Справа № 640/9698/21
Суддя: Костюк Любов Олександрівна
Дата ухвалення: 2022-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/9698/21 Прізвище судді (суддів) першої інстанції:
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 вересня 2022 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Костюк Л.О.;

суддів: Бужак Н.П., Кобаля М.І.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Державної екологічної інспекції у Хмельницькій області на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 квітня 2022 року (розглянута у письмовому провадженні, м. Київ, дата складання повного тексту рішення - відсутня) у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЄВРО СМАРТ ПАУЕР» до Державної екологічної інспекції у Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування рішення,

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2021 року, Товариство з обмеженою відповідальністю «ЄВРО СМАРТ ПАУЕР» (далі - позивач, ТОВ «ЄВРО СМАРТ ПАУЕР») звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Державної екологічної інспекції у Хмельницькій області (далі - відповідач, ДЕІ у Хмельницькій області), в якому просить суд визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу Державної екологічної інспекції у Хмельницькій області від 18.03.2021 №6.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що відповідачем при прийнятті оскаржуваної постанови про накладення штрафу допущено суттєві процедурні порушення, що вказують на її протиправність та є підставою для скасування такої у судовому порядку.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 квітня 2022 року адміністративний позов задоволено повністю.

Визнано протиправною та скасовано постанову про накладення штрафу Державної екологічної інспекції у Хмельницькій області від 18.03.2021 № 6.

Не погоджуючись з вказаною постановою, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати рішення з мотивів неповного з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків суду першої інстанції обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, як це передбачено ст. 311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку, що апеляційні скарги не підлягає задоволенню та погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції, що на підставі наказу від 10.03.2021 № 262 та направлення від 11.03.2021 № 6-8/21 посадовими особами Державної екологічною інспекцією у Хмельницькій області здійснено планову перевірку ТОВ «ЄВРО СМАРТ ПАУЕР».

Під час проведення перевірки відповідачем вручено уповноваженому представнику позивача лист-вимогу від 11.03.2021 про надання в строк до 12:00 17.03.2021 документів, передбачених п. З ч. 1 ст. 15, ч. 7 ст. 23 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» по зазначеному місцю розповсюдження продукції, а саме: інформацію щодо переліку видів палива, що розповсюджується на вказаній АЗС, паспорти якості та декларації про відповідність на автомобільне пальне, а також документи, що дають змогу відстежити походження відповідної продукції та її подальший обіг.

Позивачем вказується про надання документів, які вимагались у листі-вимозі, 17.03.2021, при цьому відповідачем ця обставина у відзиві визнається. Проте відповідач зазначає, що позивачем надано не копії документів в розумінні вимог ДСТУ 4163-2003 та Правил № 1000/5, а «ксерокопії».

У результаті перевірки складено акт від 17.03.2021 № 6-8/21 та протокол № 6 від 17.03.2021, якими зафіксовано порушення, а саме невиконання встановлених Законом України «Про ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» вимог посадових осіб, які здійснюють ринковий нагляд, що полягає в ненаданні всіх необхідних документів, для проведення повної та всебічної перевірки характеристик продукції.

На підставі протоколу № 6 від 17.03.2021 Державною екологічною інспекцією у Хмельницькій області прийнято постанову про накладення штрафних санкцій на ТОВ «ЄВРО СМАРТ ПАУЕР», а саме штрафу у розмірі 170 000,00 грн.

Не погоджуючись з оскаржуваною постановою, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Надаючи правову оцінку обставинам та матеріалам справи, а також наданим додатковим поясненням та запереченням сторін, колегія суддів зазначає наступне.

Правові та організаційні засади здійснення державного ринкового нагляду і контролю нехарчової продукції встановлює Закон України від 02.12.2010 № 2735-VI «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» (далі - Закон № 2735-VI).

Згідно з абз. 8 ч. 1 ст. 1 Закону № 2735-VI державний ринковий нагляд - діяльність органів ринкового нагляду з метою забезпечення відповідності продукції встановленим вимогам, а також забезпечення відсутності загроз суспільним інтересам.

Згідно із ч. 1 ст. 10 Закону № 2735-VI ринковий нагляд здійснюється органами ринкового нагляду в межах сфер їх відповідальності.

Відповідно до п. 21 переліку видів продукції, щодо яких органи державного ринкового нагляду здійснюють державний ринковий нагляд, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.2016 № 1069, Держекоінспекція здійснює державний ринковий нагляд автомобільного бензину, дизельного, суднового та котельного палива відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 01.08.2013 . № 927 «Про затвердження Технічного регламенту щодо вимог до автомобільних бензинів, дизельного, суднових та котельних палив».

Порядок проведення перевірок характеристик продукції визначений ст. 23 Закону № 2735-VI, відповідно до частини 3 якої органи ринкового нагляду проводять планові та позапланові перевірки характеристик продукції. Планові перевірки характеристик продукції проводяться у розповсюджувачів цієї продукції, а позапланові - у розповсюджувачів та виробників такої продукції.

Згідно з ч. 6 ст. 23 Закону № 2735-VI перевірки характеристик продукції проводяться:

у торговельних та складських приміщеннях суб`єктів господарювання;

у місцях введення продукції в експлуатацію (якщо відповідність продукції певним встановленим вимогам може бути визначена лише під час введення її в експлуатацію);

за місцем проведення ярмарку, виставки, показу або демонстрації продукції в інший спосіб;

у місцях зберігання під митним контролем продукції, митне оформлення якої призупинено за результатами контролю продукції;

за місцезнаходженням органу ринкового нагляду.

Отже, Закон № 2735-VI визначає, що органи ринкового нагляду проводять планові та позапланові перевірки характеристик продукції, а ч.б ст.23 цього Закону визначає перелік місць, де проводяться перевірки характеристик продукції (понять виїзної чи невиїзної перевірки та вимог до зазначення таких у документах Закон № 2735-VI не містить).

Частиною 7 ст. 23 Закону № 2735-VI визначено, що під час перевірки характеристик продукції у випадках, передбачених цим Законом, перевірці підлягають такі документи (їх копії) та інформація:

декларація про відповідність;

супровідна документація, що додається до відповідної продукції (включаючи інструкцію щодо користування продукцією);

загальний опис продукції, а також повний склад технічної документації на відповідну продукцію, передбачений технічним регламентом;

документи щодо системи якості чи системи управління якістю;

висновки експертиз та протоколи випробувань зразків відповідної продукції, відібраних (узятих) у межах здійснення ринкового нагляду і контролю продукції;

документи, що дають змогу відстежити походження відповідної продукції та її подальший обіг (товарно-супровідна документація або договори).

Орган ринкового нагляду має право вимагати надання таких документів лише в обсязі, що необхідний для встановлення ланцюга постачання продукції;

документи і матеріали щодо стану виконання суб`єктом господарювання рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів, у тому числі в межах моніторингу дій суб`єктів господарювання, що вживаються ними для вилучення відповідної продукції з обігу та/або її відкликання;

повідомлення та інша інформація, надана суб`єктами господарювання, митними органами, органами з оцінки відповідності згідно з положеннями цього Закону та Закону України «Про загальну безпечність нехарчової продукції».

Тобто, під час проведення перевірок характеристик продукції, органи ринкового нагляду мають право витребовувати та перевіряти у розповсюджувачів цієї продукції документи, визначені у ч. 7 ст. 23 Закону № 2735-VI.

Відповідно до ч.5 ст.23-1 Закону № 2735-VI за результатами здійснення планової або позапланової перевірки характеристик продукції посадова особа органу ринкового нагляду складає акт, який повинен містити такі відомості:

найменування органу ринкового нагляду, а також посади, прізвища, імена та по батькові посадових осіб, які здійснили відповідний захід;

дату та номер складання акта;

місце розміщення продукції (найменування та адреса об`єкта, де розміщується продукція (магазин, ринок тощо);

найменування юридичної особи, її місцезнаходження або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи, у тому числі фізичної особи - підприємця, її місце проживання, телефон, інші відомості, що дають змогу ідентифікувати осіб, що є виробниками, уповноваженими представниками, імпортерами або розповсюджувачами відповідної продукції;

тип перевірки (планова або позапланова);

предмет перевірки (вид (тип), категорія та/або група продукції);

прізвища, імена та по батькові осіб, які залучаються до проведення перевірки відповідно до пункту 7 частини першої статті 15 цього Закону.

Посадова особа органу ринкового нагляду зазначає в акті детальний опис порушень вимог законодавства, виявлених під час перевірки, з посиланням на відповідну вимогу законодавства.

В останній день перевірки два примірники акта підписуються посадовими особами органу ринкового нагляду, які здійснювали перевірку, та суб`єктом господарювання або уповноваженою ним особою, якщо інше не передбачено законом.

Якщо суб`єкт господарювання не погоджується з актом, він підписує акт із зауваженнями.

Зауваження суб`єкта господарювання або уповноваженої ним особи щодо здійснення перевірки є невід`ємною частиною акта органу ринкового нагляду.

У разі відмови суб`єкта господарювання або уповноваженої ним особи підписати акт посадова особа органу ринкового нагляду вносить до такого акта відповідний запис.

Водночас, відповідальність суб`єктів господарювання за порушення вимог законодавства у сфері державного ринкового нагляду регламентовано статтею 44 Закону № 2735-VI.

Зокрема, приписами пункту 6 частини 4 вказаної статті встановлено, що до суб`єкта господарювання застосовуються адміністративно-господарські санкції у вигляді штрафу в разі створення перешкод шляхом недопущення до проведення перевірок характеристик продукції та невиконання встановлених цим Законом вимог посадових осіб, які здійснюють ринковий нагляд, - у розмірі десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно із ч.б ст.44 Закону № 2735-VI справи про накладення штрафів за порушення, визначені цією статтею, розглядаються керівниками органів ринкового нагляду або заступниками таких керівників у межах їх компетенції.

Про вчинення порушень, зазначених у цій статті, посадові особи органів ринкового нагляду, що виявили правопорушення, складають протокол на підставі документів, що містять інформацію про походження продукції та її обіг..

Протокол складається у двох примірниках, які підписуються посадовими особами органу. ринкового нагляду та фізичною особою, у тому числі фізичною особою - підприємцем, чи керівником юридичної особи або уповноваженою ним особою.

У разі відмови фізичної особи, у тому числі фізичної особи - підприємця, чи керівника юридичної особи або уповноваженої ним особи підписати протокол посадова особа органу ринкового нагляду вносить до такого протоколу відповідний запис.

Один примірник протоколу вручається фізичній особі, у тому числі фізичній особі - підприємцю, чи керівнику юридичної особи або уповноваженій ним особі, а другий - зберігається в органі ринкового нагляду.

Протокол разом з актом перевірки, поясненнями фізичної особи, у тому числі фізичної особи - підприємця, чи керівника юридичної особи або уповноваженої ним особи (у разі їх наявності) та документами, що стосуються справи, не пізніше наступного робочого дня за днем його складання передається керівнику чи заступнику керівника органу ринкового нагляду, які розглядають справу протягом 15 календарних днів з дня отримання протоколу та відповідних документів і приймають рішення про накладегіня штрафу. Кожний штраф оформляється окремою постановою.

Постанова надсилається суб`єкту господарювання не пізніше наступного робочого дня за днем її оформлення.

Отже, Законом № 2735-VI визначено, які документи складаються у разі виявлення порушень цього Закону та строку прийняття рішення за результатами розгляду документів.

При цьому, особиста участь суб`єкта господарювання під час розгляду питання про ритягнення його до відповідальності не є обов`язковою.

Також відповідачем було складено акт та протокол, в яких було відображено відмову позивача від їх підписання.

Водночас, підставою для застосування штрафних санкцій до позивача слугувало те, що позивачем не надано всіх необхідних документів для проведення повної та всебічної перевірки характеристик продукції.

При цьому, відповідач зазначає, що позивачем надано не копії документів в розумінні вимог ДСТУ 4163-2003 та Правил № 1000/5, а «ксерокопії», надання яких повною мірою свідчить про невиконання законних вимог осіб, які здійснюють ринковий нагляд.

Так, відповідно до п. 2 розділу І Правил організації діловодства та архівного зберігання документів у державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.06.2015 № 1000/5, копія документа - документ, що містить точне знакове відтворення змісту чи документної інформації іншого документа і в окремих випадках - деяких його зовнішніх ознак.

Згідно з пунктом 5.27 Національного стандарту України «Державна уніфікована система документації. Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлювання документів» (ДСТУ 4163-2003), затвердженого наказом Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 07.04.2003 року № 55, копія документа засвідчується відміткою, що складається зі слів «Згідно з оригіналом», назвою посади, особистим підписом особи, яка засвідчує копію, її ініціалами та прізвищем, датою засвідчення копії.

Водночас, колегія суддів вважає такі посилання відповідача необґрунтованими, оскільки Законом № 2735-VI не передбачено, що незастосування ДСТУ 4163-2003 та Правил № 1000/5 при створенні копій документів прирівнюється до ненадання таких до перевірки. Вказані відповідачем обставини жодним чином не свідчать про невиконання встановлених цим Законом вимог посадових осіб, які здійснюють ринковий нагляд, а зроблені ним висновки є надмірним формалізмом та необґрунтованим втручанням у діяльність господарюючого суб`єкту.

Таким чином, у відповідача були відсутні підстави вважати невиконанням вимог посадових осіб через невідповідність оформлення наданих копій документів вимогам ДСТУ 4163-2003.

Крім того, вказані відповідачем обставини не відображені в акті перевірки, хоча Законом № 2735-VI визначено, що посадова особа органу ринкового нагляду зазначає в акті детальний опис порушень вимог законодавства, виявлених під час перевірки, з посиланням на відповідну вимогу законодавства.

В свою чергу, позивачем було вжито усі необхідні заходи для виконання вимоги органу ринкового нагляду про надання необхідних документів.

Отже, позивачем виконано вимоги відповідача та надано витребовувані документи до Державної екологічної інспекції Хмельницької області, що спростовує висновки, викладені в протоколі та акті перевірки від 17.03.2021, які, у свою чергу, стали підставою для прийняття оскаржуваного рішення про накладення штрафу.

Тому, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що постанова про накладення штрафу від 18.03.2021 № 6 є протиправною та підлягає скасуванню.

У пункті 50 рішення Європейського суду з прав людини «Щокін проти України» (№ 23759/03 та № 37943/06) зазначено, що перша та найважливіша вимога статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року полягає в тому, що будь-яке втручання публічних органів у мирне володіння майном повинно бути законним. Говорячи про «закон», стаття 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року посилається на ту саму концепцію, що міститься в інших положеннях цієї Конвенції (див. рішення у справі «Шпачек s.r.o.» проти Чеської Республіки» (SPACEK, s.r.o. v. THE CZECH REPUBLIC № 26449/95). Ця концепція вимагає, перш за все, щоб такі заходи мали підстави в національному законодавстві. Вона також відсилає до якості такого закону, вимагаючи, щоб він був доступним для зацікавлених осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні (див. рішення у справі «Бейелер проти Італії» (Beyeler v. Italy № 33202/96).

У Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обгрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обгрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Колегія суддів також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Наведена позиція ЄСПЛ також застосовується у практиці Верховним Судом, що, як приклад, відображено у постанові від 22.01.2021 (справа № 420/4262/19).

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, колегія суддів приходить до висновку, що суд першо інстанції дійшов до правильного висновку, що вимоги позивача є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Зі змісту частин 1-4 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Згідно з п.1 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням вище викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 241, 242, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Державної екологічної інспекції у Хмельницькій області - залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 квітня 2022 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя: Л.О. Костюк

Судді: Н.П.Бужак

М.І. Кобаль