Справа № 600/2862/22-а
Суддя: Лелюк Олександр Петрович
Дата ухвалення: 2022-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2022 р. м. Чернівці Справа № 600/2862/22-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Лелюка О.П., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції України у Чернівецькій області, заступника начальника Головного управління Національної поліції України у Чернівецькій області Ратушенка Сергія Миколайовича, начальника управління кадрового забезпечення Головного управління Національної поліції України у Чернівецькій області Чебана Віталія Валерійовича, начальника сектору правового забезпечення Головного управління Національної поліції України у Чернівецькій області Бурлака Дениса Володимировича, т.в.о. начальника відділу службових розслідувань управління головної інспекції Головного управління Національної поліції України у Чернівецькій області Бондаренка Володимира Павловича про визнання протиправними дій, визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції України у Чернівецькій області (відповідач 1), заступника начальника Головного управління Національної поліції України у Чернівецькій області Ратушенка Сергія Миколайовича (відповідач 2), начальника управління кадрового забезпечення Головного управління Національної поліції України у Чернівецькій області Чебана Віталія Валерійовича (відповідач 3), начальника сектору правового забезпечення Головного управління Національної поліції України у Чернівецькій області Бурлака Дениса Володимировича (відповідач 4), т.в.о. начальника відділу службових розслідувань управління головної інспекції Головного управління Національної поліції України у Чернівецькій області Бондаренка Володимира Павловича (відповідач 5) про визнання протиправними дій, визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії.

Позивач просить суд:

-визнати протиправними дії відповідачів 2, 3, 4 і 5, щодо розгляду і вирішення по суті його звернення від 09.02.2022, оскільки жоден з них немає права вирішувати питання звільнення начальника слідчого управління, заступника начальника ГУ НП в Чернівецькій області ОСОБА_2 із займаної посади (оскаржується порушення мого особистого права на розгляд звернення компетентним суб`єктом, гарантованого ч.3 ст.15 Закону України Про звернення громадян. Порушене право відновлюється шляхом повторного розгляду звернення від 09.02.2022 компетентним суб`єктом (основний, п.7 позовних вимог));

-визнати протиправною бездіяльність іідповідачів 2, 3, 4 і 5, щодо об`єктивного розгляду його звернення від 09.02.2022 у зв`язку із відсутністю в оскаржуваному рішенні відомостей про перевірку зазначеного у зверненні факту відсутності у заступника начальника ГУ НП в Чернівецькій області ОСОБА_2 необхідних знань в галузі кримінально-процесуального права (оскаржується порушення мого особистого права на об`єктивний, всебічний розгляд звернення та перевірку викладеного в ньому конкретного факту, гарантованого ч.1 ст.15, ч.1 ст.19 Закону України Про звернення громадян. Порушене право відновлюється шляхом повторного розгляду звернення компетентним суб`єктом (основний, п.7 позовних вимог));

-визнати протиправними дії відповідачів, щодо надсилання йому нічим немотивованого, без посилання на Закон, рішення про відмову в задоволенні заявленої пропозиції (оскаржується порушення мого особистого права на отримання мотивованого, з посиланням на Закон, рішення про відмову у задоволенні викладеної у зверненні пропозиції, гарантованого ч.4 ст.15 Закону України Про звернення громадян. Порушене право відновлюється шляхом повторного розгляду звернення компетентним суб`єктом (основний, п.7 позовних вимог));

-визнати протиправними дії відповідачів щодо з`ясовування даних про його особу громадянина, які не стосуються звернення, а саме з`ясування моєї колишньої адреси проживання в Україні (оскаржується порушення вимог ч.1 ст.10 Закону України Про звернення громадян, яким прямо забороняється з`ясовувати дані про особу громадянина, які не стосуються звернення. Порушене право відновлюється шляхом повторного розгляду звернення без з`ясовування даних про мою особу громадянина, які не стосуються звернення (основний, п.7 позовних вимог));

-визнати протиправними дії відповідачів щодо надсилання його персональних даних, в тому числі дати народження, невідомим особам Україні, за адресою: АДРЕСА_1 (оскаржуються порушення права на захист персональних даних гарантованих ч.2 ст.10 Закону України Про захист персональних даних. Порушене право відновлюється шляхом повторного розгляду звернення та надсилання рішення за зверненням виключно на вказану мною адресу (основний, п.7 позовних вимог));

-визнати протиправними дії відповідачів, щодо надсилання разом із рішенням за його зверненням від 09.02.2022 повістки про виклик у кримінальному провадженні, оскільки жоден з відповідачів немає права надсилати таких викликів (оскаржується переслідування і залякування мене за подання звернення до Відповідача-1 з критикою діяльності його посадової особи ОСОБА_2 , прямо забороненого ч.1 ст.9 Закону України Про звернення громадян. Порушене право відновлюється шляхом повторного розгляду звернення з дотриманням вимог та гарантій передбачених ст.9 Закону України Про звернення громадян (основний, п.7 позовних вимог)).

-зобов`язати відповідача-1 повторно розглянути його звернення від 09.02.2022 з дотриманням вимог передбачених Законом України Про звернення громадян.

Позов обґрунтовано тим, що відповідачами в порушення вимог статті 15 та 19 Закону України «Про звернення громадян» порушено право позивача на об`єктивний, всебічний розгляд його звернення від 09 лютого 2022 року. Вказано, що відмовивши у задоволенні звернення позивача, відповідачами не зазначено у відмові жодних мотивів такої відмови з посиланням на Закон України «Про звернення громадян». При цьому у наданій відповіді безпідставно вказано адресу, за якою позивач уже не проживає, а також безпідставно направлено її на таку адресу. Також позивачем вказано про необґрунтованість додання до відповіді на звернення документу "повістка про виклик", яка не відповідає вимогам КПК України.

Ухвалою суду від 24 серпня 2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні); встановлено відповідачам строк для подання відзиву на позовну заяву.

Головне управління Національної поліції України у Чернівецькій області, заперечуючи проти позовних вимог, подало до суду відзив на позовну заяву, в якому вказано про те, що звернення позивача від 09 лютого 2022 року розглянуто у відповідності до норм Закону України «Про звернення громадян», а поданий позов є безпідставним та надуманим.

Заперечуючи проти відзиву на позовну заяву, позивачем подано до суду відповідь на відзив.

Проте указану відповідь на відзив суд не бере до уваги, оскільки згідно приписів пункту 1 частини першої та частини третьої статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України у цій категорії справ заявами по суті є позов та відзив.

Крім цього, у пункті 3 резолютивної частини ухвали суду від 24 серпня 2022 року сторонам справи було роз`яснено, що у даній справі заявами по суті є позов та відзив.

Відповідно до частини другої статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України справи, визначені частиною першою цієї статті, суд розглядає у строк не більше тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Оскільки провадження у даній справі відкрито 24 серпня 2022 року, то суд розглядає справу у строк, встановлений частиною другою статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України.

Дослідивши наявні матеріали, всебічно та повно з`ясувавши всі обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про те, що відсутні підставі для задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 09 лютого 2022 року позивач звернувся до Головного управління Національної поліції України у Чернівецькій області із зверненням, в якому пропонував звільнити ОСОБА_2 з посади начальника слідчого управління Головного управління Національної поліції України у Чернівецькій області у зв`язку із невідповідністю займаній посаді та очевидними розладами здоров?я.

За результатами розгляду звернення позивача від 09 лютого 2022 року, Головне управління Національної поліції України у Чернівецькій області листом від 18 лютого 2022 року №М-30/123/03/12-2022, підписаним заступником начальника-начальником кримінальної поліції ОСОБА_3 , проінформувало позивача про те, що підстав для запропонованого звільнення з поліції чи з посади начальника слідчого управління Головного управління Національної поліції України у Чернівецькій області не вбачається. Також зазначено, що не вбачається підстав для призначення службового розслідування за фактами описаними у черговій скарзі на дії (бездіяльність) представників досудового слідства, оскільки відсутні ознаки дисциплінарного проступку, а висловлені думки і пропозиції є суб`єктивними судженнями ОСОБА_4 у формі припущень, що не породжує у суб`єкта владних повноважень обов`язку їх прийняти.

Крім цього, повідомлено, що в пропозиції позивача застосовано принизливі форми звернення, що не відповідає принципу добросовісності і розсудливості в сфері інформаційних відносин, а тому позивача попереджено про можливість покладення на нього обов`язку з відшкодування завданої моральної шкоди у випадку продовження висвітлення суб?єктивних думок в брутальній, принизливій чи непристойній формі.

Не погоджуючись із вказаною відповіддю, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Вирішуючи спір, суд зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною першою та другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Статтею 40 Конституції України визначено, що усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Статтею 1 Закону України «Про звернення громадян» від 02 жовтня 1996 року №393/96-ВР (далі Закон №393/96-ВР) передбачено, що громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Військовослужбовці, працівники органів внутрішніх справ і державної безпеки, а також особи рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України мають право подавати звернення, які не стосуються їх службової діяльності.

Згідно статті 3 Закону №393/96-ВР під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.

Пропозиція (зауваження) - звернення громадян, де висловлюються порада, рекомендація щодо діяльності органів державної влади і місцевого самоврядування, депутатів усіх рівнів, посадових осіб, а також висловлюються думки щодо врегулювання суспільних відносин та умов життя громадян, вдосконалення правової основи державного і громадського життя, соціально-культурної та інших сфер діяльності держави і суспільства.

Заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.

Скарга - звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, посадових осіб.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач звернувся до Головного управління Національної поліції України у Чернівецькій області із зверненням викладеним у формі пропозиції (зауваження), про що самим позивачем зазначено у поданій позовній заяві та не заперечувалось Головним управлінням Національної поліції України у Чернівецькій області у відзиві.

Так, розгляд пропозицій (зауважень) громадян визначений статтею 14 Закону №393/96-ВР, відповідно до якої органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, посадові особи зобов`язані розглянути пропозиції (зауваження) та повідомити громадянина про результати розгляду. Пропозиції (зауваження) Героїв Радянського Союзу, Героїв Соціалістичної Праці, осіб з інвалідністю внаслідок війни розглядаються першими керівниками державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій особисто.

Водночас статтею 20 Закону №393/96-ВР передбачено, що звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів.

На обґрунтовану письмову вимогу громадянина термін розгляду може бути скорочено від встановленого цією статтею терміну.

Звернення громадян, які мають встановлені законодавством пільги, розглядаються у першочерговому порядку.

Наведене свідчить про те, що за результатами розгляду звернення у формі пропозиції (зауваження), поданої в порядку Закону України «Про звернення громадян», органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, посадові особи зобов`язані розглянути таку пропозицію (зауваження) та у термін не більше одного місяця від дня її надходження повідомити громадянина про результати розгляду.

З обставин справи вбачається, що 09 лютого 2022 року позивач звернувся до Головного управління Національної поліції України у Чернівецькій області із зверненням у формі пропозиції (зауваження), відповідь на яке Головним управлінням Національної поліції України у Чернівецькій області надано листом від 18 лютого 2022 року, направленим на електронну адресу позивача, указану у зверненні. Відповідь отримана позивачем 18 лютого 2022 року, що визнається позивачем у позовній заяві.

Отже, Головним управлінням Національної поліції України у Чернівецькій області розглянуто звернення позивача, викладене у формі пропозиції, в термін, визначений статтею 20 Закону України «Про звернення громадян», та належним чином повідомлено громадянина про результати розгляду.

За таких обставин суд приходить до висновку про дотримання Головним управлінням Національної поліції України у Чернівецькій області наведених вище норм Закону України «Про звернення громадян» у спірних відносинах.

Стосовно тверджень позивача про порушення статей 15 та 19 Закону України «Про звернення громадян» при розгляді його звернення від 09 лютого 2022 року, то такі є безпідставними, оскільки вказаними нормами регулюється порядок розгляду заяв (клопотань) та визначено обов`язки органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, засобів масової інформації, їх керівників та інших посадових осіб щодо розгляду заяв чи скарг. Натомість у даному випадку позивач звернувся до Головного управління Національної поліції України у Чернівецькій області із зверненням у формі пропозиції (зауваження), а не із заявою (клопотанням) чи скаргою. Тому у цих відносинах норми статей 15 та 19 Закону України «Про звернення громадян» не підлягають застосуванню.

Щодо інших доводів позову (про безпідставність зазначення у відповіді на звернення адреси, за якою позивач уже не проживає, безпідставність направлення листа на таку адресу, необґрунтованість додання до відповіді на звернення повістки про виклик), то такі суд оцінює критично, адже вони не мають значення для правильного вирішення справи та не свідчать про порушення норм Закону України «Про звернення громадян» при розгляді звернення позивача від 09 лютого 2022 року.

При цьому суд звертає увагу на те, що відповідь на указане звернення була надіслана на електронну адресу позивача, зазначену ним у зверненні від 09 лютого 2022 року, та отримана ним 18 лютого 2022 року, про що позивач і зазначає у позові. За таких обставин безпідставними є твердження позивача і про порушення відповідачами статті 10 Закону України «Про звернення громадян», якою передбачено заборону розголошення відомостей, що містяться у зверненнях.

На переконання суду, у цій справі про оскарження бездіяльності суб`єкта владних повноважень щодо розгляду звернення громадянина, поданого на підставі Закону України «Про звернення громадян», не допущено порушень вказаного нормативно-правового акту, а тому заявлені позовні вимоги, в тому числі і до відповідачів 3, 4, 5 - безпідставні й задоволенню не підлягають.

Крім цього, позовні вимоги, що пред`явлені до начальника управління кадрового забезпечення Головного управління Національної поліції України у Чернівецькій області Чебана Віталія Валерійовича, начальника сектору правового забезпечення Головного управління Національної поліції України у Чернівецькій області Бурлака Дениса Володимировича, т.в.о. начальника відділу службових розслідувань управління головної інспекції Головного управління Національної поліції України у Чернівецькій області Бондаренка Володимира Павловича, також є безпідставними і тому, що, як вбачається зі встановлених судом обставин справи, відповідь на пропозицію позивача, оформлену листом від 18 лютого 2022 року №М-30/123/03/12-2022, було надано за підписом посадової особи ОСОБА_5 - Головним управлінням Національної поліції України у Чернівецькій області, якому (ГУ НП в Чернівецькій області) і адресувалось звернення від 09 лютого 2022 року.

Згідно частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Статтею 72 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно статей 74 -76 Кодексу адміністративного судочинства України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до частини першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно частин першої третьої статі 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність вказаних вище доказів окремо, а також достатність і взаємний зв`язок цих доказів у їх сукупності, суд вважає, що відповідач як суб`єкт владних повноважень довів правомірність оскаржуваних дій та бездіяльності. Натомість доводи позивача є безпідставними та не свідчать про обґрунтованість заявлених вимог, а тому такі задоволенню не підлягають.

Керуючись статтями 2, 9, 72, 73, 74-76, 77, 90, 241 - 246, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції України у Чернівецькій області, заступника начальника Головного управління Національної поліції України у Чернівецькій області Ратушенка Сергія Миколайовича, начальника управління кадрового забезпечення Головного управління Національної поліції України у Чернівецькій області Чебана Віталія Валерійовича, начальника сектору правового забезпечення Головного управління Національної поліції України у Чернівецькій області Бурлака Дениса Володимировича, т.в.о. начальника відділу службових розслідувань управління головної інспекції Головного управління Національної поліції України у Чернівецькій області Бондаренка Володимира Павловича про визнання протиправними дій, визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії - відмовити повністю.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Датою ухвалення судового рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення. Повне судове рішення складено 23 вересня 2022 року.

Повне найменування учасників справи: позивач ОСОБА_1 - ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ); відповідач - Головне управління Національної поліції України у Чернівецькій області (м. Чернівці, вул. Головна, 24, ЄДРПОУ 40109079); відповідач - заступник начальника Головного управління Національної поліції України у Чернівецькій області Ратушенко Сергій Миколайович (м. Чернівці, вул. Головна, 24); відповідач - начальник управління кадрового забезпечення Головного управління Національної поліції України у Чернівецькій області Чебан Віталій Валерійович (м. Чернівці, вул. Головна, 24); відповідач - начальник сектору правового забезпечення Головного управління Національної поліції України у Чернівецькій області Бурлак Денис Володимирович (м. Чернівці, вул. Головна, 24); відповідач - т.в.о. начальника відділу службових розслідувань управління головної інспекції Головного управління Національної поліції України у Чернівецькій області Бондаренко Володимир Павлович (м. Чернівці, вул. Головна, 24).

Суддя О.П. Лелюк