Справа № 420/4977/20
Суддя: Жук А.В.
Дата ухвалення: 2022-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2022 року

м. Київ

справа №420/4977/20

адміністративне провадження № К/990/2329/22

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Жука А.В.,

суддів: Мартинюк Н.М., Мельник-Томенко Ж.М.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні як суд касаційної інстанції адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, провадження в якій відкрито

за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 11 листопада 2021 року (в складі колегії: головуючого судді Єщенка О.В., суддів: Димерлія О.О., Шляхтицького О.І.)

ВСТАНОВИВ:

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

1. ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив:

визнати протиправним та скасувати наказ начальника Головного управління Національної поліції в Одеській області №534 від 02.03.2020 в частині накладення на ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції;

визнати протиправним та скасувати наказ начальника Головного управління Національної поліції в Одеській області №418 о/с від 27.03.2020 в частині звільнення ОСОБА_1 відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби);

поновити ОСОБА_1 на посаді слідчого Слідчого відділення Чорноморського відділення поліції Овідіопольського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області;

вважати вимушеним, у зв`язку з виданням наказу №418 о/с від 27.03.2020, прогул ОСОБА_1 та зобов`язати Головне управління Національної поліції в Одеській області виплатити в повному обсязі відповідне грошове утримання, з моменту підписання вищевказаного наказу до моменту винесення відповідного судового рішення.

2. В обґрунтування позову зазначалось, що оскаржувані накази видані у зв`язку із висновком службового розслідування про порушення позивачем ряду положень Дисциплінарного статуту Національної поліції України, Закону України «Про Національну поліцію», Присяги працівника поліції, Закону України «Про дорожній рух», Правил дорожнього руху, Правил етичної поведінки поліцейських, що виразилось у недотриманні законів, правил і норм у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху в частині заборони керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, невиконанні розпоряджень поліцейських, які надавались в межах їх компетенції, вчиненні дій, які перешкоджали поліцейським виконувати їх обов`язки та підривали авторитет Національної поліції України, відмові надати службове посвідчення громадянам для ознайомлення, від проходження медичного освідування на встановлення стану сп`яніння, недотриманні особистого зобов`язання з гідністю нести високе звання поліцейського, нетактовній та некоректній поведінці без дотримання професійної етики, що у подальшому призвело до суспільного резонансу та зниження рівня довіри суспільства до поліції.

3. Позивач вказував, що наведені висновки відповідача обмежуються фактом складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП та не містять обґрунтувань, в чому саме полягають порушення позивачем перелічених норм законодавства і Присяги поліцейського; при цьому за результатом розгляду міським судом протоколу про адміністративне правопорушення провадження у відповідній справі закрито у зв`язку із відсутністю в діях позивача складу адміністративного правопорушення.

4. На переконання позивача, з огляду на те, що в адміністративній справі не підтвердились факти скоєного позивачем адміністративного правопорушення, у тому числі керування ним транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння та невиконання вимог поліцейського, не підтвердженими на підставі відповідних відеофайлів залишаються обставини і щодо некоректної поведінки позивача, у висновках службового розслідування та оспорюваних наказах залишаються немотивованим обрання до позивача найсуворішого виду стягнення, вбачались всі підстави для задоволення позову.

Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій

5. Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 28 квітня 2021 року адміністративний позов задоволено.

Суд визнав протиправним та скасував наказ начальника Головного управління Національної поліції в Одеській області №534 від 02 березня 2020 року в частині накладення на ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.

Визнав протиправним та скасував наказ начальника Головного управління Національної поліції в Одеській області №418 о/с від 27 березня 2020 року в частині звільнення ОСОБА_1 відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби).

Поновив ОСОБА_1 на посаді слідчого Слідчого відділення Чорноморського відділення поліції Овідіопольського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області.

Стягнув з Головного управління Національної поліції в Одеській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу (з 30.03.2020 по 28.04.2021) у сумі 117 912 гривень, з вирахуванням обов`язкових податків і зборів.

6. Суд першої інстанції виходив з того, що оспорювані накази винесені на підставі відомостей службового розслідування, що встановлені під час складення на позивача адміністративного протоколу за частиною першою статті 130 КУпАП, що ґрунтуються на самостійних правових висновках; при цьому, закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення свідчить про відсутність складу адміністративного правопорушення, однак не дисциплінарного проступку; окрім того, відсутність кримінального або адміністративного притягнення до відповідальності позивача не спростовує наявності в діях позивача дисциплінарного проступку, за який, в порядку Дисциплінарного статуту, відповідач має право застосовувати такий вид дисциплінарного стягнення як звільнення з органів Національної поліції, який входить до його компетенції.

7. На переконання суду першої інстанції питання наявності вини в діях позивача щодо вчинення адміністративного правопорушення, не встановлено, а саме: провадження закрито у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного порушення, при цьому саме ця обставина покладена в обґрунтування висновку службового розслідування, що в подальшому стало підставою для звільнення ОСОБА_1 ; відповідач під час прийняття оскаржуваного рішення, не надав належну оцінку встановленню ознак дисциплінарного проступку з урахуванням відсутності адміністративного проступку, що встановлено постановою Іллічівського міськрайонного суду у справі № 501/535/20. А саме, в ході проведення службового розслідування не було встановлено вини у вчиненні дисциплінарного правопорушення ОСОБА_1 .

8. Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 11 листопада 2021 року рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28 квітня 2021 року скасовано.

Ухвалено нове судове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу відмовлено.

9. Суд апеляційної інстанції виходив з того, що за висновком Дисциплінарної комісії, порушення позивача виразились у недотриманні законів, правил і норм у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, в частині заборони керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння; не виконанні розпоряджень поліцейських, які видані в межах їх компетенції, передбаченої чинним законодавством; вчиненні дій, які перешкоджали іншим поліцейським виконувати їх обов`язки та підривали авторитет Національної поліції України; відмові надати службове посвідчення громадянам для ознайомлення; відмові від проходження медичного освідування на встановлення стану сп`яніння; порушенні Присяги працівника поліції в частині дотримання законів України та особистого зобов`язання з гідністю нести високе звання поліцейського, нетактовної та некоректної поведінки без дотримання професійної етики; у вчиненні дисциплінарного проступку, що у подальшому призвело до суспільного резонансу та зниження рівня довіри суспільства до поліції.

10. Виходячи із суті спірних правовідносин, суд апеляційної інстанції зазначав, що в межах розгляду цієї справи не повинно досліджуватись питання наявності або відсутності вини в діях позивача щодо вчинення адміністративного правопорушення, а необхідно надавати правову оцінку обставинам наявності або відсутності під час вчинення виявлених порушень складу дисциплінарного проступку у діях поліцейського.

11. Суд апеляційної інстанції вказував, що з огляду на матеріали службового розслідування, в основу дисциплінарного проступку ввійшли наступні обставини:

факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, що виразилось у недотриманні ним правил і норм у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху (керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння та відмова від проходження медичного освідування на встановлення стану сп`яніння);

факт вчинення позивачем дій, які перешкоджали іншим поліцейським виконувати їх обов`язки та підривали авторитет Національної поліції України; відмови надати службове посвідчення громадянам (у тому числі учасникам ДТП) для ознайомлення; порушення особистого зобов`язання з гідністю нести високе звання поліцейського, тактовної та коректної поведінки, що у подальшому призвело до суспільного резонансу та зниження рівня довіри суспільства до поліції.

12. Суд апеляційної інстанції звертав увагу, що вирішуючи справу №501/535/20 за матеріалами, які надійшли від Чорноморського ВП Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП згідно протоколу про адміністративне правопорушення Серії ОБ №097355, оформленого 13.02.2020 об 00:56 год. інспектором СРПП Чорноморського ВП ГУНП в Одеській області лейтенантом поліції ОСОБА_5., міський суд на підставі пояснень ОСОБА_1 , працівника поліції ОСОБА_5., ОСОБА_17, свідчень ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та відеозапису, утвореного під час подій та отриманого від свідка ОСОБА_2 , встановив, що за кермом автомобіля «НОNDА СR-V», реєстраційний номер НОМЕР_1 , знаходився свідок ОСОБА_3 ; закриваючи провадження у вказаній справі, міський суд виходив з недоведеності за сукупним аналізом доказів керування ОСОБА_1 автомобілем «НОNDА СR-V», реєстраційний номер НОМЕР_1 , в с. Олександрівка смт. Чорноморська Одеської області в районі будинку №29 по вул. Перемоги, невідповідності дій поліцейських вимогам, на підставі яких вони повинні діяти під час зазначених подій, що полягає у відсутності спеціальних технічних засобів для перевірки водія на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, та вимог стосовно медичного огляду, у зв`язку із чим - законності відмови ОСОБА_1 пройти освідування на стан сп`яніння та відсутності події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

13. На переконання суду апеляційної інстанції, в контексті встановлених обставин цієї справи, підтверджується:

факт закриття адміністративного провадження у зв`язку із відсутністю в діях позивача складу правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме у зв`язку із недоведеністю Управлінням поліції законності вимог стосовно проходження позивачем медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння;

факт вчинення позивачем як працівником поліції дій стосовно виконання своїх функцій без підтвердження на вимогу громадян своїх повноважень, загострення ситуації на місці події дорожньо-транспортної пригоди, не виконання вимог працівників поліції, що в результаті завдало додаткового функціонального навантаження на орган поліції, сутичок, суперечок та скарг на працівника поліції.

14. Суд апеляційної інстанції зазначав, що виходячи з суті дисциплінарного провадження та виходячи з наявного діючого у позивача дисциплінарного стягнення (попередження про неповну посадову відповідність згідно наказу від 28.01.2020 №224), у ситуації, що склалась, висновки відповідача про наявність в діях позивача порушень п.п. 1, 2, 3, 6, 7, 11 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, п. 1 ч. 1, ч.ч. 2, 3 ст. 18, п.п. 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», Присяги працівника поліції, абзацу 5 ч. 2 ст. 16 Закону України «Про дорожній рух», п.п. 1.3, 2.5, 2.9 «а» Правил дорожнього руху, п.п. 3, 4 розділу IV Правил етичної поведінки поліцейських, є обґрунтованими, а обраний вид дисциплінарного стягнення відповідає характеру правопорушення та наслідкам, що їх спричинили.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та відзиву на неї

15. Не погодившись із постановою суду апеляційної інстанції, ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду із Касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, позивач просить скасувати постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 11 листопада 2021 року, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28 квітня 2021 року залишити в силі.

16. Підставою касаційного оскарження у даній справі скаржник зазначає пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України, а саме застосування судом норм права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду:

1) від 08 квітня 2020 року у справі №804/4245/17 щодо застосування статей 12, 13, 19 Дисциплінарного статуту Національної поліції України з урахуванням вимог статей 77, 78 КАС України;

2) від 25 березня 2020 року у справі №802/1283/17-а стосовно врахування преюдиційних обставин в частині закритті провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку з відсутністю у діях особи складу правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП України;

3) від 18 квітня 2019 року у справі №804/1831/16, від 24 лютого 2020 року у справі №804/2711/17, від 20 травня 2021 року у справі №420/2916/20 щодо порушення Присяги працівника поліції у спірних правовідносинах.

17. Також підставою касаційного оскарження рішення суду апеляційної інстанції у даній справі позивач зазначає пункт 4 частини четвертої статті 328 КАС України із посиланням на пункт 1 частини другої статті 353 КАС України (суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 328 цього Кодексу).

18. В обґрунтування касаційної скарги позивач, окрім іншого, зазначає, що суд апеляційної інстанції не надав належної оцінки доказам у справі, оскільки не досліджував їх та нові докази суду відповідачем надано не було. На переконання позивача, саме відповідач мав надати докази того, що викладені у висновку службового розслідування факти дійсно мали місце; свідок ОСОБА_4 в суді першої інстанції не зміг підтвердити свої пояснення, які він надав під час проведення службового розслідування.

19. Касатор зазначає, що не зважаючи на те, що факт керування позивачем автомобілем в той вечір не знайшов свого підтвердження, суд апеляційної інстанції все одно посилається на висновок службового розслідування; факт керування позивачем автомобілем не встановлений ані Іллічівським міським судом Одеської області, ані Одеським окружним адміністративним судом.

20. На переконання скаржника, недоведеність Управлінням поліції законності вимог стосовно проходження позивачем медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння може означати лише те, що він не керував в той день транспортним засобом та не вчиняв дисциплінарного проступку, та судом апеляційної інстанції не враховано, що відповідач не надав жодного відеозапису на підтвердження поведінки позивача на місці пригоди.

21. Окрім того, касатор вказує, що П`ятий апеляційний адміністративний суд оскаржуваною постановою фактично провів новий розгляд справи, при чому у спрощеному провадженні, за наявними в матеріалах справи документами, що є неприпустимим. На переконання касатора, суд апеляційної інстанції при винесенні оскаржуваної постанови вийшов за межі апеляційної скарги, оскільки в ній відповідач лише висловив незгоду з прийнятим судом першої інстанції рішенням та не зазначив, які саме на його думку порушення вимог КАС України були допущені судом першої інстанції; при цьому, оскаржувана постанова не містить в собі посилання на конкретні пункти та частини статті 317 КАС України, положеннями якої суд керувався при визначенні зазначеної постанови.

22. До Верховного Суду від Головного управління Національної поліції в Одеській області надійшов відзив на касаційну скаргу, в якому відповідач просить постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 11 листопада 2021 року залишити в силі, а у задоволенні касаційної скарги ОСОБА_1 відмовити.

ІІ. РУХ АДМІНІСТРАТИВНОЇ СПРАВИ В СУДІ КАСАЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ

23. Касаційна скарга ОСОБА_1 до Верховного Суду надійшла 17 січня 2022 року.

24. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.01.2022 визначено склад колегії суддів: головуючий суддя - Жук А.В., судді: Мартинюк Н.М., Мельник-Томенко Ж.М.

25. Ухвалою Верховного Суду від 28 квітня 2022 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 11 листопада 2021 року у справі №420/4977/20.

26. Ухвалою Верховного Суду від 20.09.2022 дану справу призначено до попереднього розгляду за наявними у ній матеріалами.

ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ

27. Судами попередніх інстанцій встановлено, що з 07.11.2015 ОСОБА_1 проходив службу в Національній поліції України, у тому числі з 10.11.2017 - на посаді слідчого відділення Чорноморського відділення поліції Овідіопольського відділу поліції ГУ НП в Одеській області.

28. Наказом ГУ НП в Одеській області від 13.02.2020 №381 у зв`язку із надходженням з Чорноморського ВП Овідіопольського ВП ГУНП інформації про виявлення місцевими мешканцями слідчого СВ Чорноморського ВП Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області підполковника поліції ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом з ознаками сп`яніння, складання за порушення п. 2.5 ПДР відносно підполковника поліції ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення Серії ОБ №097355 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, керуючись вимогами ст.ст. 14, 15 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 №2337-VIII, та наказу Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2018 №893 «Про реалізацію окремих положень Дисциплінарного статуту Національної поліції України», призначено службове розслідування за фактом у формі письмового провадження, створено дисциплінарну комісію.

29. Наказом ГУ НП в Одеській області від 13.02.2020 №200о/с відсторонено від посади слідчого СВ Чорноморського ВП Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області підполковника поліції ОСОБА_1 на час проведення службового розслідування, визначивши робочим місцем на час відсторонення від посади - приміщення Чорноморського ВП Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області.

30. 25 лютого 2020 року за фактом виявлення 12.02.2020 слідчого СВ Чорноморського ВП Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області підполковника поліції ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом у стані сп`яніння, що набуло суттєвого суспільного резонансу, складено висновок службового розслідування.

31. Згідно вказаного висновку, дисциплінарною комісією з`ясовано, що 12.02.2020 о 22:30 год. до Головного управління з Чорноморського ВП Овідіопольського ВП ГУНП надійшла інформація про те, що цього ж дня приблизно о 22:25 год. по АДРЕСА_1 місцевими мешканцями було виявлено слідчого СВ Чорноморського ВП Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області підполковника поліції ОСОБА_1 , який перебував поза службою у цивільному одязі та керував транспортним засобом «НОNDА СR-V», номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками сп`яніння (ЄО Чорноморського ВП №№1634, 1636, 1639).

32. В ході службового розслідування встановлено, що 12.02.2020 приблизно о 20.35 год. по вул. Перемоги, 29, в смт. Олександрівні Овідіопольського району Одеської області сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Део Сенс», номерний знак НОМЕР_2 , та автомобіля «Мерседес 200», номерний знак НОМЕР_3 , з постраждалими (СО Чорноморського ВП Овідіопольського ВП №1630). На місце події учасники ДТП викликали карету швидкої медичної допомоги.

33. 12.02.2020 приблизно о 21.57 год. на місце ДТП прибув автопатруль ГРПП «Мусон-151» у складі інспектора СРПП №3 Чорноморського ВП Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_21, інспектора СРПП №3 Чорноморського ВП Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області лейтенанта поліції ОСОБА_5 та поліцейського СРПП №2 Чорноморського ВП Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області сержанта поліції ОСОБА_6 . Працівники поліції почали оглядати місце події та з`ясовувати інформацію щодо потерпілих, при цьому здійснювали регулювання дорожнього руху з метою уникнення заторів.

34. Одночасно з автопатрулем ГРПП «Мусон-151» на місце ДТП під`їхав автомобіль «НОNDА СR-V», номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням підполковника поліції ОСОБА_1 (керував на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу Серії НОМЕР_4 (автомобіль належить дружині ОСОБА_1 - ОСОБА_7 ), посвідчення водія № НОМЕР_5 )). Після цього, підполковник поліції ОСОБА_1 , який перебував поза службою, у цивільному одязі, підійшов до місця ДТП, повідомив присутнім, що він є слідчим та почав фотографувати вказане місце ДТП.

35. 12.02.2020 приблизно о 22:00 на місце події на службовому автомобілі «ЗАЗ», номерний знак НОМЕР_6 , під`їхав інспектор СРПП №1 Чорноморського ВП Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області капітан поліції ОСОБА_8 , який 12.02.2020 року ніс службу у добовому наряді в якості відповідального по підрозділу, який повідомив працівникам поліції про те, що у зв`язку із введеним в дію оперативним планом «Перехват» з приводу незаконного заволодіння автомобілем, сержанту поліції ОСОБА_6 разом зі старшим оперуповноваженим СКП Чорноморського ВП Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області майором поліції ОСОБА_9 необхідно виїхати на пост охорони публічного порядку.

36. 12.02.2020 приблизно о 22:10 год. під час бесіди ОСОБА_4 з підполковником поліції ОСОБА_1 , останній на пропозицію ОСОБА_4 про те, що учасники ДТП домовились між собою та не мають бажання оформляти подію, запропонував підполковнику ОСОБА_1 неправомірну вигоду у вигляді грошових коштів у розмірі 100 доларів США. Однак останній, частково погоджуючись з пропозицією ОСОБА_4 , повідомив, що для позитивного вирішення питання йому необхідно надати неправомірну вигоду у розмірі 1000 доларів США. В цей час ОСОБА_4 виказав своє обурення вимозі підполковника поліції ОСОБА_1 та під час цього відчув від останнього різкий запах алкоголю з ротової порожнини. ОСОБА_4 звернув увагу підполковника поліції ОСОБА_1 на запах та виказав підозру, що останній перебуває у стані сп`яніння. Одразу після цього підполковник поліції ОСОБА_1 зачинив свій автомобіль та намагався залишити місце події. Однак, ОСОБА_4 разом зі своїми знайомими, серед яких були ОСОБА_10 та ОСОБА_2 , зупинили підполковника поліції ОСОБА_1 , при цьому ОСОБА_2 почав вести відеозйомку події та вимагав від підполковника поліції ОСОБА_1 представитись та надати для ознайомлення службове посвідчення. Однак, підполковник поліції ОСОБА_1 виконувати вимоги громадян відмовився.

37. 12.02.2020 о 22:20 год. ОСОБА_4 по спецлінії « 102» повідомив про те, що на місце ДТП по вул. Перемоги, 29, в смт. Олександрівці Овідіопольського району, Одеської області на своєму автомобілі приїхав працівник поліції (слідчий), який відрекомендуватись та показувати службове посвідчення відмовляється і перебуває у стані сп`яніння (СО Чорноморського ВП Овідіопольського ВП №1634).

38. 12.02.2020 о 22:47 год. одна з учасниць ДТП зателефонувала по спецлінії « 102» та повідомила оператору про те, що слідчий, який приїхав на місце події, перебуває у стані сп`яніння, веде себе агресивно та погрожує її сестрі. Зазначене повідомлення було приєднано до СО Чорноморського ВП Овідіопольського ВП №1634.

39. 12.02.2020 приблизно о 23:22 год. власник будинку АДРЕСА_1 вийшов на вулицю та попросив прибрати автомобіль «НОNDА СR-V», номерний знак НОМЕР_1 , так як останній перекрив виїзд із двору. В свою чергу, підполковник поліції ОСОБА_1 сів за кермо свого автомобіля і перепаркував його, звільнивши виїзд з двору вказаного будинку. Одночасно з цим, ОСОБА_4 та інші учасники вищевказаної ДТП повідомили працівникам поліції про те, що на їх очах громадянин у нетверезому стані керує автомобілем та висунули вимогу працівникам поліції вжити заходів щодо оформлення відносно водія - підполковника поліції ОСОБА_1 , відповідні адміністративні матеріали та відсторонити його від керування транспортним засобом. Одночасно з цим, окремі учасники ДТП повідомили про зазначене на спецлінію « 102» (СО Чорноморського ВП Овідіопольського ВП №№ 1636, 1639).

40. 12.02.2020 приблизно о 22:55 год. на місце ДТП капітан поліції ОСОБА_11 направив на місце ДТП старшого слідчого СВ Чорноморського ВП Овідіопольського ВП ГУНП майора поліції ОСОБА_12 , яка несла службу у складі слідчо-оперативної групи Чорноморського ВП Овідіопольського ВП ГУНП.

41. 12.02.2020 приблизно о 23:23 год. на місце події прибув заступник відповідального від керівництва ГУНП - заступник начальника управління - начальник ВДОП УПД ГУНП капітан поліції ОСОБА_22., який одразу почав з`ясовувати обставини події.

42. Після того, як присутні на місці ДТП громадяни звернули увагу на те, що автомобілем «НОNDА СR-V», номерний знак НОМЕР_1 , керує особа у стані сп`яніння, до вказаного автомобіля підійшов старший лейтенант поліції ОСОБА_13 та висунув водію законну вимогу надати документи, які підтверджують право керування транспортним засобом. Водій надав працівнику поліції лише посвідчення водія. Після цього, старший лейтенант поліції ОСОБА_13 запропонував водієві вийти з автомобілю та провів його до капітана поліції ОСОБА_14 , який в ході бесіди встановив, що ним виявився підполковник поліції ОСОБА_1 .

43. 12.02.2020 о 23:50 год. на місце події прибули працівники ВІОС УКЗ ГУНП, зокрема, начальник ВІОС УКЗ ГУНП майор поліції ОСОБА_15 , старший інспектор з ОД ВІОС УКЗ ГУНП майор поліції ОСОБА_16 та працівники Одеського управління ДВБ НПУ.

44. 13.02.2020 після з`ясування усіх обставин, виявлення підполковника поліції ОСОБА_1 у стані сп`яніння, який керував автомобілем «НОNDА СR-V», номерний знак НОМЕР_1 , опитування свідків події, які бачили, що саме підполковник поліції ОСОБА_1 керував вказаним автомобілем, приблизно о 00:50 год. на вимогу посадових осіб СРПП Чорноморського ВП Овідіопольського ВП ГУНП та ВІОС УКЗ ГУНП пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, підполковник поліції ОСОБА_1 у присутності свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_17 відмовився.

45. Після цього, за порушення п. 2.5. ПДР відносно підполковника поліції ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення Серії ОБ №097355 за вчинення правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

46. 13.02.2020 в Інтернет - мережі на сайтах: «Фейсбук», «ЮНИАН», «КП в Україні» та «НВ» були висвітлені події за участю підполковника поліції ОСОБА_1 , що набуло суттєвого суспільного резонансу та призвело до зниження рівня довіри суспільства до поліції.

47. На підставі викладеного дисциплінарна комісія дійшла висновку, що слідчий СВ Чорноморського ВП Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області підполковник поліції ОСОБА_1 своїми діями порушив вимоги п.п. 1, 2, 3, 6, 7, 11 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 року №2337-VIII, п. 1 ч. 1, ч.ч. 2, 3 ст. 18, п.п. 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», Присяги працівника поліції, абзацу 5 ч. 2 ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 року №3353-ХІІ, п.п. 1.3, 2.5, 2.9 «а» Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306, п.п. 3, 4 розділу IV Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 року №1179, що виразилось у недотриманні законів, правил і норм у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, в частині заборони керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, не виконанні розпоряджень поліцейських, які видані в межах їх компетенції, передбаченої чинним законодавством, вчиненні дій, які перешкоджали іншим поліцейським виконувати їх обов`язки та підривали авторитет Національної поліції України, відмові надати службове посвідчення громадянам для ознайомлення, відмові від проходження медичного освідування на встановлення стану сп`яніння, порушенні Присяги працівника поліції в частині дотримання законів України та особистого зобов`язання з гідністю нести високе звання поліцейського, нетактовної та некоректної поведінки без дотримання професійної етики, у вчиненні дисциплінарного проступку, що у подальшому призвело до суспільного резонансу та зниження рівня довіри суспільства до поліції.

48. За висновком службового розслідування дисциплінарна комісія вважала, що за скоєння дисциплінарного проступку, що виразився у порушенні вимог п.п. 1, 2, 3, 6, 7, 11 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 року №2337-VIII, п. 1 ч. 1, ч.ч. 2, 3 ст. 18, п.п. 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», Присяги працівника поліції, абзацу 5 ч. 2 ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 року №3353-ХІІ, п.п. 1.3, 2.5, 2.9 «а» Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306, п.п. 3, 4 розділу IV Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 року №1179, Присяги поліцейського, підполковника поліції ОСОБА_1 , слідчого СВ Чорноморського ВП Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області, слід звільнити зі служби в поліції.

49. Наказом Головного управління Національної поліції в Одеській області №534 від 02.03.2020 року, за скоєння дисциплінарного проступку, що виразився у порушенні вимог п.п. 1, 2, 3, 6, 7, 11 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 року №2337-VIII, п. 1 ч. 1, ч.ч. 2, 3 ст. 18, п.п. 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», Присяги працівника поліції, абзацу 5 ч. 2 ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 року №3353-ХІІ, п.п. 1.3, 2.5, 2.9 «а» Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306, п.п. 3, 4 розділу IV Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 року №1179, підполковника поліції ОСОБА_1 , слідчого СВ Чорноморського ВП Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області, звільнено зі служби в поліції.

50. Наказом Головного управління Національної поліції в Одеській області №418 о/с від 27.03.2020 підполковника поліції ОСОБА_1 (0041899), слідчого Слідчого відділення Чорноморського відділення поліції Овідіопольского відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області, згідно з п. 6 ч. 1 ст.77 (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України), звільнено зі служби у поліції з 30 березня 2020 року.

51. Також, як свідчать обставини справи, протокол від 13.02.2020, складений за ч. 1 ст. 130 у відношенні ОСОБА_1 , був направлений до суду для вирішення питання про притягнення останнього до адміністративної відповідальності.

52. Постановою Іллічівського міськрайонного суду від 21.02.2020 по справі №501/535/20 матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за скоєння правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП, повернуто до Чорноморського ВП Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області для належного оформлення.

53. Постановою Іллічівського міськрайонного суду від 07.05.2020 року по справі №501/535/20 провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП, закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

54. Наказом Головного управління Національної поліції в Одеській області №1022о/с від 03.08.2020 року внесено зміни до наказу Головного управління Національної поліції в Одеській області від 27.03.2020 №418о/с в частині звільнення підполковника поліції ОСОБА_1 (0041899), слідчого Слідчого відділення Чорноморського відділення поліції Овідіопольского відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області.

Визначено вважати звільненим ОСОБА_1 з 11 квітня 2020 року, виплативши грошову компенсацію за 11 діб невикористаної щорічної відпустки за період роботи з 01 січня 2020 року по день звільнення.

Підстава: лист підполковника поліції ОСОБА_18 , начальника відділу правового забезпечення цього Головного управління, від 21.07.2020 №20/1271 та довідка №2182, видана лікарнею з поліклінікою ДУ «ТМО МВС України в Одеській області» 25.03.2020 року.

IV. РЕЛЕВАНТНІ ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ ТА ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

55. Відповідно до частини першої статті 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів і вимог касаційної скарги і на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

56. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (частина друга статті 341 КАС України).

57. Перевіривши за матеріалами справи доводи касаційної скарги та правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Верховного Суду зазначає наступне.

58. Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України «Про національну поліцію» (далі - Закон № 580-VIII).

59. Статтею 2 Закону №580-VIII передбачено, що завданнями поліції є надання поліцейських послуг у сферах: 1) забезпечення публічної безпеки і порядку; 2) охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави; 3) протидії злочинності; 4) надання в межах, визначених законом, послуг з допомоги особам, які з особистих, економічних, соціальних причин або внаслідок надзвичайних ситуацій потребують такої допомоги.

60. Відповідно до статті 17 Закону №580-VIII поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Поліцейський має службове посвідчення та спеціальний жетон. Зразки та порядок видання службових посвідчень та спеціальних жетонів затверджує Міністр внутрішніх справ України.

61. Основні обов`язки поліцейського закріплені частиною 1 статті 18 №580-VIIІ, згідно якої поліцейський зобов`язаний: 1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; 2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; 3) поважати і не порушувати прав і свобод людини; 4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я; 5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків; 6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

62. За приписами частин 2-3 статті 18 Закону №580-VIIІ поліцейський на всій території України незалежно від посади, яку він займає, місцезнаходження і часу доби в разі звернення до нього будь-якої особи із заявою чи повідомленням про події, що загрожують особистій чи публічній безпеці, або в разі безпосереднього виявлення таких подій зобов`язаний вжити необхідних заходів з метою рятування людей, надання допомоги особам, які її потребують, і повідомити про це найближчий орган поліції.

Звертаючись до особи, або у разі звернення особи до поліцейського, поліцейський зобов`язаний назвати своє прізвище, посаду, спеціальне звання та пред`явити на її вимогу службове посвідчення, надавши можливість ознайомитися з викладеною в ньому інформацією, не випускаючи його з рук.

63. Відповідно до положень п.п. 1, 2, 3, 4 частини 1 статті 23 Закону №580-VIIІ поліція відповідно до покладених на неї завдань: здійснює превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень; виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення; вживає заходів, спрямованих на усунення загроз життю та здоров`ю фізичних осіб і публічній безпеці, що виникли внаслідок учинення кримінального, адміністративного правопорушення.

64. За правилами частин 1-2 статті 19 Закону №580-VIII у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову, матеріальну та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

65. Разом з цим, відповідно до частини 1 статті 64 Закону №580-VIII особа, яка вступає на службу в поліції, складає Присягу на вірність Українському народові такого змісту: "Я, (прізвище, ім`я та по батькові), усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки".

66. Згідно із п. 6 частини 1 статті 77 Закону №580-VIII поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України. Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

67. Відповідно до частин 1-2 статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 №2337-VIII, (далі - Дисциплінарний статут) службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Службова дисципліна ґрунтується на створенні необхідних організаційних та соціально-економічних умов для чесного, неупередженого і гідного виконання обов`язків поліцейського, повазі до честі і гідності поліцейського, вихованні сумлінного ставлення до виконання обов`язків поліцейського шляхом зваженого застосування методів переконання, заохочення та примусу.

68. Частина 3 вказаної статті Дисциплінарного статуту визначає, що службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України "Про Національну поліцію", зобов`язує поліцейського, у тому числі: 1) бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; 2) знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки; 3) поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень; 6) утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України; 7) утримуватися від висловлювань та дій, що порушують права людини або принижують честь і гідність людини; 11) поважати честь і гідність інших поліцейських і працівників поліції, надавати їм допомогу та стримувати їх від вчинення правопорушень.

69. За правилами статті 11 Дисциплінарного статуту за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

За вчинення адміністративних правопорушень поліцейські несуть дисциплінарну відповідальність відповідно до цього Статуту, крім випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Поліцейських, яких в установленому порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або цивільно-правової відповідальності, одночасно може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності згідно з цим Статутом.

70. Відповідно до статті 12 Дисциплінарного статуту дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

71. За змістом статті 13 Дисциплінарного статуту дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.

Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.

До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.

72. Відповідно до частин 1, 2, 3, 4, 5, 6, 10 статті 14 Дисциплінарного статуту службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.

Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.

Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.

Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації, рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

У разі надходження до органу поліції матеріалів про вчинення поліцейським адміністративного правопорушення, що складені в порядку, визначеному Кодексом України про адміністративні правопорушення, службове розслідування не призначається, а рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності приймається на підставі зазначених матеріалів.

Службове розслідування проводиться на засадах неупередженості та рівності всіх поліцейських перед законом незалежно від займаної посади, спеціального звання, наявних у них державних нагород та заслуг перед державою.

Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.

73. Згідно із частинами 9, 15 ст. 15 Дисциплінарного статуту уповноважений член дисциплінарної комісії, що проводить службове розслідування, має право, у тому числі: одержувати пояснення щодо обставин справи від поліцейського, стосовно якого проводиться службове розслідування, та від інших осіб; одержувати в органах, закладах, установах поліції та їхніх підрозділах чи за запитом в інших органах державної влади та органах місцевого самоврядування необхідні документи або їх копії та долучати до матеріалів справи.

За результатами проведеного службового розслідування дисциплінарна комісія приймає рішення у формі висновку.

74. За правилами статті 16 Дисциплінарного статуту службове розслідування проводиться та має бути завершено не пізніше одного місяця з дня його призначення керівником.

У разі потреби за вмотивованим письмовим рапортом (доповідною запискою) голови дисциплінарної комісії, утвореної для проведення службового розслідування, його строк може бути продовжений наказом керівника, який призначив службове розслідування, або його прямим керівником, але не більш як на один місяць. При цьому загальний строк проведення службового розслідування не може перевищувати 60 календарних днів.

До строку проведення службового розслідування не зараховується документально підтверджений час перебування поліцейського, стосовно якого проводиться службове розслідування, у відрядженні, на лікарняному (у період тимчасової непрацездатності) або у відпустці.

Службове розслідування вважається завершеним у день затвердження керівником, який призначив службове розслідування, чи особою, яка його заміщує, висновку за результатами службового розслідування. Якщо закінчення строку проведення службового розслідування припадає на вихідний чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.

75. Відповідно до частин 1-2 статті 18 Дисциплінарного статуту під час проведення службового розслідування поліцейський має право на захист, що полягає в наданні йому можливості надавати письмові пояснення щодо обставин вчинення дисциплінарного проступку та докази правомірності своїх дій.

Поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право: 1) надавати пояснення, подавати відповідні документи та матеріали, що стосуються обставин, які досліджуються; 2) подавати клопотання про отримання і залучення до матеріалів розслідування нових документів, отримання додаткових пояснень від осіб, які мають відношення до справи; 3) ознайомлюватися з матеріалами, зібраними під час проведення службового розслідування, робити їх копії за допомогою технічних засобів з урахуванням обмежень, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, законами України "Про захист персональних даних", "Про державну таємницю" та іншими законами; 4) подавати скарги на дії осіб, які проводять службове розслідування; 5) користуватися правничою допомогою.

76. За правилами статті 19 Дисциплінарного статуту у висновку за результатами службового розслідування зазначаються: 1) дата і місце складання висновку, прізвище та ініціали, посада і місце служби членів дисциплінарної комісії, що проводила службове розслідування; 2) підстава для призначення службового розслідування; 3) обставини справи, зокрема обставини вчинення поліцейським дисциплінарного проступку; 4) пояснення поліцейського щодо обставин справи; 5) пояснення інших осіб, яким відомі обставини справи; 6) пояснення безпосереднього керівника поліцейського щодо обставин справи; 7) документи та матеріали, що підтверджують та/або спростовують факт вчинення дисциплінарного проступку; 8) відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; 9) причини та умови, що призвели до вчинення проступку, вжиті або запропоновані заходи для їх усунення, обставини, що знімають з поліцейського звинувачення; 10) висновок щодо наявності або відсутності у діянні поліцейського дисциплінарного проступку, а також щодо його юридичної кваліфікації з посиланням на положення закону; 11) вид стягнення, що пропонується застосувати до поліцейського у разі наявності в його діянні дисциплінарного проступку.

Висновок підписується всіма членами дисциплінарної комісії, що проводила розслідування. Члени дисциплінарної комісії мають право на окрему думку, що викладається письмово і додається до висновку.

Під час визначення виду стягнення дисциплінарна комісія враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

Обставинами, що пом`якшують відповідальність поліцейського, є: 1) усвідомлення та визнання своєї провини у вчиненні дисциплінарного проступку; 2) попередня бездоганна поведінка; 3) високі показники виконання повноважень, наявність заохочень та державних нагород; 4) вжиття заходів щодо запобігання, відвернення або усунення негативних наслідків, які настали або можуть настати внаслідок вчинення дисциплінарного проступку, добровільне відшкодування завданої шкоди; 5) вчинення проступку під впливом погрози, примусу або через службову чи іншу залежність; 6) вчинення проступку внаслідок неправомірних дій керівника.

Для цілей застосування конкретного виду дисциплінарного стягнення можуть враховуватися й інші, не зазначені у частині четвертій цієї статті, обставини, що пом`якшують відповідальність поліцейського.

Обставинами, що обтяжують відповідальність поліцейського, є: 1) вчинення дисциплінарного проступку у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння; 2) вчинення дисциплінарного проступку повторно до зняття в установленому порядку попереднього стягнення; 3) вчинення дисциплінарного проступку умисно на ґрунті особистої неприязні до іншого поліцейського, службовця, у тому числі керівника, чи помсти за дії чи рішення стосовно нього; 4) настання тяжких наслідків, у тому числі збитків, завданих вчиненням дисциплінарного проступку; 5) вчинення дисциплінарного проступку на ґрунті ідеологічної, релігійної, расової, етнічної, гендерної чи іншої нетерпимості.

У разі встановлення вини поліцейського за результатами проведеного службового розслідування видається письмовий наказ про застосування до поліцейського одного з видів дисциплінарного стягнення, передбаченого статтею 13 цього Статуту, зміст якого оголошується особовому складу органу поліції.

Під час визначення виду стягнення керівник враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

77. За правилами статті 21 та частин 1-2 статті 22 Дисциплінарного статуту дисциплінарне стягнення застосовується не пізніше одного місяця з дня виявлення дисциплінарного проступку і не пізніше шести місяців з дня його вчинення шляхом видання дисциплінарного наказу.

У разі проведення службового розслідування за фактом вчинення дисциплінарного проступку днем його виявлення вважається день затвердження висновку за результатами службового розслідування.

Перебування поліцейського на лікарняному (у період тимчасової непрацездатності) чи у відпустці не перешкоджає застосуванню до нього дисциплінарного стягнення.

Дисциплінарне стягнення виконується негайно, але не пізніше місяця з дня його застосування, не враховуючи часу перебування поліцейського у відпустці, відрядженні або на лікарняному (у період тимчасової непрацездатності). Після закінчення зазначеного строку дисциплінарне стягнення не виконується.

Наказ про застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення виконується шляхом його оголошення в органі (підрозділі) поліції та особистого ознайомлення поліцейського з ним. У разі відмови особи від ознайомлення з наказом про це складається акт.

78. Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 09.11.2016 №1179 затверджено Правила етичної поведінки поліцейського (далі - Правила №1179), відповідно до розділу І яких ці Правила є узагальненим зібранням професійно-етичних вимог щодо правил поведінки поліцейських та спрямовані на забезпечення служіння поліції суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку на засадах етики та загальнолюдських цінностей. Ці Правила поширюються на всіх поліцейських, які проходять службу в Національній поліції України. Дотримання вимог цих Правил є обов`язком для кожного поліцейського незалежно від займаної посади, спеціального звання та місцеперебування. Метою цих Правил є урегулювання поведінки поліцейських з дотриманням етичних норм, формування в поліцейських почуття відповідальності перед суспільством і законом за свої дії та бездіяльність, а також сприяння посиленню авторитету та довіри громадян до поліції.

79. За змістом пункту 5 розділу І Правил №1179 поліцейський здійснює свою діяльність відповідно до основоположних принципів, які закріплені в Конституції України, Законі України «Про Національну поліцію», інших законодавчих актах України, а також у цих Правилах, зокрема: верховенства права; дотримання прав і свобод людини; законності; відкритості та прозорості; політичної нейтральності; взаємодії з населенням на засадах партнерства; безперервності; справедливості, неупередженості та рівності.

80. Згідно з пунктом 1 розділу ІІ Правил №1179 під час виконання службових обов`язків поліцейський повинен: неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; <…> поводитися стримано, доброзичливо, відкрито, уважно і ввічливо, викликаючи в населення повагу до поліції і готовність співпрацювати <…>.

81. У п.п. 1, 2, 3, 4 Розділу ІV Правил №1179 передбачено, що поліцейський виконує свої службові обов`язки в тісній співпраці та взаємодії з населенням, територіальними громадами та громадськими об`єднаннями на засадах партнерства і спрямовує свою діяльність на задоволення їхніх потреб.

Незалежно від посади чи звання у відносинах із населенням поліцейський зобов`язаний: бути тактовним та доброзичливим; висловлювати вимоги чи зауваження, що стосуються особи, у ввічливій та переконливій формі; надати можливість особі висловити власну думку; до всіх потерпілих від злочинів або інших правопорушень проявляти повагу, охороняти їх безпеку та право на невтручання в особисте життя.

За будь-яких обставин і відносно будь-якої людини як у робочий, так і в неробочий час поліцейський зобов`язаний дотримуватися норм професійної етики.

При зверненні до особи поліцейському заборонено бути зверхнім, погрожувати, іронізувати, використовувати ненормативну лексику.

Поліцейський повинен бути коректним та не повинен допускати застосування насильства чи інших негативних дій щодо членів суспільства, а також, незважаючи на провокації, повинен залишатися об`єктивним.

82. Як вірно зазначав суд апеляційної інстанції, аналіз наведених вище норм показав, що дисциплінарна відповідальність поліцейського виникає у разі вчинення ним дисциплінарного проступку, тобто у разі недотримання чи неналежного дотримання службової дисципліни. Ці обставини, як і причини та умови, що їх зумовили, а також ступінь вини поліцейського, з`ясовуються під час службового розслідування, за наслідками якого начальник вирішує питання щодо наявності чи відсутності у діянні поліцейського складу дисциплінарного проступку, та, відповідно - щодо наявності чи відсутності підстав для притягнення його до дисциплінарної відповідальності, обґрунтовуючи при цьому своє рішення у відповідному наказі, у тому числі в частині обрання виду стягнення.

83. Висновок службового розслідування повинен містити повне та об`єктивне дослідження обставин скоєння дисциплінарного проступку, тобто повинні бути встановлені обставин, за яких особа скоїла дисциплінарний проступок або які стали підставою для призначення службового розслідування, а також те, чи мали вони місце взагалі; час, місце, спосіб, мотив та мету вчинення дисциплінарного проступку, його наслідки (їх тяжкість), що настали у зв`язку з цим; причини та умови, що призвели до вчинення дисциплінарного проступку.

84. Отже, в контексті спірних правовідносин в основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки. Дискредитація звання рядового і начальницького складу національної поліції за своєю суттю полягає у вчиненні такого проступку, що підриває довіру та авторитет таких органів і їх працівників в очах громадськості та є несумісним із подальшим проходженням служби. Вчинки, що дискредитують працівників національної поліції та власне національна поліція, пов`язані насамперед із низкою моральних вимог, які пред`являються до них під час здійснення службових функцій та у повсякденному житті.

85. Проходження служби в поліції, зважаючи на її специфіку та підвищену увагу суспільства, вимагає від особи надзвичайної дисциплінованості та відповідальності за свої дії та вчинки. Поліцейський повинен уникати вчинення дій, що підривають довіру та авторитет органів поліції і їх працівників в очах громадськості та є несумісним із подальшим проходженням служби.

86. Дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни та має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку. При цьому, застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби є крайнім заходом дисциплінарного впливу.

87. Як встановлено судами попередніх інстанцій, фактичною підставою застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції стали висновки комісії службового розслідування про порушення ним вимог п.п. 1, 2, 3, 6, 7, 11 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 року №2337-VIII, п. 1 ч. 1, ч.ч. 2, 3 ст. 18, п.п. 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», Присяги працівника поліції, абзацу 5 ч. 2 ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 року №3353-ХІІ, п.п. 1.3, 2.5, 2.9 «а» Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306, п.п. 3, 4 розділу IV Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 року №1179.

88. За висновком Дисциплінарної комісії, вказані порушення виразились у недотриманні позивачем законів, правил і норм у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, в частині заборони керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, не виконанні розпоряджень поліцейських, які видані в межах їх компетенції, передбаченої чинним законодавством, вчиненні дій, які перешкоджали іншим поліцейським виконувати їх обов`язки та підривали авторитет Національної поліції України, відмові надати службове посвідчення громадянам для ознайомлення, відмові від проходження медичного освідування на встановлення стану сп`яніння, порушенні Присяги працівника поліції в частині дотримання законів України та особистого зобов`язання з гідністю нести високе звання поліцейського, нетактовної та некоректної поведінки без дотримання професійної етики, у вчиненні дисциплінарного проступку, що у подальшому призвело до суспільного резонансу та зниження рівня довіри суспільства до поліції.

89. Виходячи із підстав касаційного оскарження та постанов Верховного Суду, на неврахування яких посилається касатор, слід зазначити, що при вирішенні питання подібності правовідносин у судових справах, колегія суддів звертає увагу, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.10.2021 у справі № 233/2021/19 конкретизувала, що на предмет подібності слід оцінювати саме ті правовідносини, які є спірними у порівнюваних ситуаціях. Встановивши учасників спірних правовідносин, об`єкт спору (які можуть не відповідати складу сторін справи та предмету позову) і зміст цих відносин (права й обов`язки сторін спору), суд має визначити, чи є певні спільні риси між спірними правовідносинами насамперед за їхнім змістом. А якщо правове регулювання цих відносин залежить від складу їх учасників або об`єкта, з приводу якого вони вступають у правовідносини, то у такому разі подібність слід також визначати за суб`єктним і об`єктним критеріями відповідно. Для встановлення подібності спірних правовідносин у порівнюваних ситуаціях суб`єктний склад цих відносин, предмети, підстави позовів і відповідне правове регулювання не обов`язково мають бути тотожними, тобто однаковими (п. 39).

90. Водночас, колегія суддів зауважує, що висновки, викладені у постановах Верховного Суду перебувають у нерозривному зв`язку із обсягом встановлених у кожній конкретній справі обставин окремо. Тому адміністративні суди не повинні сприймати як обов`язкові висновки, викладені у постановах Верховного Суду, здійснені на підставі відмінних фактичних обставин справи (п. 47 постанови Верховного Суду від 29 червня 2022 року у справі № 640/18748/19).

91. Вирішення подібних спорів першочергово залежить від встановлених службовим розслідуванням обставин, які в кожному випадку не можуть бути між собою в повній мірі однаковими.

92. У справі № 804/4245/17 оскаржувався наказ про звільнення старшого сержанта поліції, та згідно висновку службового розслідування, виявлено грубе порушення вимог статті 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, пункту 1 частини першої статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», присяги працівника поліції, що виразилося у відмові 31 березня 2017 року на перехресті вулиць Електрометалургів та Жигулівської в місті Нікополь від проходження медичного огляду для встановлення стану алкогольного сп`яніння під час складання поліцейськими адміністративного матеріалу та керування транспортним засобом, не маючи при собі посвідчення водія відповідної категорії та реєстраційного документа на транспортний засіб. У зв`язку з чим 31 березня 2017 року складено адміністративний протокол про адміністративне правопорушення за частиною першою статті 130 КУпАП, а також винесено постанову серії БР № 419384 за частиною першою статті 126 КУпАП.

93. Верховний Суд у постанові від 08 квітня 2020 року вказаній справі вказав, що зважаючи на встановлені судами на підставі зібраних і проаналізованих у їх взаємозв`язку доказів фактичні обставини цієї справи, беручи до уваги ненадання відповідачем належних і допустимих доказів на підтвердження обставин, що ставляться позивачеві у провину, а також факт не доведення вини позивача у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених частиною першою статті 126, частиною першою статті 130 КУпАП, у судовому порядку, Верховний Суд констатує правильність висновків судів щодо протиправності спірних наказів і наявності підстав для їх скасування із поновленням позивача на роботі (пункт 46 Постанови).

94. У справі №802/1283/17-а оскаржувався наказ про звільнення лейтенанта поліції, та згідно висновку службового розслідування встановлено порушення службової дисципліни, Присяги поліцейського, пункту 1 частини першої статті 18 Закону України "Про Національну поліцію", вимог статей 1, 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України від 22 лютого 2006 року №3460-ІV, що призвело до вчинку, який несумісний з подальшим проходженням служби в поліції, а саме, керування транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння.

94. Верховний Суд у постанові від 25 березня 2020 року у вказаній справі зазначив, що «…суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, враховуючи пояснення позивача та в результаті перегляду наданих відповідачем відеоматеріалів встановили, що факт керування позивачем 8 липня 2017 року автомобілем у стані алкогольного сп`яніння відповідними відеозаписами не підтверджується. Так, суди дійшли висновку, що позивач знаходився у своєму автомобілі в стані сп`яніння, однак не керував ним. Викладеним спростовуються висновки службового розслідування про те, що позивач 8 липня 2017 року керував автомобілем у стані сп`яніння. Оскільки саме цими обставинами відповідач обґрунтовує порушення позивача Присяги поліцейського, то Верховний Суд погодився з висновками судів попередніх інстанцій про необґрунтованість застосування до позивача крайнього заходу впливу в такому випадку…».

95. Також, колегія суддів вказувала, що суд, перевіряючи правомірність рішення суб`єкта владних повноважень, має право враховувати преюдиційні обставини, зокрема встановлені в судовому рішенні про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку з відсутністю у діях особи складу правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП (з урахуванням водночас наявних у справі доказів та застосуванням необхідних матеріально-правових норм).

96. У справі №420/2916/20 оскаржувався пункт 5 наказу №534 від 02 березня 2020 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників ГУНП в Одеській області» (вказаний наказ оскаржується у даній справі) за яким на позивача, як капітана поліції, заступника начальника відділення поліції - начальника СВ Саратського ВП Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області накладено дисциплінарне стягнення у вигляді попередження про неповну службову відповідність.

97. Верховний Суд у постанові від 20 травня 2021 року у наведеній справі вважав правильним висновок суду апеляційної інстанції про обґрунтованість доводів позивача про те, що висновком службового розслідування не встановлено як об`єктивної так і суб`єктивної сторони його дисциплінарного проступку, ступінь вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують його відповідальність. Водночас, Верховний Суд враховував, що суд першої інстанції також погодився з аргументами позивача щодо відсутності у висновку службового розслідування будь-яких фактів вчинення ним дисциплінарного проступку, проте вказав, що це не звільняє його від відповідальності, оскільки для цього є достатнім керування його підлеглим транспортним засобом у стані сп`яніння, що набуло суттєвого суспільного резонансу (пункти 73-74 Постанови).

98. Колегія суддів, щодо доводів касаційної скарги про те, що наявність судового рішення, яким визнано відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 130 КУпАП, не впливає на наявність підстав для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, зазначала, що суд апеляційної інстанції правильно врахував цей доказ таким, що свідчить про відсутність в діях позивача дисциплінарного проступку, оскільки у спірних правовідносинах позивачу в провину ставилася виключно обставина вчинення його підлеглим адміністративного правопорушення (пункт 78 Постанови).

99. Повертаючись до матеріалів даної справи, Верховний Суд констатує, що вирішуючи справу №501/535/20 за матеріалами, які надійшли від Чорноморського ВП Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за частиною 1 статті 130 КУпАП згідно протоколу про адміністративне правопорушення Серії ОБ №097355, оформленого 13.02.2020 о 00:56 год. інспектором СРПП Чорноморського ВП ГУНП в Одеській області лейтенантом поліції ОСОБА_5., міський суд на підставі пояснень ОСОБА_1 , працівника поліції ОСОБА_5., ОСОБА_17, свідчень ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та відеозапису, утвореного під час подій та отриманого від свідка ОСОБА_2 , встановив, що за кермом автомобіля «НОNDА СR-V», реєстраційний номер НОМЕР_1 , знаходився свідок ОСОБА_3 .

100. Закриваючи провадження у вказаній справі, міський суд виходив з недоведеності за сукупним аналізом доказів керування ОСОБА_1 автомобілем «НОNDА СR-V», реєстраційний номер НОМЕР_1 , в с. Олександрівка смт. Чорноморська Одеської області в районі будинку №29 по вул. Перемоги, невідповідності дій поліцейських вимогам, на підставі яких вони повинні діяти під час зазначених подій, що полягало у відсутності спеціальних технічних засобів для перевірки водія на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, та вимог стосовно медичного огляду, у зв`язку із чим - законності відмови ОСОБА_1 пройти освідування на стан сп`яніння та відсутності події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП.

101. Верховний Суд звертає увагу, що виходячи із суті спірних правовідносин, в межах розгляду цієї справи не повинно досліджуватись питання наявності або відсутності вини в діях позивача щодо вчинення адміністративного правопорушення. Необхідно надавати правову оцінку обставинам наявності або відсутності під час вчинення виявлених порушень складу дисциплінарного проступку у діях поліцейського.

102. Верховний Суд, у вже згаданій вище постанові від 08 квітня 2020 року у справі № 804/4245/17 дійшов висновків, що адміністративний суд в силу вимог частини 2 статті 2 КАС України в порядку судового контролю за рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єктів владних повноважень повинен дослідити, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, розсудливо, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, пропорційно тощо. У той же час адміністративний суд не наділений повноваженнями щодо прямої чи опосередкованої оцінки правильності адміністративно-правової кваліфікації діяння чи інших аспектів адміністративного провадження.

103. Суб`єкт владних повноважень в свою чергу повинен довести суду правомірність свого рішення належними, допустимими та достовірними доказами, зокрема, матеріалами службового розслідування тощо. При цьому саме лише відтворення у висновку службового розслідування фабули адміністративних протоколів, не є достатнім для того, щоб уважати такий висновок обґрунтованим, як і ухвалене на підставі нього рішення. Обставини подій, що стали підставою для призначення службового розслідування, мають бути підтверджені й оцінені в сукупності з іншими зібраними під час службового розслідування поясненнями та документами (пункти 43-44 Постанови).

104. Отже, адміністративний суд повинен самостійно кваліфікувати поведінку особи на предмет наявності в ній ознак дисциплінарного проступку і дійти власних висновків щодо правомірності такої поведінки з відповідним застосуванням необхідних матеріально-правових норм.

105. Як вірно зазначав суд апеляційної інстанції, вирішення питання про правомірність притягнення поліцейського до дисциплінарної відповідальності передбачає необхідність з`ясувати саме наявність складу дисциплінарного проступку в його діяннях, незалежно від того, яку адміністративно-правову кваліфікацію ці ж самі діяння отримали в межах справ про адміністративні правопорушення та які наслідки, у підсумку, настали для такої особи.

106. Колегія суддів звертає увагу, що враховуючи те, що позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності не тільки у зв`язку з вчиненням адміністративного правопорушення, то адміністративний суд під час розгляду справи на підставі встановлених ним обставин, у тому числі з урахуванням преюдиційних обставин, повинен самостійно кваліфікувати поведінку особи і дійти власних висновків щодо правомірності такої поведінки з відповідним застосуванням необхідних матеріально-правових норм. Подібна за змістом позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 07 березня 2019 року у справі №819/736/18, від 19 травня 2022 року у справі №480/4079/18.

107. Відповідно до частини 4 статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

108. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою (частина 6 статті 78 КАС України).

109. Однак, Верховний Суд вважає за необхідне зазначити, що звільнення від доказування, навіть у разі наявності преюдиційних обставин, встановлених у рішенні суду, не може мати абсолютного характеру і не може сприйматися судами як неможливість спростування під час судового розгляду обставин, які зазначені в іншому судовому рішенні. Для спростування преюдиційних обставин, учасник процесу, який ці обставини заперечує, повинен подати суду належні та допустимі докази.

110. Подібна за змістом правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 30 серпня 2022 року у справі №904/1427/21.

111. В контексті наведеного та встановлених під час службового розслідування і судового розгляду обставин справи, судом апеляційної інстанції при вирішення даної справи, вірно враховано наступне.

112. Згідно відібраних 13 лютого 2020 року пояснень, ОСОБА_1 зазначав, що 12 лютого 2020 року він знаходився на місці ДТП в смт. Олександівка м. Чорноморськ. Представники одного із учасників вирішили, що він прибув на власному автомобілі, не дозволяли піти з місця, нанесли пошкодження. В складі СОГ він не перебував, на місці був випадково. Дізнавшись, що він являється співробітником, учасники викликали представників «Дорожнього контролю», які пропонували дати їм грошову винагороду, щоб не розповсюджувати відео, в якому його фіксували. Також, позивач зазначав, що транспортним засобом на момент прибуття на місце ДТП не керував.

113. Згідно відібраних 13 лютого 2020 року пояснень ОСОБА_2 , останній зазначав, що був свідком відмови водія транспортного засобу «Хонда» від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння та за всіма ознаками водій був у стані алкогольного сп`яніння, були наявні невиразна мова, різкий запах алкоголю з ротової порожнини.

114. Згідно відібраних 13 лютого 2020 року пояснень ОСОБА_4 , на місце ДТП прибули наряд поліції та автомобіль «Хонда», з якого вийшов громадянин в цивільному. Вказаний громадянин почав фотографувати місце ДТП та на вимогу учасниці ДТП відмовився назватись і надати службове посвідчення, повідомивши, що являється державним службовцем. На вимогу ОСОБА_4 не оформляти ДТП у зв`язку із домовленістю сторін та відсутністю претензій, вказаний громадянин запросив неправомірну вигоду. Під час спілкування ОСОБА_4 відчув від службовця різкий запах алкоголю з його ротової порожнини. На вказані обставини ОСОБА_4 звернув увагу працівників поліції. Після чого ОСОБА_1 хотів покинути місце події, у чому йому перешкодили присутні на місці ДТП. Про вказані обставини також було повідомлено на лінію «102».

115. Згідно відібраних 13 лютого 2020 року пояснень ОСОБА_10 , він перебував на місці ДТП, куди прибув автомобіль «Хонда». З автомобіля вийшов громадянин у цивільному одязі, який підійшов до учасників ДТП і повідомив, що є працівником поліції та буде оформляти ДТП. Після бесіди один із учасників повідомив, що працівник поліції у стані сп`яніння, його попросили назватись та пред`явити службове посвідчення, чого ним зроблено не було та останній почав тікати. ОСОБА_10 зазначав, що безпосередньо був біля працівника поліції та відчував різкий запах алкоголю з його ротової порожнини, поведінка його була нетактовна.

116. Згідно відібраних 13 лютого 2020 року пояснень ОСОБА_19 , він перебував на місці ДТП, куди прибув автомобіль «Хонда». З водійських дверей вийшов громадянин у цивільному одязі. Вказаний громадянин підійшов до учасників ДТП і повідомив, що є працівником поліції та приїхав оформити ДТП. При цьому посвідчення працівника поліції не пред`явив. Під час бесіди з учасниками ДТП один із присутніх на місці - ОСОБА_4 вказав, що працівник поліції перебуває в стані сп`яніння. Після чого між працівником поліції та учасниками ДТП і присутніми на місці виник конфлікт. Після цього працівник поліції почав тікати з місця події, однак громадяни його зупинили. Додав, що був свідком подій під час яких працівник поліції намагався втекти з місця. Чи перебував останній у стані сп`яніння стверджувати не може, так як особисто з працівником не спілкувався та запах алкоголю не відчув.

117. Згідно відібраних 18 лютого 2020 року пояснень ОСОБА_13 , він підійшов до підїхавшого автомобіля «Хонда», де за кермом сидів невідомий йому громадянин, який за його вимогою надав посвідчення водія. На запитання щодо реєстраційного документа на автомобіль вказаний громадянин відповів, що вони у власника автомобіля, якого він привіз. Після чого він запропонував вказаному громадянину підійти до відповідального від керівництва, а саме капітану поліції ОСОБА_14 , для встановлення та з`ясування ситуації. Також, зазначив, що не бачив ОСОБА_1 під керуванням транспортним засобом «Хонда».

118. Згідно відібраних 20 лютого 2020 року пояснень ОСОБА_14 , по прибуттю на місце ДТП було встановлено значну кількість цивільних осіб, які вказали на невідому особу та повідомили, що зазначена особа прибула на місце події, назвалась слідчим та попередньо почала здійснювати збір документів та фіксацію ДТП. В той же час громадяни зазначали, що вказана особа перебувала у цивільній формі одягу, відмовилась надавати будь-які документи, що посвідчують особу. Про зазначений факт було повідомлено чергового ГУНП для подальшого інформування керівництва ГУНП та відповідних підрозділів. Після прибуття на місце працівників УКЗ ГУНП та Одеського управління ДВБ НПУ невідома особа (яка назвалась слідчим поліції пред`явила своє службове посвідчення, згідно якого встановлено особу ОСОБА_1 - слідчий слідчого відділення Чорноморського ВП Овідіопольського ВП ГУНП). В той же час, громадяни, які були присутні на місці події ( ОСОБА_4 та ОСОБА_10 ) повідомили, що ОСОБА_1 за вказаною адресою прибув за кермом власного автомобіля марки «Хонда». У зв`язку із цим, ОСОБА_1 працівниками УКЗ ГУНП було запропоновано пройти тест на встановлення ступеню алкогольного сп`яніння із використанням пристрою «Драгер», на що останній відмовився. На пропозицію направитись у медичний заклад для проходження медичного обстеження також відмовився.

119. Згідно відібраних 18 лютого 2020 року пояснень ОСОБА_5 , він не бачив, на чому прибув на місце ДТП ОСОБА_1 , так як в цей час займався оформленням матеріалів ДТП.

120. Згідно відібраних 18 лютого 2020 року пояснень ОСОБА_6 , на місце ДТП підійшов громадянин у цивільному і почав фотографувати два автомобіля, які причетні до ДТП. Пояснив, що вказаного чоловіка раніше не бачив і з ним не знайомий. У зв`язку із за діянням у плані «Перехоплення», залишив місце ДТП та більше по суті додати нічого не може.

121. Окрім того, Верховний Суд звертає увагу, що згідно матеріалів службового розслідування, пояснень присутніх на місці ДТП третіх осіб та показань свідка ОСОБА_4 , поліцейські, які прибули на місце описаної події, та які пропонували ОСОБА_1 пройти перевірку на стан сп`яніння, могли зафіксувати факт перебування позивача за кермом автомобіля в другій половині описаних подій, тобто вже після того, як вказані обставини могли зафіксувати допитанні на місці ДТП особи. Судами попередніх інстанцій встановлено, що звернення від третіх осіб щодо надходження за кермом автомобіля ОСОБА_1 та перебування останнього із ознаками алкогольного сп`яніння почали надходити близько 22:00 год. 12 лютого 2020 року, позаяк, відповідні працівники поліції на місце події прибули після 23:00 год., а протокол про адміністративне правопорушення Серії ОБ №097355 за частиною 1 статті 130 КУпАП був складений після відмови ОСОБА_1 , що мала місце приблизно о 00:50 год. 13 лютого 2020 року.

122. Відтак, обставини, що досліджувались у справі №501/535/20, а саме питання перебування ОСОБА_1 за кермом автомобіля та правомірність відмови від освідування на стан сп`яніння, не є в повній мірі преюдиційними до доказування у даній справі, оскільки такі обставини в часовому вимірі не охоплюються із всіма обставинами у даній справі. Відмова від освідування в контексті встановлених обставин є частиною описаних у висновку за результатом службового розслідування та встановлених подій.

123. Колегією суддів також звертається увага, що жоден із учасників події не зазначав про присутність громадянина ОСОБА_20 , та більше того, що такий перебував за кермом автомобіля, а не ОСОБА_1 . Водночас, матеріалами підтверджується, що в поясненнях позивача від 13.02.2020 не було зазначено про те, що разом із ним на місце події прибула особа із прізвищем ОСОБА_20 , яка в той же час була за кермом автомобіля. З наведеного також висновується, що дисциплінарній комісії не було повідомлено, зокрема, про існування громадянина ОСОБА_20 , та що такий перебував за кермом автомобіля.

124. Таким чином, як вірно зазначав суд апеляційної інстанції, вказаними обставинами підтверджується:

факт закриття адміністративного провадження у зв`язку із відсутністю в діях позивача складу правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме у зв`язку із недоведеністю Управлінням поліції законності вимог стосовно проходження позивачем медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння;

факт вчинення позивачем як працівником поліції дій стосовно виконання своїх функцій без підтвердження на вимогу громадян своїх повноважень, загострення ситуації на місці події дорожньо-транспортної пригоди, не виконання вимог працівників поліції, що в результаті завдало додаткового функціонального навантаження на орган поліції, сутичок, суперечок та скарг на працівника поліції.

125. Верховний суд погоджується із висновками суду апеляційної інстанції, що виходячи з суті дисциплінарного провадження та з наявного діючого у позивача дисциплінарного стягнення (попередження про неповну посадову відповідність згідно наказу від 28.01.2020 №224), у ситуації, що склалась, висновки відповідача про наявність в діях позивача порушень п.п. 1, 2, 3, 6, 7, 11 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, п. 1 ч. 1, ч.ч. 2, 3 ст. 18, п.п. 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», Присяги працівника поліції, абзацу 5 ч. 2 ст. 16 Закону України «Про дорожній рух», п.п. 1.3, 2.5, 2.9 «а» Правил дорожнього руху, п.п. 3, 4 розділу IV Правил етичної поведінки поліцейських, є обґрунтованими, а обраний вид дисциплінарного стягнення відповідає характеру правопорушення та наслідкам, що їх спричинили.

126. У зв`язку із чим, суд апеляційної інстанції дійшов вірного висновку про те, що під час накладення дисциплінарного стягнення відповідач діяв обґрунтовано та з дотриманням чинного законодавства, а тому підстави для задоволення позову, скасування оспорюваних наказів, поновлення позивача на посаді і стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу були відсутні.

127. Верховний Суд зазначає, що в контексті встановлених обставин даної справи, закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення свідчить про відсутність складу адміністративного, однак не дисциплінарного проступку.

128. Подібна за змістом правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 22 жовтня 2019 року у справі № 480/3950/18, від 29 листопада 2019 року у справі №824/832/18-а.

129. При цьому слід враховувати, що звільнення у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби не пов`язано із кримінально-правовою, цивільно-правовою чи адміністративно-правовою кваліфікацією тих самих діянь, які водночас стали підставою для ініціювання службового розслідування.

130. Вирішення питання про правомірність притягнення поліцейського до дисциплінарної відповідальності передбачає необхідність з`ясувати саме наявність складу дисциплінарного проступку в його діяннях.

131. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 19 травня 2022 року у справі № 480/4079/18.

132. Щодо доводів касатора про призначення та проведення службового розслідування до розгляду протоколу про адміністративне правопорушення, Верховний Суд зазначає наступне.

133. Відповідно до частини 5 статті 14 Дисциплінарного статуту у разі надходження до органу поліції матеріалів про вчинення поліцейським адміністративного правопорушення, що складені в порядку, визначеному Кодексом України про адміністративні правопорушення, службове розслідування не призначається, а рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності приймається на підставі зазначених матеріалів.

134. Дійсно, у такому випадку, питання притягнення поліцейського до дисциплінарної відповідальності поставлене в залежність від надходження до органу поліції матеріалів про вчинення поліцейським адміністративного правопорушення.

135. Водночас, відповідно до частини 4 статті 14 Дисциплінарного статуту підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

136. Відповідно до констатуючої частини наказу ГУНП в Одеській області від 13.02.2020 № 381 «Про призначення службового розслідування та складу дисциплінарної комісії», « 12.02.2020 о 22:30 год. до Головного управління з Чорноморського ВП Овідіопольського району Одеської області місцевими мешканцями було виявлено слідчого СВ Чорноморського ВП Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області підполковника поліції ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом з ознаками сп`яніння. За порушення п. 2.5 ПДР відносно підполковника поліції ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення серії ОБ № 097355 за ч. 1 статті 130 КУпАП».

137. З огляду на те, що першочерговою підставою для призначення службового розслідування слугувало повідомлення громадян та інших поліцейських про вчинення касатором порушень, що мали ознаки дисциплінарного проступку (що в подальшому підтвердилось), висновується те, що в даному випадку застосованими є положення частини 4 статті 14 Дисциплінарного статуту, як підстави для відкриття службового розслідування щодо ОСОБА_1 .

138. Окрім того, відповідно до частини 4 статті 341 КАС України, у суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається.

139. Колегією суддів не встановлено, що вказані доводи як підстави протиправності оскаржуваних наказів заявлялись в суді першої та/або апеляційної інстанції, а відтак, в силу зазначеної норми, подальша їх оцінка не здійснюється.

140. Щодо посилань касатора на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, зокрема те, що оскаржувана постанова не містить в собі посилання на конкретні пункти та частини статті 317 КАС України, положеннями якої суд керувався при визначенні зазначеної постанови, Верховний Суд зазначає, що відповідно до частини 2 статті 351 КАС України, порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення лише за умови, якщо це порушення призвело до ухвалення незаконного рішення. Відтак, вказані доводи Верховним Судом відхиляються, оскільки суд апеляційної інстанції прийняв правильне по суті судове рішення, а допущені процесуальні порушення не призвели до ухвалення незаконного рішення.

141. Інші доводи касаційної скарги висновків суду апеляційної інстанції та цієї постанови не спростовують, а справи, на неврахування яких касатор посилався як на підставу касаційного оскарження, не є в повній мірі релевантними до застосування у цій справі.

142. Відповідно до частин першої - третьої статті 242 Кодексу адміністративною судочинства України рішення суду має ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

143. Відповідно до статті 350 КАС України Суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасовано правильне по суті і законне судове рішення з мотивів порушення судом норм процесуального права, якщо це не призвело і не могло призвести до неправильного вирішення справи.

144. Враховуючи наведене, перевіривши за матеріалами адміністративної справи доводи касаційної скарги, які стали підставою для відкриття даного касаційного провадження, Верховний Суд зазначає, що судом апеляційної інстанції правильно застосовано норми матеріального права та правильно вирішено справу. А відтак, касаційна скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення, а оскаржуване позивачем судове рішення - без змін.

145. З огляду на результат касаційного розгляду судові витрати не розподіляються.

Керуючись статтями 242, 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359, Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

2. Постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 11 листопада 2021 року у справі №420/4977/20 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і не оскаржується.

СуддіА.В. Жук Н.М. Мартинюк Ж.М. Мельник-Томенко