строку на апеляційне оскарження судового рішення, та зробив обґрунтований висновок про те, що зазначені в клопотанні причини пропуску строку на апеляційне оскарження є неповажними, а інших підстав для поновлення строку апеляційного оскарження відповідач не зазначив.

Доводи, наведені відповідачем у його касаційній скарзі, зводяться до переоцінки доказів, досліджених судом апеляційної інстанцій, та ґрунтуються на незгоді з висновками суду щодо їхньої оцінки. Своєю чергою колегія суддів зазначає, що переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд виконує функцію «суду права», що розглядає справи, які мають найважливіше (найбільш принципове) значення для суспільства та держави, та не є «судом фактів», а тому не може здійснювати повторну оцінку доказів, належно досліджених судом апеляційної інстанції, та/або переоцінювати їх.

Відповідно до вимог пункту 5 частини першої статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо суд у порядку, передбаченому частинами другою, третьою цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.

Частина друга статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України встановлює, що у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

З огляду на наведене суд касаційної інстанції вважає, що подана Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області касаційна скарга є необґрунтованою. Правильне застосовування судом апеляційної інстанції норм процесуального права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їхнього застосування чи тлумачення, що відповідно до частини другої статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для відмови у відкритті касаційного провадження у справі.

Керуючись положенням частини другої статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд

у х в а л и в:

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на ухвалу Восьмого апеляційного адміністративного суду від 07.07.2022 у справі № 380/8952/21.

2. Копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами надіслати скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не може бути оскаржена.

Суддя-доповідач А.А. Єзеров

Суддя В.М. Кравчук

Суддя О.П. Стародуб