Справа № 320/7934/21
Суддя: Епель Оксана Володимирівна
Дата ухвалення: 2022-09-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у першій інстанції: Щавінський В.Р.
Суддя-доповідач: Епель О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2022 року Справа № 320/7934/21

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Епель О.В.,

суддів: Губської Л.В., Карпушової О.В.,

за участю секретаря Кобзар Д.В.,

представниці Позивача Панченко Т.А.,

представниці Відповідача Лиманюк О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 13 січня 2022 року у справі

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Національної поліції в Київській області

про визнання протиправними та скасування наказів,

поновлення на посаді та стягнення коштів,

В С Т А Н О В И В :

Історія справи.

1. ОСОБА_1 (далі - Позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Київській області (далі - Відповідач) про:

1) визнання протиправним і скасування пункту 4 наказу Головного управління Національної поліції України в Київській області від 18.05.2021 № 239, яким старшого сержанта поліції поліцейського сектору реагування патрульної поліції № 2 Броварської о районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності та застосовано до нього дисциплінарне стягнення у виді «звільнення зі служби в поліції»;

2) визнання протиправним і скасування наказу Головного управління Національної поліції в Київській області № 151 о/с від 04.06.2021 у частині звільнення старшого сержанта поліції поліцейського сектору реагування патрульної поліції № 2 Броварського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_1 зі служби в поліції;

3) поновлення ОСОБА_1 на посаді старшого сержанта поліції поліцейського сектору реагування патрульної поліції №2 Броварського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області з 09.06.2021;

4) стягнення з Головного управління Національної поліції в Київській області на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за період вимушеного прогулу з 09.06.2021 по день ухвалення судового рішення.

В обґрунтування заявлених позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що оскаржувані ним накази в частині щодо його притягнення до дисциплінарної відповідальності та звільнення зі служби є протиправними і безпідставними з огляду на відсутність встановлення вини Позивача у вчиненні дисциплінарного проступку, чим порушено необхідний баланс між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямовано застосовані відносно Позивача заходи дисциплінарного впливу.

На думку Позивача, Відповідач, застосовуючи найсуворіший вид дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції, при прийняті оскаржуваних наказів не врахував презумпцію невинуватості та обставини, які мали б бути враховані, зокрема попередні заохочення та стягнення; характеристика; поведінка особи, тощо.

2. Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 13 січня 2022 року адміністративний позов задоволено повністю.

Ухвалюючи таке рішення, суд першої інстанції виходив з того, що матеріалами службового розслідування не підтверджується наявність в діях Позивача складу дисциплінарного проступку, за який до нього застосовано спірне дисциплінарне стягнення, а також, що наказі не обґрунтовано співмірність дій ОСОБА_1 із застосованим до нього дисциплінарним стягненням у виді звільнення зі служби в поліції.

Також, суд зазначив, що Відповідачем не було враховано поведінку Позивача та наявність або відсутність у нього можливості упередити протиправну поведінку винних осіб, перешкодити їй або відвернути негативні наслідки, а також повідомити керівний склад поліції про відповідні обставини та наявність підстав у ОСОБА_1 для таких дій.

Разом з тим, суд зазначив, що притягнення Позивача до дисциплінарної відповідальності внаслідок затримання за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення за фактом отримання неправомірної вигоди без встановлення порушення пунктів 1, 2, 3 частини 1 статті 18 Закону № 580-VІІІ, статті 1 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, пунктів 1, 2 частини 1 розділу II, пункту 3 розділу IV Правил етичної поведінки поліцейських, що могло б свідчити про вчинення дисциплінарного проступку, є необґрунтованим, а його звільнення у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до дисциплінарного статуту, здійснено без достатніх підстав.

Крім того, суд зазначив, що сам по собі факт внесення відомостей про Позивача до ЄРДР та повідомлення йому про підозру і обрання запобіжного заходу не свідчить про скоєння ним дисциплінарного проступку та порушення Присяги працівника поліції.

3. Не погоджуючись з таким рішенням суду, Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити постанову про відмову в задоволенні позовних вимог у повному обсязі, зазначаючи, що службового розслідування дійсно було розпочато у зв`язку з порушенням у відношенні Позивача кримінального провадження за фактом отримання неправомірної вигоди та застосування до нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, але під час проведення службового розслідування було встановлено невиконання Позивачем, як працівником поліції вимог пунктів 1, 2, 3 частини 1 статті 18 Закону № 580-VІІІ, статті 1 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, пунктів 1, 2 частини 1 розділу II, пункту 3 розділу IV Правил етичної поведінки поліцейських.

Апелянт зазначає, що порушення Позивачем вказаних законодавчих норм полягає в тому, що він не повідомив найближчий орган поліцій про виявлене правопорушення, не припинив його вчинення, не доповів керівництву про надходження пропозиції та надання неправомірної вигоди цивільною особою.

При цьому, Апелянт зазначив, що вчинення вказаних порушень Позивачем відбулося через низькі морально-ділові якості та правосвідомість, що виключає можливість проходження служби в поліції.

З цих та інших підстав Апелянт вважає, що оскаржуване ним рішення суду прийнято за неповно встановлених обставин, з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи в цілому.

4. Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 07.07.2022 та від 19.08.2022 було відкрито апеляційне провадження за апеляцією позивача, встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до судового розгляду.

5. Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить залишити скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, наполягаючи на безпідставності доводів Апелянта та правильності висновків суду першої інстанції.

6. Відповідно до частини першої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

7. Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін з наступних підстав.

8. Обставини справи, установлені судом першої інстанції.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 , є громадянином України, що підтверджується паспортом серії НОМЕР_1 , виданим 07.09.2000 Солом`янським РУ ГУ МВС України в місті Києві.

З 05.08.2001 по 06.11.2015 Позивач проходив службу в органах внутрішніх справ України та з 07.11.2015 - у Національній поліції України, працював відповідно до наказу начальника Головного управління Національної поліції в Київської області від 01.02.2021 № 25 о/с на посаді поліцейського сектору реагування патрульної поліції №2 Броварського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області, маючи спеціальне звання «старшого сержанта поліції».

28.04.2021 до ГУ НП в Київській області надійшла інформація про те, що працівниками ТУ ДБР, розташованого у м. Києві здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, внесеного 13.04.2021 до ЄРДР № 0000054, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, за фактом вчинення неправомірних дій поліцейським сектору реагування патрульної поліції відділення поліції № 2 Броварського РУП ГУНП в Київській області старшим сержантом поліції ОСОБА_2 та поліцейським сектору реагування патрульної поліції відділення поліції № 2 Броварського РУП ГУНП в Київській області старшим сержантом поліції ОСОБА_1

28.04.2021 працівниками ТУ ДБР, розташованого у м. Києві та КОУ ДВБ НП України, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

29.04.2021 ОСОБА_2 та ОСОБА_1 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

30.04.2021 ухвалами Печерського районного суду м. Києва стосовно ОСОБА_1 та ОСОБА_2 застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в період часу з 23.00 по 06.00 строком до 26.06.2021 включно (справа №757/23392/21-к).

У подальшому, дисциплінарною комісією ГУ НП у Київській область проведено службове розслідування за фактом можливих порушень службової дисципліни окремими працівниками відділення поліції №2 Броварського РУП ГУНП у Київській області, за результатами якого складено висновок від 14.05.2021.

На підставі вказаного висновку, ГУ НП у Київській область прийнято наказ від 18.05.2021 № 239 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників Броварського РУП ГУ НП у Київській області», відповідно до п. 4 якого до поліцейського сектору реагування патрульної поліції відділення поліції №2 Броварського РУП ГУНП в Київській області старшого сержанта поліції ОСОБА_1 в порядку притягнення до дисциплінарної відповідальності застосовано дисциплінарне стягнення у виді звільнення зі служби в поліції.

Надалі, 26.05.2021 Позивачу надано під розпис копію наказу ГУ НП в Київській області № 239 від 18.05.2021.

Зі змісту даного наказу, а саме п. 4, вбачається, що «За порушення вимог статей 3, 8, 18, 64 Закону України «Про Національну поліцію», статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» від 15.03.2018 № 2337-VIII, статті 24 Закону України «Про запобігання корупції», Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179 та Порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, затвердженого наказом МВС України від 08.02.2019 № 100, що виразилися у не повідомленні найближчого органу поліції про виявлення правопорушення, не припиненні вчинення такого правопорушення, не доповіді керівництву про факт пропозиції та надання неправомірної вигоди цивільною особою та не утриманні колеги по службі від вчинення можливих неправомірних дій».

08.06.2021 Позивача ознайомлено та надано під розпис витяг з наказу № 151о/с від 04.06.2021 Головного управління Національної поліції в Київській області, з якого вбачається, що відповідно до Закону України «Про Національну поліцію» звільнено зі служби в поліції за п. 6 (в зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби) частини 1 статті 77 старшого сержанта поліції поліцейського сектору реагування патрульної поліції №2 Броварського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_1.

Як вбачається із вказаного наказу, підставою його прийняття стали: наказ ГУНП в Київській області від 18.05.2021 № 239, довідка від 24.05.2021 № 124.

9. Позивач, вважаючи протиправним пункт 4 наказу № 239 від 18.05.2021 та протиправним наказ № 151 о/с від 04.06.2021 в частині його звільнення зі служби в поліції, звернувся до суду з цим позовом.

10. Нормативно-правове обґрунтування.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Законами України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII (далі - Закон № 580-VIII), «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» від 15.03.2018 № 2337-VIII (далі - Дисциплінарний статут), «Про запобігання корупції» 14.10.2014 № 1700-VII (далі - Закон № 1700-VII), Правилами етичної поведінки поліцейських, затвердженими наказом Міністерства внутрішніх справ від 09.11.2016 № 1179 (далі - Правила № 1179), Порядком проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затвердженим наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2018 року № 893 (далі - Порядок № 893), Порядком ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, затвердженим наказом Міністерства внутрішніх справ України від 08.02.2019 № 100 (далі - Порядок № 100).

Так, відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон № 580-VIII.

У ст. 3, ч. 1 ст. 8 Закону № 580-VIII передбачено, що у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

На працівників поліції (поліцейських та державних службовців) поширюється дія Закону України "Про запобігання корупції".

Поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Відповідно до частин першої статті 17 Закону № 580-VIII поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Згідно з частиною першою статті 64 Закону № 580-VІІІ особа, яка вступає на службу в поліції, складає Присягу на вірність Українському народові такого змісту: «Я, (прізвище, ім`я та по батькові), усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки».

Статтею 18 Закону № 580-VIII визначено, що поліцейський зобов`язаний: 1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; 2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; 3) поважати і не порушувати прав і свобод людини; 4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я; 5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків; 6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

Статті 22, 24 Закону № 1700-VII передбачають заборону особам, зазначеним у частині першій статті 3 цього Закону, використовувати свої службові повноваження або своє становище та пов`язані з цим можливості з метою одержання неправомірної вигоди для себе чи інших осіб, у тому числі використовувати будь-яке державне чи комунальне майно або кошти в приватних інтересах.

Особи, уповноважені на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, прирівняні до них особи у разі надходження пропозиції щодо неправомірної вигоди або подарунка, незважаючи на приватні інтереси, зобов`язані невідкладно вжити таких заходів: 1) відмовитися від пропозиції; 2) за можливості ідентифікувати особу, яка зробила пропозицію; 3) залучити свідків, якщо це можливо, у тому числі з числа співробітників; 4) письмово повідомити про пропозицію безпосереднього керівника (за наявності) або керівника відповідного органу, підприємства, установи, організації, спеціально уповноважених суб`єктів у сфері протидії корупції.

У статті 59 Закону № 580-VIII визначено, що служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

Рішення з питань проходження служби оформлюються письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких установлюються Міністерством внутрішніх справ України.

Видавати накази по особовому складу можуть керівники органів, підрозділів, закладів та установ поліції відповідно до повноважень, визначених законом та іншими нормативно-правовими актами, та номенклатурою посад, затвердженою Міністерством внутрішніх справ України.

Порядок № 100 регулює ведення в центральному органі управління поліцією, міжрегіональних територіальних органах поліції та їх територіальних (відокремлених) підрозділах, головних управліннях Національної поліції в Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, областях та м. Києві, територіальних (відокремлених) підрозділах поліції (далі - органи (підрозділи) поліції) єдиного обліку заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події (далі - заяви (повідомлення)) з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції України».

Згідно зі статтею 19 Закону № 580-VIII у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Відповідно до статті 1 Дисциплінарного статуту, службова дисципліна - це дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента країни і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Згідно із пунктом 3 статті 14 цього Статуту, службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.

Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку (пункт 4 статті 14 Статуту).

Підстави призначення службового розслідування передбачені пунктом 2 Порядку № 893, згідно з яким службове розслідування призначається, зокрема, за наявності даних про: внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про скоєння поліцейським кримінального правопорушення; повідомлення поліцейському про підозру в учиненні ним кримінального правопорушення, якщо службове розслідування не було проведено на підставі абзацу другого цього пункту або якщо за його результатами не було встановлено дисциплінарного проступку.

У статті 11 Дисциплінарного статуту визначено, що за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Поліцейських, яких в установленому порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або цивільно-правової відповідальності, одночасно може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності згідно з цим Статутом.

Дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції (ст. 12 Дисциплінарного статуту).

Відповідно до статті 13 Дисциплінарного статуту дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.

До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень, як, зокрема, звільнення з посади.

Згідно з порядком накладання дисциплінарних стягнень, визначеним у статті 14 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ, службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.

Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.

Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.

Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Відповідно до статті 16 Дисциплінарного статуту службове розслідування проводиться та має бути завершено не пізніше одного місяця з дня його призначення керівником.

Статтею 18 Дисциплінарного статуту визначено, що під час проведення службового розслідування поліцейський має право на захист, що полягає в наданні йому можливості надавати письмові пояснення щодо обставин вчинення дисциплінарного проступку та докази правомірності своїх дій.

Відповідно до статті 19 Дисциплінарного статуту у висновку за результатами службового розслідування зазначаються: 1) дата і місце складання висновку, прізвище та ініціали, посада і місце служби членів дисциплінарної комісії, що проводила службове розслідування; 2) підстава для призначення службового розслідування; 3) обставини справи, зокрема обставини вчинення поліцейським дисциплінарного проступку; 4) пояснення поліцейського щодо обставин справи; 5) пояснення інших осіб, яким відомі обставини справи; 6) пояснення безпосереднього керівника поліцейського щодо обставин справи; 7) документи та матеріали, що підтверджують та/або спростовують факт вчинення дисциплінарного проступку; 8) відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; 9) причини та умови, що призвели до вчинення проступку, вжиті або запропоновані заходи для їх усунення, обставини, що знімають з поліцейського звинувачення; 10) висновок щодо наявності або відсутності у діянні поліцейського дисциплінарного проступку, а також щодо його юридичної кваліфікації з посиланням на положення закону; 11) вид стягнення, що пропонується застосувати до поліцейського у разі наявності в його діянні дисциплінарного проступку.

Висновок підписується всіма членами дисциплінарної комісії, що проводила розслідування. Члени дисциплінарної комісії мають право на окрему думку, що викладається письмово і додається до висновку.

Під час визначення виду стягнення дисциплінарна комісія враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

Обставинами, що обтяжують відповідальність поліцейського, є, зокрема, вчинення дисциплінарного проступку у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння.

У разі встановлення вини поліцейського за результатами проведеного службового розслідування видається письмовий наказ про застосування до поліцейського одного з видів дисциплінарного стягнення, передбаченого статтею 13 цього Статуту, зміст якого оголошується особовому складу органу поліції.

Під час визначення виду стягнення керівник враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

Наказом Міністерства внутрішніх справ від 09 листопада 2016 року № 1179 затверджено Правила етичної поведінки поліцейських, які є узагальненим зібранням професійно-етичних вимог щодо правил поведінки поліцейських та спрямовані на забезпечення служіння поліції суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку на засадах етики та загальнолюдських цінностей.

Відповідно до ч. 1 Розділу ІІ Правил № 1179 під час виконання службових обов`язків поліцейський повинен: неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки, діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що визначені Конституцією, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, міжнародними договорами України, а також цими Правилами; поводитися стримано, доброзичливо, відкрито, уважно і ввічливо, викликаючи в населення повагу до поліції і готовність співпрацювати; контролювати свою поведінку, почуття та емоції, не дозволяючи особистим симпатіям або антипатіям, неприязні, недоброму настрою або дружнім почуттям впливати на прийняття рішень та службову поведінку.

Відповідно до пунктів 6, 10 частини першої статті 77 Закону № 580-VIII поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється: у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України; у разі набрання законної сили рішенням суду щодо притягнення до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, або кримінального правопорушення.

Днем звільнення зі служби в поліції вважається день видання наказу про звільнення або дата, зазначена в наказі про звільнення. День звільнення вважається останнім днем служби.

Висновки суду апеляційної інстанції.

11. Системний аналіз викладених правових норм дозволяє стверджувати, що до поведінки особи, яка проходить службу в поліції, ставляться спеціальні вимоги, яких вона повинна дотримуватися як під час виконання своїх службових обов`язків, так і в позаслужбовий час, у повсякденному житті.

12. Разом з тим, законодавством регламентовано чітку та послідовну процедуру притягнення особи, яка проходить службу в Національній поліції, до дисциплінарної відповідальності. Зазначена процедура, зокрема передбачає необхідність призначення та проведення службового розслідування для встановлення наявності або відсутності підстав для притягнення особи до дисциплінарної відповідальності.

13. Водночас, слід враховувати, що самостійною підставою для звільнення особи зі служби в поліції законодавством визначено дисциплінарний проступок, що полягає у вчиненні дій, які підривають авторитет поліції, та/або порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських.

14. Реалізація дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби за порушення службової дисципліни є окремою підставою для звільнення, яка не пов`язана із порушенням кримінальної справи та набранням чинності вироком суду.

Тобто, наявність кримінального провадження, порушеного стосовно особи, яка проходить службу в поліції, не виключає можливості застосування стосовно цієї особи наслідків, передбачених пунктом 6 частини першої статті 77 Закону № 580-VIII, у разі встановлення під час службового розслідування невиконання чи неналежного виконання поліцейським службової дисципліни.

15. Аналогічні правові висновки викладено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17 та у від 22.01.2019 у справі № 800/547/17.

16. Перевіряючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів звертає увагу на те, що матеріалами службового розслідування, яке було проведено у відношенні Позивача, установлено та останнім не спростовано факт того, що він, виявивши правопорушення, не повідомив про це відповідний орган поліції, не припинив вчинення такого правопорушення, не доповів керівництву про факт пропозиції та можливого надання неправомірної вигоди і не утримав колегу по службі від можливих неправомірних дій.

При цьому, саме вказані обставини, а не факт порушення у відношенні Позивача кримінального провадження, стали підставою для притягнення його до дисциплінарної відповідальності.

17. Доводи Позивача про те, що розслідування у кримінальній справі триває, обвинувальний висновок та вирок суду відсутній і його вина не доведена, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними, оскільки, як відзначалося вище, дисциплінарною комісією аналізувались дії Позивача з позиції наявності порушення службової дисципліни і рішення про притягнення його до дисциплінарної відповідальності ґрунтується на самостійних правових підставах.

При цьому, у контексті аналізу таких доводів апеляційної скарги суд зазначає, що звільнення зі служби за порушення службової дисципліни є окремою підставою для звільнення, яка не пов`язана з порушенням кримінальної справи та набранням чинності вироком суду.

Тобто, порушення у відношенні Позивача кримінального провадження (зокрема, внесення відомостей до ЄРДР та вручення йому підозри) є підставою для здійснення відповідного службового розслідування та не виключає можливості притягнення його до дисциплінарної відповідальності в разі встановлення складу вчиненого ним дисциплінарного проступку.

При цьому, колегія суддів враховує висновки Європейського суду з прав людини про те, що притягнення особи до дисциплінарної відповідальності на основі відомостей про факти, що встановлені у кримінальному провадженні не є порушенням ст. 6 Конвенції, якщо такі відомості аналізувалися під кутом зору правил службової етики, навіть якщо особа була у кримінальному провадженні виправданою (див. mutandis рішення Європейської комісії з прав людини від 6 жовтня 1982 року у справі «X. Austria» про неприйнятність заяви№ 9295/81) чи таке провадження було закрите (див. mutatisрішення Європейської комісії з прав людини від 7 жовтня 1987 року у справі «C. v.» про неприйнятність заяви № 11882/85). Більше того, гарантована п. 2 ст. 6 Конвенції презумпція невинуватості застосовується до процедури, яка за своєю суттю є кримінальною, і в межах якої суд робить висновок про вину особи саме у кримінально-правовому сенсі (рішення Європейського суду з прав людини від 11 лютого 2003 року у справі «Ringvold v. Norway», заява № 34964/97). Відтак, зазначена гарантія не може бути поширена на дисциплінарні й інші провадження, які згідно з п. 1 ст. 6 Конвенції охоплюються поняттям спору щодо прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до ст. 6 КАС України та ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

18. Доводи Позивача про те, що Відповідачем застосовано найсуворіший вид дисциплінарної відповідальності без урахування його попередньої поведінки, пом`якшуючих обставин, наявності або відсутності у нього можливості упередити протиправну поведінку винних осіб, перешкодити їй або відвернути негативні наслідки, а також повідомити керівний склад поліції про відповідні обставини та наявність підстав для вчинення таких дій, судова колегія відхиляє, оскільки висновок службового розслідування містить детальне хронологічне встановлення відповідних обставин та їх аналіз, а також інформацію про показники роботи Позивача.

19. При цьому, аналізуючи доводи Позивача про те, що застосований до нього вид дисциплінарної відповідальності не відповідає критерію співмірності, колегія суддів зазначає, що порушення у відношенні працівника поліції кримінального провадження за фактом отримання неправомірної вигоди підриває авторитет органів поліції в очах громадськості, формує негативну думку в населення про поліцію та дискредитує звання працівника поліції.

20. Тож, колегія суддів вважає, що фактичні обставини, установлені у висновку службового розслідування, є несумісним із подальшим проходженням Позивачем служби в поліції.

21. Доводи Позивача про те, що ним не було вчинено дисциплінарного проступку, за який його притягнуто до відповідальності і що дисциплінарна комісія не встановила наявності в його діях складу саме дисциплінарного проступку та відповідних фактів і конкретних дій, колегія суддів відхиляє як такі, що спростовуються матеріалами справи.

22. Твердження Позивача про те, що висновок службового розслідування не містить відомостей та доказів про встановлення факту вчинення ним дисциплінарного проступку за наслідками можливого отримання неправомірної вигоди, судова колегія до уваги не приймає, оскільки, як вбачається з матеріалів службового розслідування, під час його проведення Відповідачем було надано оцінку всім установлених обставинам у їх сукупності, зокрема, проаналізовано й відомості кримінального провадження, що відповідає принципам повноти та об`єктивності встановлення обставин.

23. Доводи Позивача про те, що його було звільнено зі служби в період тимчасової непрацездатності, апеляційний суд відхиляє, оскільки на підтвердження таких доводів Позивач не надав відповідного листка непрацездатності, як таке передбачено пунктом 1.1 Інструкції про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України від 13.11.2001 № 455.

Разом з тим, довідка № 42, на яку посилається Позивач /т.1 а.с.23/, містить виключно відомості щодо проходження ним амбулаторного лікування і не є документом на підтвердження тимчасової непрацездатності.

Більш того, Позивачем не надано жодних доказів, які б підтверджували, що він завчасно та належним чином довів до відома керівництва відповідні обставини щодо його непрацездатності та в порядку, визначеному законодавством, був у зв`язку з цим тимчасово звільнений від виконання покладених на нього обов`язків.

24. Доводи Позивача щодо порушення Відповідачем порядку проведення службового розслідування, зокрема складання висновку без його пояснень, апеляційний суд відхиляє, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, Позивачу було надано можливість реалізувати відповідне право, але він відмовився.

25. Доводи представниці Позивача, наведені в судовому засіданні, про те, що колегу Позивача - ОСОБА_2 , відносно якого також проводилося те саме службове розслідування та якого було звільнено зі служби разом з Позивачем, судом ухвалено рішення в іншій справі про поновлення на роботі, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки предметом цього спору є накладене виключно на Позивача індивідуально визначене дисциплінарне стягнення у вигляді його звільнення зі служби в поліції.

Разом з тим, у контексті аналізу таких доводів судова колегія зазначає, що для вирішення цієї справи мають значення виключно обставини, які стосуються особи Позивача, а не будь-яких інших осіб.

Тож, судове рішення у справі за позовом колеги Позивача - ОСОБА_2 , на яке посилається представниця Позивача, не має преюдиціального значення для вирішення цього спору в розумінні ст. 78 КАС України.

26. Аналізуючи всі доводи апеляційної скарги, колегія суддів приймає до уваги висновки, викладені в рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід.

27. Таким чином, колегія суддів приходить до висновку щодо правомірності притягнення Позивача до дисциплінарної відповідальності, звільнення його зі служби в поліції та відсутності підстав для задоволення позову.

Отже, судом першої інстанції неповно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення безз дотриманням норм матеріального права і з порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору в цілому.

28. Відповідно до ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування.

29. Враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга Головного управління Національної поліції в Київській області підлягає задоволенню, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 13 січня 2022 року - скасуванню, а в задоволенні позову слід відмовити.

30. Розподіл судових витрат.

Відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати в цій справі перерозподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Київській області - задовольнити.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 13 січня 2022 року - скасувати та ухвалити постанову, якою в задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Київській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді та стягнення коштів - відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду в порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Повний текст судового рішення виготовлено 21 вересня 2022 року.

Головуючий суддя О.В. Епель

Судді: Л.В. Губська

О.В. Карпушова