Справа № 420/764/19
Суддя: Радчук А.А.
Дата ухвалення: 2022-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/764/19
УХВАЛА

22 вересня 2022 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Радчука А.А., розглянувши у порядку письмового провадження заяву Відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про встановлення чи зміну способу і порядку виконання рішення суду у справі №420/764/19,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням суду від 23.05.2019 року по справі №420/764/19 адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Малиновського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі (65007, м. Одеса, вул. Прохорівська, 3/5, ) про визнання протиправними дій та бездіяльності, зобов`язання вчинити дії задоволено частково. Визнано протиправними дії Малиновського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі щодо припинення з 01.05.2018 року виплати призначеної ОСОБА_1 пенсії. Зобов`язано Малиновське об`єднане управління Пенсійного фонду України в м. Одесі відновити виплату ОСОБА_1 призначеної пенсії за віком, із дня припинення її виплати, з 01.05.2018 року, шляхом перерахування коштів на поточний рахунок ОСОБА_1 , відкритий в АТ Ощадбанк. Зобов`язано Малиновське об`єднане управління Пенсійного фонду України в м. Одесі провести нарахування та виплату ОСОБА_1 заборгованості, що виникла з 01.05.2018 року у зв`язку з невиплатою призначеної пенсії, шляхом перерахування коштів на поточний рахунок ОСОБА_1 , відкритий в АТ Ощадбанк. Зобов`язано Малиновське об`єднане управління Пенсійного фонду України в м. Одесі здійснити нарахування і виплату ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням встановлених строків їх виплати. Допущено негайне виконання рішення в частині присудження виплати пенсії в межах суми стягнення за один місяць. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

02.07.2019 року було видано виконавчий лист по справі №420/764/19.

29.08.2019 старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №59913144 за виконавчим листом №420/764/19, виданого 02.07.2019 року.

Ухвалою суду від 11.05.2021 року замінено сторону боржника у виконавчому провадженні (АСВП №59913144) з примусового виконання виконавчого листа по справі № 420/764/19, виданого 02.07.2019 Одеським окружним адміністративним судом, з Малиновського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі (м.Одеса, вул. Прохоровська, буд. 3, ) на Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (м. Одеса, вул. Канатна, 83, ).

12.09.2022 року від відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) до Одеського окружного адміністративного суду надійшла заява в якій заявник просить встановити чи змінити спосіб і порядок виконання по виконавчому провадженню № 59912950 з примусового виконання вимог виконавчого листа у справі № 420/764/19, виданого Одеським окружним адміністративним судом 02 липня 2021 року про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області відновити виплату ОСОБА_1 призначеної пенсії за віком, із дня припинення її виплати, з 01.05.2018 року, шляхом перерахування коштів на поточний рахунок ОСОБА_1 , відкритий в АТ Ощадбанк»; зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області провести нарахування та виплату ОСОБА_1 заборгованості, що виникла з 01.05.2018 року у зв`язку з невиплатою призначеної пенсії, шляхом перерахування коштів на поточний рахунок ОСОБА_1 , відкритий в АТ «Ощадбанк»; зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити нарахування виплату ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням встановлених строків їх виплати, на стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (, м. Одеса, вул. Канатна, 83) на 9 користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) виплати заборгованості з пенсії за період з 01.05.2018 по 30.07.2019 в сумі 61697,78 грн. та виплати компенсації втрати частини доходів в сумі 2587,04 грн.

В обґрунтування заяви зазначено, що станом на теперішній час боржником за виконавчим листом - Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області вимоги виконавчого листа в частині виплати заборгованості з пенсії за період з 01.05.2018 по 30.07.2019 в сумі 61697,78 грн. та виплати компенсації втрати частини доходів в сумі 2587,04 грн. не виконані. Рiшення суду в частині виплати суми, яка виникла внаслідок проведеного перерахунку пенсії не виконується безпідставно протягом тривалого часу.

Заяву було призначено до розгляду на 21.09.2022 року о 12:00 год.

Від Головного управління пенсійного фонду України в Одеській області надійшли заперечення на заяву про встановлення чи зміну способу і порядку виконання рішення суду, в яких зазначено, що положеннями чинного законодавства суд наділений правом встановити або змінити порядок виконання судового рішення у разі існування обставин, які ускладнюють або унеможливлюють його виконання. Проте, у наведених законодавством не передбачено, що суд має повноваження при цьому переглядати саме судове рішення та змінювати його суть.

В судове засідання 21.09.2022 року о 12:00 год. сторони не з`явились, у зв`язку з чим суд вирішив розглянути заяву в порядку письмового провадження.

Відповідно до частини першої статті 378 Кодексу адміністративного судочинства України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.

В розумінні наведеної статті, при вирішенні заяв про відстрочення чи розстрочення, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення потрібно мати на увазі, що їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (відсутність коштів на рахунку, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо). Підставою для зміни чи встановлення способу і порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Наведена норма пов`язує можливість зміни чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення у виняткових випадках за умови доведення заявником існування конкретних обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у певний строк.

Стаття 129 Конституції України передбачає, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Принцип обов`язковості судових рішень, як один з визначальних принципів здійснення правосуддя в Україні, полягає в обов`язковому виконанні на всій території України судових рішень, що набрали законної сили, а також у встановлені відповідальності за невиконання таких рішень.

Вказаний принцип обов`язковості судових рішень поряд із Конституцією України знайшов своє відображення і в Кодексі адміністративного судочинства України, а саме у статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України - судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Крім того, згідно з практикою Європейського Суду з прав людини (пункт 40 Рішення від 19.03.1997 року у справі "Горнсбі проти Греції") право на суд було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави допускала невиконання остаточного та обов`язкового судового рішення на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 Конвенції детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію (рішення у справі "Голдер проти Сполученого Королівства" (Golder v. the United Kingdom) від 21.02.1975 року). Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина "судового розгляду".

Як зазначив Європейський Суд з прав людини у Рішенні від 15.03.2001 року у справі "Піалопулос та інші проти Греції", якщо адміністративний (виконавчий) орган відмовляється виконувати, не виконує чи затягує виконання судового рішення, то передбачені статтею 6 Конвенції гарантії, які забезпечуються стороні на етапі судового розгляду справи, фактично втрачають свій сенс.

Згідно з пунктом 66 Рішення Європейського Суду у справі "Іммобільяре Саффі" проти Італії" (Immobiliare Saffi v. Italy) ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок.

Також в Рішенні від 29.06.2004 року у справі "Войтенко проти України" Європейський суд з прав людини констатував, що саме на державу покладено обов`язок дбати про те, щоб остаточні рішення, винесені проти її органів, установ чи підприємств, які перебувають у державній власності або контролюються державою, виконувалися.

Відповідно до частини третьої статті 378 Кодексу адміністративного судочинства України, підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Тобто, із змісту даної норми вбачається, що стаття 378 Кодексу адміністративного судочинства України визначає підстави та порядок відстрочення і розстрочення виконання, зміни чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення в адміністративній справі з метою створення оптимальних умов для належного та якісного його виконання у процесі виконавчого провадження.

Наведена норма не містить виключного переліку обставин, що є підставою для вирішення питання про зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення.

Під зміною способу та порядку виконання рішення слід розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення в разі неможливості його виконання у порядку і способом, раніше встановленим судом.

Відтак, встановлення способу виконання рішення не повинно змінювати (зачіпати) суті самого судового рішення.

Під порядком виконання рішення слід розуміти законодавчу послідовність і зміст виконавчих дій державним виконавцем, а також права і обов`язки суб`єктів виконавчого провадження під час їх вчинення.

Під обґрунтованими підставами слід розуміти наявність обставин, які є об`єктивно непереборними, тобто такими, що ускладнюють або унеможливлюють виконання рішення суду у раніше встановлений судом спосіб. Наявність таких обставин має бути підтверджено належними та допустимими доказами.

Суд зазначає, що право звернутися в адміністративний суд першої інстанції із заявою про встановлення чи зміну способу і порядку виконання судового рішення передбачено ст.378 КАС України. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Належних доказів, які би підтверджували наявність визначених вказаною нормою обставин, заявником не надано.

Спосіб та порядок виконання судового рішення є заходами його реалізації. Тому суд акцентує увагу сторін, що в порядку застосування ст.378 КАС України суд не уповноважений приймати додаткове рішення за вимогами, що не були заявлені предметом спору.

Як вже було зазначено судом, обов`язковість виконання судових рішень закріплена ст.129 Конституції України та ч.1 ст. 370 КАС України, якою визначено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Невиконання судового рішення відповідно до ч.2 ст.370 КАС України тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відтак, рішення суду, яке набрало законної сили, підлягає обов`язковому виконанню особою, на яку покладено такий обов`язок. Тому особа, якій належить виконати судове рішення, повинна здійснити дії встановлені Законом для його виконання.

Посилання заявника не містять обґрунтованих доводів щодо заявленого ним порядку та способу виконання рішення суду. Не наведено обґрунтувань забезпечення в такий спосіб реального його виконання.

Зважаючи на зміст резолютивної частини рішення суду та дані виконавчого листа, конкретне визначення сум коштів до виплати позивачу не було предметом спору. Початковий період для дій щодо виплати визначений, а кінцевий ні, що унеможливлює здійснення розрахунку.

Отже, зміна встановленого судом у рішенні, що набрало законної сили, зобов`язання боржнику виплачувати перераховану пенсію на стягнення конкретної суми коштів полягає у зміні результату вирішеного спору, у тому числі виходу за межі заявлених позовних вимог та порушуватиме встановлений порядок відновлення порушеного права позивача.

Тому, заява відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про встановлення чи зміну способу виконання рішення суду є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 4, 205, 248, 256, 370, 372, 378 КАС України,

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про встановлення чи зміну способу і порядку виконання рішення суду у справі №420/764/19 відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя Радчук А.А.