Справа № 320/4352/20
Суддя: Шулежко В.П.
Дата ухвалення: 2022-09-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 вересня 2022 року м. Київ № 320/4352/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: головуючого судді Шулежка В.П., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач) з позовом до Головного управління ДПС у м. Києві (далі - відповідач), в якому просить:

визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо ненадання позивачу податкової знижки за наслідками 2019 року;

зобов`язати відповідача підготувати висновок про повернення суми надміру сплаченого податку з доходів фізичних осіб у розмірі 7 024,50 грн. на користь позивача та подати цей висновок для виконання відповідному органу Державної казначейської служби України.

Позовні вимоги обґрунтовані протиправною бездіяльністю відповідача щодо ненадання позивачу податкової знижки за наслідками 2019 року, оскільки Податковий кодекс України пов`язує право на використання податкової пільги у вигляді права на податкову знижку з частини фактично сплачених протягом звітного податкового року сум, а не з місцем проживанням/реєстрації особи.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 29.05.2020 адміністративну справу передано на розгляд до Окружного адміністративного суду міста Києва.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 15.09.2020 справу прийнято до провадження, призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Відповідачем подано відзив на позов, в якому останній посилається на відсутність у позивача правових підстав для отримання податкової знижки за наслідками 2019 року.

Позивачем подано відповідь на відзив, яким підтримано обґрунтування, викладені в позовній заяві.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 подано до ДПІ у Дніпровському районі ГУ ДПС у м. Києві декларацію про майновий стан і доходи за звітний 2019 рік з метою отримання податкової знижки.

На підтвердження права на отримання податкової знижки позивачем до декларації було долучено копії наступних документів: дані з ЦБ ДРФО ДПС України щодо нарахованого (виплаченого) доходу та нарахованого (перерахованого) податку (форма - 1ДФ); квитанції; договору про навчання; паспорта, ІПН та свідоцтва про народження.

В поданій декларації позивачем зазначено суму власного доходу, який включається до загального оподатковуваного доходу за 2019 рік - 382 559,76 грн. та суму податку на доходи фізичних осіб - 68 860,76 грн.

Крім того, у рядку 7 декларації у розділі V «розрахунок суми податку, на яку зменшуються податкові зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб у зв`язку з використанням права на податкову знижку із статтею 166 розділу IV Податкового кодексу України» позивачем було визначено суму податку, на яку зменшуються податкові зобов`язання у зв`язку з використанням права на податкову знижку, в розмірі 7 024,50 грн.

Контролюючим органом проведено перевірку податкової декларації про майновий стан і доходи ОСОБА_1 , за результатами чого складено акт від 13.02.2020 №1034/26-15-33-20-21.

Проведеною перевіркою встановлено відсутність у ОСОБА_1 законодавчих підстав для нарахування податкової знижки за наслідками 2019 року, оскільки платник на обліку в ДПІ у Дніпровському районі ГУ ДПС у м. Києві не перебуває, згідно відомостей з Єдиного державного реєстру фізичних осіб платників податків, податкова адреса: АДРЕСА_1 .

Не погоджуючись із вказаною бездіяльністю податкового органу, позивач звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, регулюються Податковим кодексом України від 02.12.2010 №2755-VI (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Так, згідно із підпунктом 14.1.170 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, податкова знижка для фізичних осіб, які не є суб`єктами господарювання, - документально підтверджена сума (вартість) витрат платника податку - резидента у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг) у резидентів - фізичних або юридичних осіб протягом звітного року, на яку дозволяється зменшення його загального річного оподатковуваного доходу, одержаного за наслідками такого звітного року у вигляді заробітної плати, у випадках, визначених цим Кодексом.

Платник податку, який бажає скористатись податковою знижкою, заявляє про своє бажання шляхом подання податкової декларації за минулий календарний рік (до 1 травня року, наступного за звітним, в якому понесені витрати - відповідно до підпункту 49.18.4 пункту 49.18 статті 49 Податкового кодексу України України).

Відповідно до підпункту 166.1.2 пункту 166.1 статті 166 Податкового кодексу України підстави для нарахування податкової знижки із зазначенням конкретних сум відображаються платником податку у річній податковій декларації, яка подається по 31 грудня включно наступного за звітним податкового року.

До податкової знижки включаються фактично здійснені протягом звітного податкового року платником податку витрати, підтверджені відповідними платіжними та розрахунковими документами, зокрема квитанціями, фіскальними або товарними чеками, прибутковими касовими ордерами, копіями договорів, що ідентифікують продавця товарів (робіт, послуг) і їх покупця (отримувача).

Підпунктом 166.2.1 пункту 166.2 статті 166 Податкового кодексу України передбачено, що до податкової знижки включаються фактично здійснені протягом звітного податкового року платником податку витрати, підтверджені відповідними платіжними та розрахунковими документами, зокрема квитанціями, фіскальними або товарними чеками, прибутковими касовими ордерами, копіями договорів, що ідентифікують продавця товарів (робіт, послуг) і їх покупця (отримувача). У зазначених документах обов`язково повинно бути відображено вартість таких товарів (робіт, послуг) і строк їх продажу (виконання, надання).

Підпунктом 166.3.3 пункту 166.3 статті 166 Податкового кодексу України суму коштів, сплачених платником податку на користь вітчизняних закладів дошкільної, позашкільної, загальної середньої, професійної (професійно-технічної) та вищої освіти для компенсації вартості здобуття відповідної освіти такого платника податку та/або члена його сім`ї першого ступеня споріднення

При цьому контролюючий орган зазначив, що сума не може перевищувати розміру доходу, визначеного в абзаці 1 підпункту 169.4.1 пункту 169.4 статті 169 ПК України, в розрахунку на кожну особу, яка страхується, за кожний повний або неповний місяць страхування протягом звітного податкового року.

З викладеного вбачається, що платник податку, який бажає скористатись податковою знижкою, має право заявити про своє бажання шляхом подання податкової декларації за минулий календарний рік, відобразивши у ній конкретну суму, підтверджену відповідними платіжними та розрахунковими документами.

Як вже зазначалось, ОСОБА_1 подано до ДПІ у Дніпровському районі ГУ ДПС у м. Києві декларацію про майновий стан і доходи за звітний 2019 рік з метою отримання податкової знижки, додавши всі необхідні підтверджуючі документи.

Так, контролюючим органом під час проведення перевірки вищевказаної декларації проведено розрахунок суми податку, що підлягає сплаті (поверненню) з бюджету, зазначивши суму, що відповідає сумі визначеній заявником, а саме 7 024,50 грн.

Разом з тим, відмова відповідача обґрунтована тим, що ОСОБА_1 на обліку в ДПІ у Дніпровському районі ГУ ДПС у м. Києві не перебуває, однак суд не погоджується з такими доводами відповідача, з огляду на наступне.

Як встановлено самим відповідачем на підставі відомостей з Єдиного державного реєстру фізичних осіб - платників податків, податкова адреса позивача: АДРЕСА_1 .

Суд, у свою чергу, зазначає, що Автономна Республіка Крим та місто Севастополь є тимчасово окупованими Російською Федерацією з 20 лютого 2014 року, згідно Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України».

При цьому, суд зауважує, що приписи Податкового кодексу України не зобов`язують фізичних осіб при зміні місця проживання, подавати до органів ДФС будь-які відомості.

В силу положень пункту 70.8 статті 70 Податкового кодексу України про проведення державної реєстрації фізичної особи - платника податків у Державному реєстрі та внесення змін до даних, які містяться у Державному реєстрі, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, інформує територіальний орган.

Отже, позивач, у випадку зміни фактичного місця проживання не зобов`язаний був повторно ставати на облік в ДПІ у Дніпровському районі ГУ ДПС у м. Києві.

Крім того, фактичні дії контролюючого органу, пов`язані з прийняттям декларації позивача за 2019 рік, а також проведення відповідної камеральної перевірки, свідчать про згоду та визнання перебування позивача на обліку саме в ДПІ у Дніпровському районі ГУ ДПС у м. Києві.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.03.2021 у справі 640/4284/19.

Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку про наявність у позивача правових підстав на включення до податкової знижки звітного 2019 року суми витрат, фактично понесених ним протягом цього періоду, як це передбачено підпунктом 166.3.3 пункту 166.3 статті 166 Податкового кодексу України, у зв`язку із чим, заявлені позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню.

Суд зауважує, що належним способом захисту порушеного права позивача, враховуючи встановлений факт допущення відповідачем протиправної бездіяльності, буде саме зобов`язання відповідача підготувати та подати до відповідного органу Казначейства висновок про повернення позивачу коштів у розмірі 7 024,50 грн.

У відповідності до статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Частиною другою статті 74 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не доведена правомірність вчинення ним оскаржуваної бездіяльності.

Натомість, позивачем доведено суду достовірності своїх доводів, які покладені в основу позову.

За таких обставин, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню.

Відповідно, беручи до уваги положення частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, на користь позивача підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача всі здійсненні ним судові витрати.

Керуючись ст.ст. 9, 72-77, 90, 139, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України суд,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління ДПС у м. Києві щодо ненадання ОСОБА_1 податкової знижки за наслідками 2019 року.

Зобов`язати Головне управління ДПС у м. Києві підготувати висновок про повернення суми надміру сплаченого податку з доходів фізичних осіб у розмірі 7 024,50 грн. на користь ОСОБА_1 та подати цей висновок для виконання відповідному органу Державної казначейської служби України.

Стягнути на користь ОСОБА_1 понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 840,80 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у м. Києві.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст.293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.П. Шулежко