Справа № 357/7914/22
Суддя: Бебешко М. М.
Дата ухвалення: 2022-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 357/7914/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 вересня 2022 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючий суддя Бебешко М. М. ,

при секретарі Нізова А. Р.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи в приміщенні суду в м. Біла Церква адміністративний позов ОСОБА_1 до: 1) Головного управління Національної поліції в Черкаській області, 2) Черкаського районного управління поліції Головного управління Національної поліції Черкаській області, про скасування постанови у справі про накладення адміністративного стягнення, -

В С Т А Н О В И В:

05 вересня 2022 року до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області надійшов позовом ОСОБА_1 про скасування постанови у справі про накладення адміністративного стягнення.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що 26 серпня 2022 року відносно нього складено постанова БАД 00403302 та визнано винним за ч.5 ст.121 КУпАП. Копію вказаної постанови він не отримував та при розгляді справи не був присутнім, про існування постанови дізнався при перевірці застосунку "Дія".

Зазначав, що 26 серпня 2022 року керував автомобілем Mercedes Sprinter, державний номерний знак НОМЕР_1 по автодорозі м.Біла Церква-Черкаси та в с.Мошни Черкаської області Черкаського району був зупинений працівниками поліції для перевірки документів та вантажу. Під час зупинки автомобіля, він був пристебнутий ременем безпеки, але після вимоги працівника поліції пред`явити документи відстебнув ремінь безпеки та нахилився до бардачка, який знаходився навпроти пасажирського місця, а після передачі відповідних документів працівнику поліції, останній їх забрав та передав іншому працівнику поліції буцімто для перевірки документів по базам МВС. Після чого він вийшов із свого автомобіля та відкрив багажне відділення для огляду працівниками поліції, а після перевірки почав очікувати свої документи. Через деякий час працівник поліції підійшов до нього та повернув документи та дозволив рухатися далі. Жодного розгляду справи відносно нього на місці зупинки транспортного засобу не відбувалося та жодних постанов працівником поліції йому не вручалося. Станом на 05 вересня 2022 року постанову він не отримував.

Посилаючись на вказані обставини, позивач просив суд скасувати постанову серії БАД № 00403302 від 26 серпня 2022 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі за ч.5 ст.121 КУпАП та закрити провадження у справі. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Національної поліції в Черкаській області на свою користь судові витрати у розмірі 496,20 грн.

Ухвалою суду від 07 вересня 2022 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи та запропонувати відповідачам подати до суду матеріали адміністративної справи на підставі яких винесено постанову серії БАД № 00403302 від 26.08.2022 про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 та належним чином завірену копію оскаржуваної постанови.

З матеріалів справи вбачається, що учасники справи отримали ухвалу про відкриття провадження у справі.

20 вересня 2022 року до суду від відповідача Головного управління Національної поліції в Черкаській області надійшов відзив на позовну заяву з проханням відмовити у задоволенні позовних вимог повністю. Свої заперечення обґрунтували тим, що належна фіксація вчинення адміністративного правопорушення може підтвердити правомірність накладення адміністративного стягнення та буде вважатися належним доказом по справі. Так, з наявного відеозапису встановлено, що позивач керував транспортним засобом, а саме автомобілем Mercedes Sprinter , державний номерний знак НОМЕР_1 обладнаним засобами пасивної безпеки та був не пристебнутий ременем безпеки. Також з відеозапису вбачається, що поліцейським дотримано усіх вимог, передбачених ст.168 КУпАП, та позивача не було позбавлено права знайомитись з матеріалами справи; давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; користуватися юридичною допомогою. Також позивачу було повідомлено про застосування відео фіксації, повідомлено яка справа розглядається, що саме він притягується до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.121 КУпАП, роз`ясненні права та обов`язки, при цьому забезпечивши останнього можливістю скористатись правовою допомогою. Після ознайомлення позивача з постановою, останній відмовився поставити свій підпис в графі щодо роз`яснення прав та отримання постанови. Крім того, просили звернути увагу суду на те, що твердження позивача про неотримання ним постанови не відповідають дійсності, оскільки 29 серпня 2022 року на його адресу рекомендованим листом було направлено постанова, що підтверджується чеком Укрпошти. Відповідно до відстеження поштової кореспонденції за штрих кодовим ідентифікатором 994 станом на 07 вересня 2022 року поштове відправлення не вручено. Тобто, відповідачем вчинені всі дії щодо надсилання позивачу оскаржуваної постанови. Тому встановленні обставини свідчать про наявність у діянні ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.121 КУпАП. В той час, позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про обґрунтованість заявлених позовних вимог. Сама незгода позивача щодо притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.121 КУпАП не є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та звільнення від адміністративної відповідальності. Вважають, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими, а позовна вимога не відповідає вимогам чинного законодавства.

Враховуючи, що учасники справи належним чином повідомленні про розгляд справи, клопотань із запереченнями проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін на адресу суду не надходило, відповідачем у встановлений судом строк подано відзив, тому суд вважає на можливе провести розгляд справи на підставі наявних в матеріалах справи доказів.

В силу вимог ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

26 серпня 2022 року поліцейським СРПП ВПД № 7 (м.Черкаси) старшим сержантом поліції Надточій А.О. винесено постанову серії БАД № 403302, про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративних правопорушень передбачених ч.1 ст.122 КУпАП та ч.5 ст.121 КУпАП та застосовано адміністративне стягненняу вигляді штрафу у розмірі 510,00 грн.

Зі змісту вказаної постанови вбачається, що 26 серпня 2022 року о 14 год. 40 хв. водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Mercedes Sprinter , державний номерний знак НОМЕР_1 в селі Мошни Черкаського району по вул.Спасопреображенська здійснив обгін по суцільній смузі та не користувався засобом пасивної безпеки, а саме ременем безпеки, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП та ч.5 ст.121 КУпАП.

Вказана постанова містить відомості про долучення до постанови відео з нагрудної камери 21100046.

Не погодившись із таким рішенням, позивач оскаржив дії інспектора шляхом подачі адміністративного позову, мотивуючи його тим, що він не вчиняв правопорушення та не був присутнім під час розгляду справи.

Так, згідно з п.11 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до ст.14 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до ст.222 Кодексу України про адміністративні правопорушення, органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (статті 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частина перша статті 44, стаття 44-1, частина друга статті 106-1, частини перша, друга, третя, четверта і шоста статті 109, стаття 110, частина третя статті 114, частина перша статті 115, стаття 116-2, частина друга статті 117, частини перша і друга статті 119, частини перша, друга, третя, п`ята і шоста статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга і третя статті 122, частина перша статті 123, статті 124-1 - 126, частини перша, друга і третя статті 127, статті 128-129, стаття 132-1, частини перша, друга та п`ята статті 133, частини третя, шоста, восьма, дев`ята, десята і одинадцята статті 133-1, частина друга статті 135, стаття 136 (за винятком порушень на автомобільному транспорті), стаття 137, частини перша, друга і третя статті 140, статті 148, 151, статті 161, 164-4, статтею 175-1 (за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статтями 176, 177, частини перша і друга статті 178, статті 180, 181-1, частина перша статті 182, статті 183, 184, 189-2, 192, 194, 195).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі статтею 10 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити (стаття 11 КУпАП).

Оцінюючи склад адміністративного правопорушення, виходячи із загальної теорії права, то склад адміністративного правопорушення - це передбачена нормами права сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких те чи інше діяння можна кваліфікувати як адміністративне правопорушення.

Частиною 1 статті 122 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність, зокрема, за порушення вимог розмітки проїзної частини доріг.

Частиною 5 статті 121 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами.

Згідно пп.1.1 п.1 розділу 34 ПДР, вузька суцільна лінія поділяє транспортні потоки протилежних напрямків і позначає межі смуг руху на дорогах; позначає межі проїзної частини, на які в`їзд заборонено; позначає межі місць стоянки транспортних засобів і край проїзної частини доріг, не віднесених за умовами руху до автомагістралей.

Отже, відповідальність за ч.1ст.122 КУпАП може настати в разі порушення, зокрема, вимог розмітки проїзної частини доріг.

Як встановлено пп. в) п. 2.3 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки. Дозволяється не пристібатися в населених пунктах водіям і пасажирам з інвалідністю, фізіологічні особливості яких унеможливлюють користування ременями безпеки, водіям і пасажирам оперативних та спеціальних транспортних засобів.

Згідно з приписами ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС Українив адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

При цьому, суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення.

Таким чином, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Зі змісту частини 1 статті 73 КАС України слідує, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

На підтвердження своїх заперечень відповідачем долучено до відзиву на позовов відеозапис з нагрудної камери 21100046, який був наданий відповідачем та відомості про який містить постанова серії БАД № 403302.

З наданого відео вбачається, що відеозапис починається лише з моменту складення інспектором постанови та не містить підтвердження вчинення позивачем адміністративних правопорушень передбачених ч.1 ст.122 КУпАП та ч.5 ст.121 КУпАП. При цьому позивач зазначає, ремінь безпеки був ним відстебнутий після зупинки транспортного засобу щоб мати змогу дістатися бардачка автомобіля для надання документів.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що такий доказ як від запис з нагрудної камери наданий відповічем не може бути оцінений судом як належний, оскільки не містить достатньої інформації щодо предмета доказування у цій справі.

При цьому суд критично ставиться до посилання відповідача на те, що позивачем не надано належних доказів які б свідчили про обґрунтованість заявлених позовних вимог, оскільки ч.2 ст.77 КАС України перебачено, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Крім того, суд бере до уваги правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 08.07.2020 у справі № 463/1352/16-а, згідно з якою в силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

У постанові Верховного Суду від 20.05.2020 р. у справі № 524/5741/16-а міститься висновок, що рапорт працівника поліції не може слугувати однозначним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

Крім того, суд бере до уваги висновок Верховного суду висловлений у постанові від 15 травня 2019 року у справі № 537/2088/17 «Сам факт визнання особою вини у порушенні ПДР не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень і не звільняє останнього від доведення його правомірності.»

Згідно із п.3 ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, в тому числі скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Оцінивши досліджені докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення ґрунтуються на вимогах закону, рішення відповідача суб`єкта владних повноважень під час накладення адміністративного стягнення щодо позивача прийнято з порушення вимог ст. 2 КАС України, що в свою чергу є підставою для його скасування та закриття провадження.

Згідно з вимогами статті 48 КАС України, суд першої інстанції, встановивши, що з позовом звернулася не та особа, якій належить право вимоги, може за згодою позивача та особи, якій належить право вимоги, допустити заміну первинного позивача належним позивачем, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи.

Якщо позивач не згоден на його заміну іншою особою, то ця особа може вступити у справу як третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, про що суд повідомляє третю особу. Якщо позивач згоден на його заміну іншою особою, але така особа не згодна на участь у справі, суд залишає позовну заяву без розгляду, про що постановляється відповідна ухвала.

Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до ухвалення рішення у справі за згодою позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи. Суд має право за клопотанням позивача до ухвалення рішення у справі залучити до участі у ній співвідповідача.

Якщо позивач не згоден на заміну відповідача іншою особою, суд може залучити цю особу як другого відповідача. У разі відмови у задоволенні позову до такого відповідача понесені позивачем витрати відносяться на рахунок держави.

Під час вирішення питання про залучення співвідповідача чи заміну належного відповідача суд враховує, зокрема, чи знав або чи міг знати позивач до подання позову у справі про підставу для залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача.

Після заміни сторони, залучення другого відповідача розгляд адміністративної справи починається спочатку.

Заміна позивача допускається до початку судового розгляду справи по суті. Заміна відповідача допускається до ухвалення рішення судом першої інстанції.

Відповідач, який не є суб`єктом владних повноважень, замінений іншим відповідачем, має право заявити вимогу про компенсацію судових витрат, здійснених ним внаслідок необґрунтованих дій позивача. Питання про розподіл судових витрат вирішується в ухвалі про заміну неналежного відповідача.

Отже, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. При цьому обов`язком суду є встановлення належності відповідачів та їх заміна у разі необхідності.

З цього слідує, що суд за результатами розгляду справи відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача.

Водночас суд зазначає, що позивач не завжди спроможний правильно визначити відповідача. Звертаючись до суду з адміністративним позовом, позивач зазначає відповідачем особу, яка, на його думку, повинна відповідати за позовом, проте під час розгляду справи він може заявити клопотання про заміну неналежного відповідача належним. Заміна відповідача може відбутися за клопотанням не лише позивача, а й будь-якої іншої особи, яка бере участь у справі, у тому числі й за клопотанням самого відповідача, або навіть за ініціативою суду.

Приймаючи до уваги те, що належним відповідачем у даній справі є саме Головне управління національної поліції в Черкаській області, а не Черкаське районне управління Головного управління національної поліції в Черкаській області, суд вважає за необхідне задоволити позовні вимоги щодо відповідача Головного управління національної поліції в Черкаській області, відмовивши у їх задоволенні щодо відповідача - Черкаського районного управління Головного управління національної поліції в Черкаській області.

Такий висновок суду узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною в постановах від 26 грудня 2018 року у справі № 724/716/16, від 17 червня 2020 року у справі № 127/6881/17 та від 17 вересня 2020 року у справі № 742/2298/17.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки позивач ОСОБА_1 поніс витрати на сплату судового збору у розмірі 496,20 грн. згідно чеку ПН 55 від 05 вересня 2022 року, тому вказана сума підлягає стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Черкаській області.

Керуючись ст.2, 6, 9, 77, 139, 242-246, 250, 255, 262, 286, 293, 295 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до: Головного управління Національної поліції в Черкаській області, про скасування постанови у справі про накладення адміністративного стягнення задовольнити.

Скасувати постанову серії БАД № 403302 від 26 серпня 2022 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.122 КУпАП та ч.5 ст.121 КУпАП відносно ОСОБА_1 , та закрити провадження у даній адміністративній справі.

В задоволенні позову до Черкаського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Черкаській області (місцезнаходження: вулиця Смілянська, 57, Черкаси, Черкаська область, 18000. Код ) на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі 496,20 грн.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити рішення суду в апеляційному порядку повністю або частково протягом десяти днів з дня його складення до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому відповідного рішення.

Позивач: ОСОБА_1 . Місце проживання: АДРЕСА_1 . РНОКПП: НОМЕР_2 .

Відповідач 1: Головне управління Національної поліції в Черкаській області. Місцезнаходження: вул.Смілянська, 57, м.Черкаси, 18000. Код .

Відповідач 2: Черкаське районне управління поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області. Місцезнаходження: вул.Пастерівська, 104, м.Черкаси, 18000.

СуддяМ. М. Бебешко