Справа № 380/12393/20
Суддя: Кушнерик Мар’ян Петрович
Дата ухвалення: 2022-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2022 рокуЛьвівСправа № 380/12393/20 пров. № А/857/11410/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Кушнерика М.П.

суддів Курильця А.Р., Мікули О.І.

розглянувши в порядку письмового провадження у місті Львові апеляційну скаргу Державної податкової служби України на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 19 липня 2022 року з питань встановлення судового контролю, прийняту суддею Ланкевич А.З. в м.Львові, у письмовому провадженні у справі № 380/12393/20 за адміністративним позовом приватного фермерського підприємства "Агросвіт" до Головного управління ДПС у Львівській області, Державної податкової служби України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

в липні 2022 року приватне фермерське підприємство "Агросвіт" звернулося до суду із заявою, в якій просить встановити судовий контроль за виконанням рішення Львівського окружного адміністративного суду від 20.04.2021 року в справі № 380/12393/20; зобов`язати Державну податкову службу України подати до Львівського окружного адміністративного суду у п`ятнадцятиденний строк звіт про виконання судового рішення від 20.04.2021 року в адміністративній справі № 380/12393/20.

В обґрунтування заяви посилається на те, що вищезазначене рішення ухвалено судом 20.04.2021 року, однак станом на 05.07.2022 року таке не виконано відповідачем, що і зумовило позивача звернутись до суду з даною заявою.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 19 липня 2022 року заяву представника позивача про встановлення судового контролю за виконанням рішення Львівського окружного адміністративного суду від 20 квітня 2021 року у справі № 380/12393/20 задоволено.

Зобов`язано Державну податкову службу України подати у п`ятнадцятиденний строк з дня отримання вказаної ухвали звіт про виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 20.04.2021 року у справі № 380/12393/20.

ДПС України не погоджуючись з даною ухвалою, з підстав порушення норм матеріального та процесуального права, неповного з`ясування обставин справи, подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та прийняти нову, якою в задоволенні заяви відмовити.

В обґрунтування вимог посилається на те, що примусове виконання даного рішення здійснюється в рамках виконавчого провадження, яке на даний час не закінчено, і державним виконавцем вчиняються всі дії, необхідні для примусового рішення суду.

Позивач не надав доказів ймовірного уникнення чи зволікання ДПС з виконанням даного судового рішення в частині реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної № 3 від 22.09.2020.

Враховуючи введення воєнного стану на території України, у зв`язку з перебуванням працівників органів ДПС у простої та технічними обмеженнями у роботі електронних сервісів ДПС, структурних підрозділів та Департаментів ДПС, роботу, зокрема, системи ЄРПН відновлено лише з 27.05.2022.

Відзиву на апеляційну скаргу не находило, що не перешкоджає розгляду справи по суті.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Судом встановлено, що рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 20.04.2021 визнано протиправним та скасовано рішення про відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, прийняте Комісією з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних Головного управління ДПС у Львівській області, від 01.10.2020 № 1990046/31039703; зобов`язано Державну податкову службу України зареєструвати податкову накладну № 3 від 22.09.2020 в Єдиному реєстрі податкових накладних, подану приватним фермерським підприємством «Агросвіт», датою її подання платником податків на реєстрацію.

Ухвалою Восьмою апеляційного адміністративного суду від 14.07.2021 року апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області на вищевказане судове рішення повернуто скаржнику. Таким чином, 14.07.2021 року таке набрало законної сили.

19.10.2021 року Львівським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист № 380/12393/20 про зобов`язання Державну податкову службу України вчинити дії.

01.12.2021 року постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України відкрито виконавче провадження № 67668521 з примусового виконання виконавчого листа № 380/12393/20, виданого 19.10.2021 року Львівським окружним адміністративним судом.

30.06.2022 року постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України № 67668521 з примусового виконання виконавчого листа № 380/12393/20, виданого 19.10.2021 року Львівським окружним адміністративним судом, накладено на боржника Державну податкову службу України штраф у розмірі 5100,00 грн за невиконання без поважних причин рішення, що підлягає негайному виконанню.

Окрім того, 21.06.2022 року представник позивача звернуся до Державної податкової служби України з адвокатським запитом щодо причин невиконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 20.04.2021 року в адміністративній справі № 380/12393/20, однак відповіді на такий не отримав.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.ст. 129, 129-1 Конституції України обов`язковість рішень суду визначена як одна з основних засад судочинства. Суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" та ст. 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.

Аналогічна норма закріплена в ст. 370 КАС України, згідно з якою судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Згідно з ч.1 ст.382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 19.03.1997 у справі «Горнсбі проти Греції» суд підкреслив, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як невід`ємна частина судового розгляду. Здійснення права на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов`язків цивільного характеру було б ілюзорним, якби внутрішня правова система допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося б на шкоду однієї зі сторін.

Разом з тим, інститут судового контролю полягає у здійсненні судом саме контролюючої функції по відношенню до суб`єкта владних повноважень з дотримання ним принципу обов`язковості судового рішення.

Отже, під час вирішення питання про наявність підстав для встановлення судового контролю, суд має надати правову оцінку доводам позивача, зокрема, щодо невиконання відповідачем - суб`єктом владних повноважень рішення суду, яке набрало законної сили.

Конституційний Суд України у Рішенні від 30.06.2009 № 16-рп/2009 зазначив, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової (абз. 1 пп. 3.2 п. 3, абз. 2 п. 4 мотивувальної частини).

Апеляційний суд зазначає, що законодавцем передбачена можливість установлення судового контролю вже після ухвалення рішення у справі, оскільки підставою є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача.

Водночас, зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення, або встановлення нового строку подання звіту, або накладення на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штрафу є правом суду, а не його обов`язком.

Відповідно до загального правила, встановленого ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках - на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються спеціальним законом.

Відповідно до ч.2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Суд враховує, що у рішенні Європейського суду з прав людини у справі Юрій Миколайович Іванов проти України (заява № 40450/04), яке набуло статусу остаточного 15.01.2010 року, констатовано систематичне невиконання в Україні рішень національних судів. З огляду на суть порушення суд зобов`язав державу, зокрема, невідкладно запровадити ефективний засіб юридичного захисту (або комплекс таких засобів), який би забезпечив адекватний та достатній захист від невиконання або затримки у виконанні рішення національного суду, за виконання якого вона несе відповідальність відповідно до принципів, встановлених практикою Європейського суду з прав людини.

У рішенні від 07.05.2002 року у справі "Бурдов проти Росії" Європейський суд з прав людини визначив, що у контексті ст. 6 Конвенції виконання судового рішення, прийнятого будь-яким судом, має розглядатися як складова "судового розгляду".

У рішенні Європейського суду з прав людини від 20.06.2004 року у справі «Півень проти України» судом вказано, що право на судовий розгляд, гарантований ст. 6 Конвенції, захищає також виконання остаточних та обов`язкових судових рішень, які в країні, що поважає верховенство права, не можуть залишатися невиконаними, завдаючи при цьому шкоди одній зі сторін.

Крім того, у рішенні від 17.05.2005 року у справі «Чіжов проти України» (заява № 6962/02) Європейський суд з прав людини зазначив, що позитивним обов`язком держави є організація системи виконання рішень таким чином, щоб переконатися, що неналежне зволікання відсутнє та що система ефективна і законодавчо, і практично, а нездатність державних органів ужити необхідних заходів для виконання рішення позбавляє гарантії параграфу 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Європейський суд також зазначив, що адміністративні органи є складовою держави, яка керується принципом верховенства права, а відтак інтереси цих органів збігаються з необхідністю належного здійснення правосуддя. Якщо адміністративні органи відмовляються або неспроможні виконати рішення суду, чи навіть зволікають з його виконанням, то гарантії, надані ст. 6 стороні на судовому етапі, втрачають свою мету.

Отже, згідно судової практики Європейського суду з прав людини, зазначеної вище, право на судовий розгляд, гарантоване ст. 6 Конвенції, захищає також виконання остаточних та обов`язкових судових рішень, які в країні, що поважає верховенство права, не можуть залишатися невиконаними, завдаючи при цьому шкоди одній зі сторін.

Судовий контроль - це спеціальний вид провадження в адміністративному судочинстві, відмінний від позовного, що має спеціальну мету та полягає не у вирішенні нового публічно-правового спору, а у перевірці всіх обставин, що перешкоджають виконанню такого рішення суду та відновленню порушених прав особи-позивача.

Судом встановлено, що в матеріалах справи відсутні докази виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 20.04.2021 року в частині зобов`язання Державну податкову службу України зареєструвати податкову накладну № 3 від 22.09.2020 в Єдиному реєстрі податкових накладних, подану приватним фермерським підприємством «Агросвіт», а ДПС України не заперечується не виконання рішення суду, у зв`язку із чим наявні підстави для встановлення судового контролю за виконанням судового рішення у цій справі шляхом зобов`язання відповідача подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Колегія суддів також не приймає до уваги посилання відповідача на запровадження з 24.02.2022 року на території України воєнного стану, адже судове рішення у даній справі набрало законної сили ще 14.07.2021 року, тобто за 7 місяців до початку його введення.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення суд першої інстанції, правильно встановив обставини справи, не допустив порушень норм матеріального та процесуального права, які могли б бути підставою для його скасування, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

керуючись ст.ст. 243, 308, 311, 312, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Державної податкової служби України залишити без задоволення, а ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 19 липня 2022 року з питань встановлення судового контролю у справі № 380/12393/20, - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя М. П. Кушнерик
судді А. Р. Курилець
О. І. Мікула