Справа № 420/10616/22
Суддя: Тарасишина О.М.
Дата ухвалення: 2022-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 вересня 2022 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Тарасишиної О.М.,

за участю секретаря: Дробченко К.С.,

представника позивача: Чирка О.О.,

представника відповідача: Васильщука Р.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі в порядку загального позовного провадження позовну заяву ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Одеської митниці, як відокремлений підрозділ державної митної служби України (місцезнаходження: 65078, м. Одеса, вул. Івана та Юрія Лип, б. 21 А; ) про визнання протиправним та скасування наказу від 20.07.2022 року №645-О,

ВСТАНОВИВ:
До суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Одеської митниці, як відокремлений підрозділ державної митної служби України (місцезнаходження: 65078, м. Одеса, вул. Івана та Юрія Лип, б. 21 А; ) про визнання протиправним та скасування наказу від 20.07.2022 року №645-О.

Ухвалою від 08.08.2022 року Одеським окружним адміністративним судом відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження.

22.08.2022 року (вх. №ЕС/3295/22) представником відповідача до канцелярії суду подано відзив на позов.

25.08.2022 року (вх. №ЕП/24217/22) представником позивача до канцелярії суду подано заяву про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

29.08.2022 року (вх. №ЕП/24509/22) представником позивача до канцелярії суду подано відповідь на відзив.

Ухвалою від 29.08.2022 року закрито підготовче провадження і призначено справу до судового розгляду по суті.

14.09.2022 року (вх. №ЕС/3813/22) представником відповідача до канцелярії суду подано заяву про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що оскаржуваним наказом Одеської митниці від 20.07.2022 року № 645-О «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 », оголошено догану. Позивач вважає вказаний наказ протиправним та таким, що підлягає скасуванню. При цьому, позивачем зазначено, що оскаржуваний наказ прийнятий за наслідками дисциплінарного провадження, яке проведене з неповним з`ясуванням обставин, у зв`язку з чим неможливо достеменно зробити висновок про наявність чи відсутність складу дисциплінарного проступку.

Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому, в обґрунтування правової позиції, зазначено, що останній діяв у межах наданих йому повноважень, відповідно до Закону, та у спосіб і в порядку визначеному ним, у зв`язку з чим, просив суд у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд дійшов наступного.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

За правилами предметної підсудності встановленими ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження (п. 1 ч. 1).

За таких обставин суд дійшов висновку про підсудність позовної заяви ОСОБА_1 Одеському окружному адміністративному суду.

Як вбачається з позовної заяви, ОСОБА_1 працює на посаді начальника управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку головного бухгалтера Одеської митниці.

20.07.2022 року № 645-О «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 », оголошено догану. Позивач вважає вказаний наказ протиправним та прийнятим із порушенням вимог закону та таким, що підлягає скасуванню, у зв`язку з чим звернувся до суду з даним позовом.

Правовідносини між сторонами регулюються Законом України Про державну службу (далі за текстом - Закон), Порядком здійснення дисциплінарного провадження, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.12.2019 р. № 1039 (далі за текстом - Порядок № 1039).

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.64 Закону за невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, визначених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами у сфері державної служби, посадовою інструкцією, а також порушення правил етичної поведінки та інше порушення службової дисципліни державний службовець притягається до дисциплінарної відповідальності у порядку, встановленому цим Законом.

Для державних службовців можуть встановлюватися особливості притягнення до дисциплінарної відповідальності у випадках, визначених законом.

Згідно ч.1 ст.65 Закону підставою для притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку, тобто протиправної винної дії або бездіяльності чи прийняття рішення, що полягає у невиконанні або неналежному виконанні державним службовцем своїх посадових обов`язків та інших вимог, встановлених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами, за яке до нього може бути застосоване дисциплінарне стягнення.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.65 Закону дисциплінарними проступками є невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, актів органів державної влади, наказів (розпоряджень) та доручень керівників, прийнятих у межах їхніх повноважень.

Згідно із частиною третьою статті 66 Закону у разі допущення державним службовцем дисциплінарних проступків, передбачених пунктами 4, 5, 12 та 15 частини другої статті 65 цього Закону, суб`єктом призначення або керівником державної служби такому державному службовцю може бути оголошено догану.

Відповідно до ч.1 ст.67 Закону дисциплінарне стягнення має відповідати характеру і тяжкості вчиненого дисциплінарного проступку та ступеню вини державного службовця. Під час визначення виду дисциплінарного стягнення необхідно враховувати характер дисциплінарного проступку, обставини, за яких він був вчинений, настання тяжких наслідків, добровільне відшкодування заподіяної шкоди, попередню поведінку державного службовця та його ставлення до виконання посадових обов`язків.

Згідно пунктів 2, 3 ч.2 ст.67 Закону, обставинами, що пом`якшують відповідальність державного службовця, є, серед іншого: попередня бездоганна поведінка та відсутність дисциплінарних стягнень; високі показники виконання службових завдань.

Дисциплінарне провадження порушується шляхом видання відповідного наказу (розпорядження): міністром - стосовно державного секретаря відповідного міністерства; суб`єктом призначення - стосовно інших державних службовців. Дисциплінарні стягнення накладаються (застосовуються):

1) на державних службовців, які займають посади державної служби категорії "А": зауваження - суб`єктом призначення; інші види дисциплінарних стягнень - суб`єктом призначення з урахуванням пропозиції Комісії;

2) на державних службовців, які займають посади державної служби

категорій "Б" і "В": зауваження - суб`єктом призначення; інші види дисциплінарних стягнень - суб`єктом призначення за поданням дисциплінарної комісії (стаття 68 Закону).

Відповідно до частини першої статті 69 Закону для здійснення дисциплінарного провадження з метою визначення ступеня вини, характеру і тяжкості вчиненого дисциплінарного проступку утворюється дисциплінарна комісія з розгляду дисциплінарних справ (далі - дисциплінарна комісія).

Дисциплінарну комісію стосовно державних службовців, які займають посади державної служби категорії "Б" та здійснюють повноваження керівників державної служби в державних органах, а також їх заступників, утворює суб`єкт призначення (абзац другий частини другої статті 69 Закону).

Частинами десятою, одинадцятою статті 69 Закону передбачено, що результатом розгляду дисциплінарної справи є пропозиція Комісії або подання дисциплінарної комісії, які мають рекомендаційний характер для суб`єкта призначення. Суб`єкт призначення протягом 10 календарних днів зобов`язаний і прийняти рішення на підставі пропозиції Комісії або подання дисциплінарної комісії або надати вмотивовану відмову протягом цього строку.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.73 Закону з метою збору інформації про обставини, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження, для визначення дисциплінарною комісією ступеня вини, характеру і тяжкості цього дисциплінарного проступку Комісією, дисциплінарною комісією формується дисциплінарна справа.

Дисциплінарна справа повинна містити:

1) дату і місце її формування;

2) підстави для відкриття дисциплінарного провадження;

3) характеристику державного службовця, складену його безпосереднім керівником, та інші відомості, що характеризують державного службовця;

4) відомості щодо наявності чи відсутності дисциплінарних стягнень;

6) пояснення державного службовця щодо обставин, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження та/або акт про відмову від надання таких пояснень;

7) пояснення безпосереднього керівника державного службовця з приводу обставин, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження;

8) пояснення інших осіб, яким відомі обставини, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження (за наявності);

9) належним чином завірені копії документів і матеріалів, що підтверджують та/або спростовують факт вчинення дисциплінарного проступку;

12) пропозиції Комісії або подання дисциплінарної комісії у державному органі з висновком про наявність чи відсутність у діях державного службовця дисциплінарного проступку та підстав для його притягнення до дисциплінарної відповідальності;

13) опис матеріалів, які містяться в дисциплінарній справі.

Відповідно до частини другої статті 74 Закону дисциплінарне стягнення може бути накладено тільки у разі встановлення факту вчинення дисциплінарного проступку та вини державного службовця. Частиною третьою статті 65 Закону встановлено, що державний службовець не може бути притягнутий до дисциплінарної відповідальності, якщо минуло шість місяців з дня, коли керівник державної служби дізнався або мав дізнатися про вчинення дисциплінарного проступку, не враховуючи час тимчасової непрацездатності державного службовця чи перебування його у відпустці, або якщо минув один рік після його вчинення або постановлення відповідної окремої ухвали суду.

Відповідно до частини п`ятої статті 74 Закону дисциплінарне стягнення до державного службовця застосовується не пізніше шести місяців з дня виявлення дисциплінарного проступку, без урахування часу тимчасової непрацездатності або перебування у відпустці, а також не застосовується, якщо минув один рік після його вчинення.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.76 Закону державний службовець має право на ознайомлення з усіма матеріалами дисциплінарної справи перед прийняттям рішення про накладення на нього дисциплінарного стягнення.

За результатами ознайомлення державний службовець має право вносити зауваження до висновку, клопотання про вжиття додаткових заходів для встановлення обставин, які мають значення для справи, надавати додаткові пояснення та додаткові документи і матеріали, що стосуються зазначених обставин, які долучаються до справи.

Рішення про накладення на державного службовця дисциплінарного стягнення чи закриття дисциплінарного провадження приймає суб`єкт призначення протягом 10 календарних днів з дня отримання пропозицій Комісії, подання дисциплінарної комісії у державному органі. Рішення оформляється відповідним актом суб`єкта призначення (частина перша статті 77 Закону).

Частиною шостою статті 77 Закону визначено, що державному службовцю видається під розписку належним чином завірена копія наказу (розпорядження) про накладення на нього дисциплінарного стягнення чи закриття дисциплінарного провадження не пізніше наступного робочого дня після прийняття відповідного рішення.

Відповідно до п.4 Порядку № 1039 дисциплінарне провадження розпочинається з моменту прийняття рішення про порушення дисциплінарного провадження та завершується прийняттям рішення про накладення на державного службовця, стосовно якого здійснюється дисциплінарне провадження, дисциплінарного стягнення чи закриття дисциплінарного провадження.

Згідно п.5 Порядку № 1039 тривалість здійснення дисциплінарного провадження не може перевищувати 45 календарних днів. За потреби зазначений строк може бути продовжений міністром або суб`єктом призначення, але не більш як до 60 календарних днів.

Пунктом 24 Порядку № 1039 передбачено, що з метою збору інформації про обставини, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження, для визначення ступеня вини, характеру і тяжкості дисциплінарного проступку Комісією, дисциплінарною комісією формується дисциплінарна справа.

Пункт 25 Порядку № 1039 щодо змісту дисциплінарної справи відповідає приписам ч.2 ст.73 Закону.

Пунктом 27 Порядку № 1039, зокрема, визначено, що тривалість формування дисциплінарної справи не може перевищувати 20 календарних днів. За потреби зазначений строк може бути продовжений міністром або суб`єктом призначення, але не більш як до 30 календарних днів.

Відповідно до п.31 Порядку № 1039 Комісія, дисциплінарна комісія запрошує державного службовця на своє засідання для надання пояснення щодо обставин, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження, та пропонує надати таке пояснення у письмовому вигляді.

Державний службовець має право, серед іншого: бути присутнім на засіданні Комісії, дисциплінарної комісії для надання пояснення щодо обставин, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження; знайомитися з матеріалами дисциплінарної справи відповідно до статті 76 Закону, у тому числі в установленому законом порядку запитувати та отримувати відповідні документи, їх копії.

Згідно п.33 Порядку № 1039 Комісія, дисциплінарна комісія розглядає належним чином сформовану дисциплінарну справу та за результатами такого розгляду приймає рішення про наявність чи відсутність у діях державного службовця дисциплінарного проступку та підстав для його притягнення до дисциплінарної відповідальності, про що зазначається у протоколі засідання.

Згідно висновку у наказі, що оскаржується вказано про порушення позивачем:

п.п. а, г п. 1 та п. 7 розділу 3 посадової інструкції начальника управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку головного бухгалтера Одеської митниці, що привело до порушення п. 2.17 Положення про документальне забезпечення записів бухгалтерського обліку, затвердженого наказом Мінфіну України від 24.05.1995 року №20;

п.20 розділу 3 Положення про управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку Одеської митниці.

Так, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та цивільного захисту населення в умовах воєнного стану 26.02.2022 року розпорядженням Кабінету Міністрів України №186-р «Про передачу майна для потреб Збройних Сил» Держслужбі доручено організувати в межах своїх повноважень роботу з передачі майна, необхідного для здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони та визначеного пунктом 1 цього розпорядження, а саме конфіскованого майна, майна, визнаного безхазяйним, майна, за яким не звернувся власник до кінця строку зберігання (у тому числі майна, визначеного у статті 184 Митного кодексу України), що за правом успадкування чи на інших законних підставах перейшло у власність держави, до сфери управління Міністерства оборони, інших центральних органів виконавчої влади та державних органів, які здійснюють керівництво військовими формуваннями, утвореними відповідно до закону, та правоохоронними органами.

Відповідно до ч. 1 ст. 243 Митного кодексу України, товари, транспортні засоби комерційного призначення, що зберігаються на складах митних органів, за якими власник або уповноважена ним особа не звернулися до закінчення строків зберігання, встановлених цим Кодексом, підлягають реалізації, а у випадках, передбачених законодавством, - безоплатній передачі у володіння і користування або переробці, утилізації чи знищенню, про що відповідний митний орган повідомляє власника зазначених товарів, транспортних засобів комерційного призначення або уповноважену ним особу не пізніш як за 15 днів до закінчення строків зберігання. Таке повідомлення не направляється після закінчення строків зберігання, зазначених у частинах другій та п`ятій статті 240 цього Кодексу.

Передача такого майна здійснюється митними органами за видатковими накладними відповідно до розділу Х Порядку роботи складу митного органу, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 року № 627. Складання акту про примусове відчуження або вилучення майна оформлюється відповідно до приписів Законів України «Про правовий режим воєнного стану» та «Про передачу, примусове відсучення або вилучення майна в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану».

Бухгалтерський облік господарських операцій щодо вилученого майна в Одеській митниці здійснюється в програмному модулі «Бухгалтерський облік» шляхом відпрацювання посадовою особою відділу бухгалтерського обліку та супроводу операцій з вилученим майном управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку Одеської митниці даних, внесених посадовими особами управління адміністративно-господарської діяльності на підставі первинних документів.

Посадовою особою управління адміністративно-господарської діяльності Одеської митниці 29.04.2022 року надано копію накладної №19 від 21.03.2022 року до відділу бухгалтерського обліку та супроводу операцій з вилученим майном управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку Одеської митниці. В копії накладної №19 від 21.03.2022 року не заповнено строку «Через кого», а саме відсутні інформація про представника ВЧ НОМЕР_2 ВМС Збройних сил України, а також № і дата довіреності. Разом з накладними надано копію протоколу обшуку від 04.04.2022 року слідчого в ОВС СВ УСБУ в Одеській області про проведення обшуку та вилучення оригіналів вказаної накладної. Також, до копії накладної надано оригінал довіреності 122 від 21.03.2022 року на отримання від Одеської митниці цінностей. Довіреність оформлена належним чином, що надало змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, як отримувач.

Посадовою особою управління адміністративно-господарської діяльності Одеської митниці 17.05.2022 року надано копію накладної №20 від 21.03.2022 року надано копію накладної №20 від 21.03.2022 року до відділу бухгалтерського обліку та супроводу операцій з вилученим майном управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку Одеської митниці. В копії накладної №20 від 21.03.2022 року не заповнено строку «Через кого», а саме відсутні інформація про представника ВЧ НОМЕР_2 ВМС Збройних сил України, а також № і дата довіреності. Разом з накладними надано копію протоколу обшуку від 04.04.2022 року слідчого ОВС СВ УСБУ в Одеській області про проведення обшуку та вилучення оригіналів вказаної накладної. Також, до копії накладної надано оригінал довіреності №83 від 21.03.2022 року на отримання від Одеської митниці цінностей. Довіреність оформлена належним чином, що надало змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, як отримувач.

Посадовою особою управління адміністративно-господарської діяльності Одеської митниці 05.04.2022 року надано оригінал накладної №37 від 22.03.2022 року до відділу бухгалтерського обліку та супроводу операцій з вилученим майном управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку Одеської митниці з заповненням усіх граф. Також, до накладної надано оригінал довіреності №б/н від 21.02.2022 року (дійсна до 25.03.2022 року) на отримання від Одеської митниці цінностей. Довіреність не містить підпису головного бухгалтера, у зв`язку з відсутністю такої посади. В довіреності проставлена печатка «Для пакетів №1», а не гербова печатка.

Так, відповідно до приписів ЗУ №1982-VII від 23.03.2017 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо використання печаток юридичними особами та фізичними особами-підприємцями», зазначено, що суб`єкт господарювання має право використовувати у своїй діяльності печатки. Використання суб`єктом господарювання печатки не є обов`язковим.

Наявність або відсутність відбитка печатки суб`єкта господарювання на документі не створює юридичних наслідків.

Вищезазначені первинні документи на дату прийняття до опрацювання відділом бухгалтерського обліку та супроводу операцій з вилученим майном управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку Одеської митниці не містили невідповідності вимогам законодавства у сфері бухгалтерського обліку, а тому, вимоги п.п. 3.20.8 Положення начальника управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку позивачем порушено не було.

Незалежно від періоду надходження первинних документів до відділу бухгалтерського обліку та супроводу операцій з вилученим майном управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку Одеської митниці, всі господарські операції відображені в тому місяці, в якому були здійсненні, тобто застосовується дата документу.

Відповідно до п. 2.17 Положення «Про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку», первинні документи, що пройшли обробку, повинні мати відмітку, яка виключає можливість їх повторного використання: при ручній обробці - дату запису в обліковий регістр, а при обробці електронними та іншими засобами - відтиск штампу оператора, відповідального за їх обробку, або відмітку, придатну для її оброблення електронними засобами.

Таким чином, в програмному модулі «Бухгалтерський облік (облік прийнятого на зберігання, вилученого та конфіскованого майна)» відміткою на первинному документі після обробки та опрацювання є саме дата документу, оскільки програмний модуль датою обробки документу визначає саму дату первинного документу та повністю виключає можливість їх повторного виконання, а після обробки всі первинні документи підшиваються в паки та зберігаються у відповідних відділах.

Згідно п. 11.3 Порядку № 627, у строки, визначені графіком документообігу, завідуючий передає за реєстрами первинні прибуткові та видаткові документи на товари, транспортні засоби комерційного призначення, що зберігаються на складі Митниці, до бухгалтерської служби для відображення операції у регістрах бухгалтерського обліку.

Що свідчить про забезпечення виконання позивачем п.п. 3.20.1 Положення.

При цьому, повноважень зупиняти операції з примусового відчуження майна посадові особи митниці не мають, оскільки митний орган не є суб`єктом прийняття рішення про їх проведення, що свідчить про дотримання позивачем вимог п.п. 3.20.4 Положення.

Верховний Суд в постанові від 28.04.2020 року у справі № 822/46/18 (адміністративне провадження № К/9901/56863/18), застосовуючи вищезазначені положення законодавства України, прийшов до висновків про те, що підставою для застосування дисциплінарного стягнення може бути вчинення особою дисциплінарного проступку, тобто протиправної винної дії або бездіяльності чи прийняття рішення, що полягає у невиконанні або неналежному виконанні державним службовцем своїх посадових обов`язків та інших вимог, встановлених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. Ці обставини, як і характер дисциплінарного проступку, обставини, за яких він учинений, настання тяжких наслідків, добровільне відшкодування заподіяної шкоди, попередню поведінку державного службовця та його ставлення до виконання посадових обов`язків з`ясовуються під час службового розслідування та/або прийняття рішення про накладення дисциплінарного стягнення чи закриття дисциплінарного провадження. Рішення суб`єкта призначення про накладення дисциплінарного стягнення має ґрунтуватись на матеріалах дисциплінарної справи. Об`єктивною стороною дисциплінарного проступку є вчинення державним службовцем дій чи бездіяльності, або прийняття рішення, що містять ознаки протиправності, тобто, суперечать вимогам законодавства. Водночас, з суб`єктивної сторони дисциплінарний проступок характеризується наявністю вини державного службовця, під чим розуміється ставлення останнього до своїх протиправних дій чи бездіяльності, або рішення і їх шкідливих наслідків. Верховний Суд наголошує, що в силу частини другої статті 74 Закону № 889-VIII дисциплінарне стягнення може бути накладено тільки у разі встановлення факту вчинення дисциплінарного проступку та вини державного службовця.

Також, оскаржуваний наказ не містить ані стислого викладу обставин справи, ані чіткої вказівки на вид дисциплінарного правопорушення і його правову кваліфікацію, з переліку, передбаченого ч. 2 ст. 65 ЗУ «Про державну службу».

Саме лише посилання в наказі на положення законодавства без належного наведення мотивів застосування певних норм права або незастосування інших норм, на які посилається відповідач при обранні виду дисциплінарного стягнення, не наведення обставин вчинення дисциплінарного проступку не може вважатися належною юридичною кваліфікацією.

Наказ, як документ офіційно-ділового стилю повинен характеризуватися точністю, стислістю і зрозумілістю викладення. Зрозумілість наказу полягає в логічному, чіткому, переконливому викладенні змісту наказу.

Суд наголошує, що наказ про притягнення до дисциплінарної відповідальності повинен містити чітке формулювання суті та обставин допущеного працівником проступку, підстави прийняття рішення про притягнення до відповідальності, час вчинення і час виявлення самого проступку та обґрунтування обрання певного виду стягнення, з урахуванням передбачених законодавством обставин.

Такого висновку дійшов Верховний суд України у постанові від 12.08.2019 року у справі №1340/4847/18.

Частиною 1 ст. 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно ч. 1 ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Згідно ч.ч.1, 3 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Враховуючи, що позивача звільнено від сплати судового збору, судовий збір за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача не стягується.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 5, 6, 8, 9, 14, 22, 139, 241, 242-246, 250, 255, 295, КАС України, суд,-

В И Р І Ш И В:
Позовну заяву ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Одеської митниці, як відокремлений підрозділ державної митної служби України (місцезнаходження: 65078, м. Одеса, вул. Івана та Юрія Лип, б. 21 А; ) про визнання протиправним та скасування наказу від 20.07.2022 року №645-О задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати наказ №645-о від 20.07.2022 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 ».

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів в порядку приписів ст. 295 КАС України.

Рішення набирає законної сили згідно з приписами ст. 255 КАС України.

Повний текст рішення складено та підписано 23.09.2022 р.

Суддя О.М. Тарасишина