Справа № 545/2952/22
Суддя: Стрюк Л. І.
Дата ухвалення: 2022-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 545/2952/22
Провадження № 2-а/545/99/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" вересня 2022 р. Полтавський районний суд Полтавської області в складі

головуючого судді Стрюк Л.І.

з участю секретаря Артеменко А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтава адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнання дій поліцейського незаконними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, обґрунтовуючи тим, що постановою серія ЕАР 18 №5590071 від 09.07.2022 року його незаконно притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП, оскільки під час вимірювання швидкості пристроєм TruCam інспектор утримував прилад в руці, що ставить під сумнів зафіксовану швидкість руху керованого ним автомобіля. Саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого правопорушення, враховуючи те, що сам протокол про адміністративне правопорушення не складався. Відсутні дорожні знаки 5.70 «Фото - відеофіксування порушень», які б інформували про можливу фіксацію швидкості руху за допомогою спеціальних технічних засобів.

Просив визнати дії поліцейського Управління патрульної поліції в Закарпатській області старшого лейтенанта поліції Шаленик Вікторії Василівни щодо винесення щодо ОСОБА_1 постанови серії ЕАР №5590071 від 09 липня 2022 року незаконними; постанову серії ЕАР №5590071 від 09 липня 2022 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху за ч.1 ст.122 КУпАП, зафіксоване не в автоматичному режимі та стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн. скасувати; провадження у справі закрити; стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції витрати на професійну правничу допомогу.

У відзиві на позов представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що ОСОБА_1 перевищив встановлене обмеження швидкості руху в межах населеного пункту на 25 км/год, чим порушив п.12.4 ПДР України. Зазначив, що лазерний вимірювач швидкості TruCAM LTI 20/20 отримав сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки. Свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №22-01/25550 підтверджена придатність лазерного вимірювача швидкості TruCAM. Віднесений до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів, тобто конструктивно створений для утримання в руках під час вимірювань. Посилання позивача на порушення порядку експлуатації приладу TruCAM та збільшення похибки в результаті використання його в ручному режимі є необґрунтованими. Фіксація порушення ПДР України відповідачем здійснювалася в ручному режимі. Законом України «Про Національну поліцію» не передбачено встановлення знаків перед ділянкою, на якій використовуються ручні вимірювачі швидкості транспортних засобів. Щодо вимоги про стягнення витрат на професійну правничу допомогу заперечував з огляду на те, що справа є типовою, а тому витрати на правову допомогу в сумі 6200 грн не відповідають принципу співмірності та розумності. У задоволенні позову просив відмовити.

Позивач та його представник у судове засідання не з`явилися, попередньо представник позивача надав заяву про розгляд справи без його участі, зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків.

Встановлено, що 09.07.2022 старшим лейтенантом поліції Управління патрульної поліції в Закарпатській області Шаленик В.В. притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 гривень.

Згідно з постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАР №5590071, ОСОБА_1 09.07.2022 о 20:39 год в с. Лалово Мукачівського району Закарпатської області, дорога Н-09, 9 км, керував транспортним засобом H6 НОМЕР_1 , зі швидкістю 92 км/год, чим перевищив обмеження швидкості руху на 42 км/год, TruCAM ТС000704, чим порушив п.п. 12.4 ПДР України.

Приписами Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено процедуру розгляду справи про адміністративне правопорушення та визначено систему правових механізмів забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

З аналізу наведених норм Кодексу України про адміністративні правопорушення слідує, що розгляд справи про адміністративне правопорушення та її вирішення повинно відбуватися в точній відповідності з законом та з дотриманням прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 62 Конституції України вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Порядок дорожнього руху на всій території України встановлюється Правилами дорожнього руху, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306, порушення яких є підставою для відповідальності згідно із законодавством (п.п. 1.1, 1.9 Правил дорожнього руху).

Пунктом 12.4 ПДР України встановлено, що у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Частиною першою статті 122 КУпАП передбачена відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Як вбачається з постанови, порушення визначеного п.12.4 ПДР обмеження швидкості руху, зафіксовано відповідачем за допомогою відповідного технічного засобу TruCAM ТС 000704.

На фотознімку, здійсненому за допомогою лазерного вимірювача швидкості TruCAM ТС 000704, зафіксований державний номерний знак транспортного засобу НОМЕР_1 , швидкість, з якою він рухався - 92 км/год., максимально допустиму швидкість - 50 км/год.

Відомості про технічний засіб, яким зафіксовано правопорушення, внесені до оскаржуваної постанови.

Щодо правових підстав застосування лазерного вимірювача швидкості TruCAM LTI 20/20, суд виходить з того, що лазерний вимірювач швидкості TruCAM LTI 20/20 здійснює вимірювання процесу порушення швидкісного режиму, що дозволяє ідентифікувати транспортний засіб, номерний знак та особу водія. Прилад автоматично визначає координати кожного вимірювання швидкості, розрізняє режими обмеження швидкості, встановлені для вантажних, легкових транспортних засобів, а також мотоциклів.

Встановлено, що лазерний вимірювач швидкості TruCAM LTI 20/20 отримав сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки від 29 серпня 2012 року № UА-МІ/1-2903-2012, де засвідчено, що на підставі позитивних результатів державних приймальних випробувань Міністерством економічного розвитку і торгівлі України затверджений тип засобу вимірювальної техніки «Вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний LTI 20/20 TruCAM», який було зареєстровано в Державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером У3197-12.

За технічними характеристиками лазерний вимірювач швидкості TruCAM LTI 20/20 відноситься до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів, конструктивно створений для утримання в руках під час вимірювань. Крім основного, ручного режиму роботи, вимірювач може бути встановлений на триногу для проведення вимірювань швидкості руху транспортних засобів в автоматичному режимі (без участі оператора).

Відповідно до свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/25550, виданого ДП «Укрметртестстандарт» від 18.05.2023, лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TruCAM LTІ 20/20 № ТС000704 відповідає вимогам технічної документації, чим підтверджено його придатність до застосування.

Можливість використання виробу «TruCAM LTІ 20/20» виробництва Laser Technology Inc. ( у тому числі серійний номер ТС000704 ) також підтверджується наявністю виданого Державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України експертного висновку від 07.09.2021 року № 04/05/02-2522, який зазначає про правильність реалізації криптографічного алгоритму шифрування AES відповідно до ДСТУ ISO/IES 18033-3:2015 (а.с.51).Лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TruСАМ LTI 20/20 № ТС000704 є придатним до застосування, максимальна допустима похибка при вимірюванні швидкості в ручному та автоматичному режимі складає ± 2 км/год в діапазоні від 2 км/год до 200 км/год.

Правильність реалізації у приладі TruCam зазначеного алгоритму підтверджено за результатами державної експертизи у сфері криптографічного захисту інформації.

Застосування алгоритму шифрування AES забезпечує контроль цілісності інформації не тільки в самому приладі TruCam, але також в зашифрованих файлах, що скопійовані на будь-які інші електронні носії.

Зазначені властивості алгоритму унеможливлюють підробку змісту інформації про порушення правил дорожнього руху від моменту її фіксації приладом TruCam.

Таким чином, суд визнає помилковими доводи позивача про порушення відповідачем порядку використання вимірювача швидкості, оскільки законодавство не містить імперативних приписів стосовно стаціонарного розміщення приладу TruCam та здійснення фіксації таким приладом тільки в автоматичному режимі. При цьому суд наголошує, що фіксування правопорушення проводилось не в автоматичному режимі.

Отже, суд вважає, що у даному випадку та обставина, що пристрій вимірювання швидкості не був закріплений стаціонарно, а знаходився в руках працівника поліції, ніяким чином не вплинула на правомірність притягнення позивача до відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Щодо посилання позивача на відсутність доказів про вчинення адміністративного правопорушення, зокрема відсутність протоколу про адміністративне правопорушення, суд дійшов таких висновків.

Згідно ч. 2 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 213 КУпАП справи про адміністративні правопорушення розглядають органи Національної поліції.

Згідно зі ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення правил дорожнього руху, зокрема частина перша, друга, третя, п`ята і шоста статті 122.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Частиною 4 статті 258 КУпАП передбачено, що у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Отже, складання протоколу у випадках вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП діючим законодавством не передбачено, а відповідач по справі, діючи в межах наданих йому законом повноважень мав право розглянути вказане адміністративне правопорушення на місці зупинки транспортного засобу та винести постанову про притягнення до адміністративної відповідальності.

Щодо посилання позивача на відсутність дорожніх інформаційних знаків «5.70» «Фото-, відеофіксування порушень Правил дорожнього руху» та «5.45» «Населений пункт», суд дійшов до таких висновків.

Відповідно до п.5.70 ПДР дорожній знак «Фото-, відеофіксування порушень Правил дорожнього руху» інформує про можливість здійснення контролю за порушеннями ПДР за допомогою спеціальних технічних та (або) технічних засобів.

Згідно пп.«ґ» п.8.4 ПДР інформаційно-вказівні знаки запроваджують або скасовують певний режим руху, а також інформують учасників дорожнього руху про розташування населених пунктів, різних об`єктів, територій, де діють спеціальні правила.

Разом з тим, жодними положеннями КУпАП та Закону України «Про Національну поліцію», в тому числі, частиною 1 ст.40 вказаного Закону, не передбачено обмеження поліції використовувати фототехніку і відеотехніку виключно в межах дії будь-яких дорожніх знаків.

Дорожній знак 5.70 ПДР України «Фото-відеофіксування порушень Правил дорожнього руху» лише інформує про можливість здійснення контролю за порушеннями ПДР за допомогою спеціальних технічних та (або) технічних засобів. Він відноситься до категорії інформаційно-вказівних знаків.

Закон України «Про Національну поліцію» не зобов`язує встановлювати такі знаки перед ділянкою, на якій використовуються засоби фото- відеофіксації порушень дорожнього руху.

Таким чином, обставини наявності чи відсутності вказаного дорожнього знаку жодним чином не свідчать про відсутність у позивача обов`язку дотримання запровадженого ПДР швидкісного режиму.

Суд відхиляє твердження позивача про відсутність дорожного знаку «5.45» «Населений пункт», оскільки у тексті позовної заяви він зазначає про те, що рухався в межах населеного пункту.

Враховуючи, що зазначена постанова винесена посадовою особою у межах повноважень, зміст постанови відповідає вимогам ст.ст.283-284 КУпАП, адміністративне стягнення накладено в межах санкції статті, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП підтверджується фото TruCAM.

Будь-яких доказів на підтвердження викладених у позові обставин позивачем не надано; не встановлено таких обставин і під час судового розгляду.

За таких обставин суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову в частині скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

У частині позовних вимог про визнання незаконними дій поліцейського Управління патрульної поліції Шаленик В.В. суд дійшов таких висновків.

Суд зауважує, що належним та достатнім способом захисту прав позивача у даному випадку є скасування постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Згідно зі ст. 293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень:залишає постанову без зміни, а скаргу без задоволення; скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд; скасовує постанову і закриває справу; змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Таким чином, позовні вимоги в частині щодо визнання дій поліцейського Управління патрульної поліції Шаленик В.В. незаконними не підлягають розгляду місцевим загальним судом як адміністративним у порядку ст.286 КАС України.

Питання щодо судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 9, 241-246, 250, 286КАС України,

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнання дій поліцейського незаконними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення відмовити.

Рішення суду може бути оскаржена до Другого апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня її проголошення.

Суддя: Л. І. Стрюк