Справа № 692/688/22
Суддя: ЛЕВЧЕНКО Л. О.
Дата ухвалення: 2022-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 692/688/22
Провадження № 2-а/692/13/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2022 року смт. Драбів

Драбівський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Левченко Л.О.

за участю секретаря Савенко О.В.

розглянувши в судовому засіданні (в спрощеному порядку) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в м. Київ Департаменту патрульної поліції в м. Київ про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Драбівського районного суду Черкаської області з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції в м. Київ Департаменту патрульної поліції в м. Київ про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення.

Свій позов ОСОБА_1 обгрунтовує тим, що постановою серії ЕАР № 5734157 від 10.08.2022 року про накладення адміністративного стягнення в справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП за керування 10.08.2022 року о 12:49 год. транспортним засобом DAWOO LANOS, д.н.з. НОМЕР_1 , будучи позбавленим права керування транспортним засобом.

Вважає притягнення його до адміністративної відповідальності незаконним а постанову протиправною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки автомобілем за вказаних обставин будучи особою, позбавленою права керування транспортними засобами, не керував. Даним автомобілем керував його товариш ОСОБА_2 . Оскільки під час руху по м. Києву вказані особи заблукали, то ОСОБА_2 вийшов з автомобіля щоб запитати дорогу, а ОСОБА_3 сів за кермо автомобіля, що помити лобове скло. У цей час прибули працівники поліції, які звернулись з вимогою надати документи на автомобіль, в подальшому працівник поліції пішов до службового автомобіля, звідки повернувся з роздрукованою вказаною постановою. У проханні почекати адвоката відмовив, порушив його право на захист. Вважає, що складові адміністративного правопорушення, передбачені ч. 4 ст.126 КУпАП, відсутні, відеозаписи, які можуть бути надані представниками поліції не можуть вважатись належними доказами. Вважає дії інспектора протиправними, тому просить вказану постанову скасувати. На підтвердження своєї позиції просив викликати до суду та допитати в якості свідка ОСОБА_2 .

Ухвалою суду від 18 серпня 2022 року у відповідності до положень ч. 5 ст. 262 КАС України провадження по справі відкрите за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін та запропоновано відповідачу надати відзив на позов.

Від відповідача 30.08.2022р. за вх. № 2769/22-Вх на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому той проти задоволення позовних вимог заперечував. Вважає твердження позивача, викладенні у позові, хибними, а позовні вимог безпідставними, необгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Вказує, що інспектор під час винесення оскаржуваної постанови діяв відповідно до Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18 грудня 2018 року № 1026, ним вірно кваліфіковано вчинене позивачем правопорушення та вірно застосовано норми матеріального права.

Щодо обставин справи вказав, під час патрулювання Подільського району міста Києва, екіпажем було виявлено транспортний засіб «LANOS», номерний знак НОМЕР_1 , який не виконав вимоги дорожнього знаку 3.24 розворот заборонено, що стало причиною зупинення водія згідно ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію». Відтак, інспектор, підійшовши до водія, представився, пояснив причину зупинки, та на підставі п. 2.4 (а) висунув законну вимогу водію пред`явити документи передбачені у п. 2.1 ПДР, останній пред`явив посвідчення у відповідному застосунку «ДІЯ», посилаючись на те, що забув вдома оригінал посвідчення водія. Вказав, що фіксація вчинення вказаного правопорушення здійснювалась за допомогою технічних приладів та засобів, про що надав диск з відеозаписом. За допомогою бази АРМОР, було встановлено, а також перевірено на офіційному веб порталі Судової влади України про те, що постановою Генічеського районного суду Херсонської області від 11.11.2021, справа № 653/2810/21, водій (позивач) позбавлений права керування транспортним засобом терміном на 1 рік, тому оскаржувана постанова є правомірною.

Твердження позивача, про перебування гр. ОСОБА_2 за кермом автомобіля та обставини зупинки вказаного транспортного засобу працівниками поліції, вказані у позовній заяві, є хибними та такими, що вводять суд в оману. Вважає, що позивач своїми діями бажає ухилитись від адміністративної відповідальності. Згідно даних відеозапису за кермом автомобіля перебував саме позивач, що він також підтвердив в подальшому під час винесення оскаржуваної постанови.

Також зазначив, що під час винесення постанови інспектор не перешкоджав реалізації права на отримання правової допомоги на місці розгляду справи чи в телефонному режимі. Позивачу було роз`яснено права згідно ст. 268 КУпАП, клопотань від позивача під час винесення оскаржуваної постанови не було.

За таких умов просить у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Стороною позивача заявлялось клопотання про відкладення розгляду справи для ознайомлення з матеріалами відзиву на позов та надання відповіді на відзив, однак після ознайомлення з відзивом така відповідь надана не була.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не прибув. Від його представника адвоката Бруса С.М. надійшла заява вх.№ 3001/22-Вх від 21.09.2022р., про дубльована засобами електронної пошти за вх. №ЕП-794/22Вх від 21.09.2022р. про розгляд справи без участі позивача та його представника, у якій той на задоволенні позовних вимог наполягав, просив провести розгляд справи без участі позивача та його представника.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 10.08.2022р. інспектором БЗС батальйону 2 роти Управління патрульної поліції в м. Київ Барановським М.Л. було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕАР № 5734157, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.4 ст. 126 КУпАП. Дана постанова винесена на місці та є стандартним бланком.

З тексту постанови вбачається, що ОСОБА_1 10.08.2022р. о 12:21 год. м. Київ, вул. Я. Стеценка, 46, керуючи автомобілем «LANOS», номерний знак НОМЕР_1 , не виконав вимоги дорожнього знаку 3.24 розворот заборонено та здійснив розворот, а акож керував транспортним засобом, будучи позбавленим права керування, чим порушив п. 2.1 а ПДР.

Згідно до ч.3 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За змістом статті 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають, зокрема, справи про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху).

Відповідно до частини 2 статті 222 КУпАП від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 258 КУпАП, протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції.

Відповідно ч. 4 ст. 258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Крім того, «Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» затвердженої наказом МВС № 1395 від 07.11.2015р. встановлено, що у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121, статями 121-1,121-2, частинами першою, другою і третьою статті122, частиною першою статті 123, статтею 124- 1, статями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП. Постанова виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Таким чином, постанова у справі про адміністративне правопорушення винесена на підставі та у порядку, передбаченому законодавством.

Ч. 4 ст. 126 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.

Порядок дорожнього руху на території України регулюється відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 року № 3353, Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабміну України від 10.10.2001р. №1306.

Статтею 14 Закону № 3353 встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно п.п а) п. 2.1 Правил дорожнього руху водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Відповідно ч. 1-3 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з ст. 280 КпАП України (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, заподіяння майнової шкоди, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Звертаючись до суду з даним позовом позивач вказав, що за обставин, визначених постановою серії ЕАР № 5734157 від 10.08.2022 року, транспортним засобом не керував, оскільки позбавлений права керування транспортними засобами та заперечив факт зупинки автомобіля працівниками поліції.

Сторона відповідача з такими висновками не погодилась, та надала відеодокази на оптичному диску. Даний диск містить два відео файли, досліджені у судовому засіданні, з яких вбачається, що працівниками поліції 10.08.2022р. проводилось патрулювання вулиць, під час якого вивалено автомобіль «LANOS» сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , який було супроводжено працівниками поліції від часу виявлення його руху на дорозі та до моменту повної зупинки на узбіччі. З місця подія вийшла особа чоловічої статі, з якою працівником поліції проводилось спілкування, встановлено особу, якою є саме позивач по справі, та в подальшому водія запрошено до службового автомобіля, де винесено оскаржувану постанову. При цьому з запису вбачається, після зупинки автомобіля з переднього пасажирського сидіння встала особа чоловічої статі, відмінна від ОСОБА_1 . Таким чином твердження позивача про те, що він не перебував за кермом автомобіля «LANOS», а автомобілем керувала інша особа, працівниками поліції транспортний засіб не зупинявся і інспектор підійшов до автомобіля, який тривалий час стояв на узбіччі та безпідставно зробив висновок про керування автомобілем саме ОСОБА_1 , не узгоджується з матеріалами справи та суперечить як оскаржуваній постанові, так і дослідженому відеозапису. При цьому стороною позивача жодних доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 автомобілем не керував надано не було. Незважаючи на заявлене у позовній заяві клопотання про виклик свідка ОСОБА_2 , стороною позивача в подальшому таке клопотання підтримано не було, на його виклику сторона позивача не наполягала. Наявні докази є належними, допустимими та достовірними, оскільки вони здобуті з додержанням процесуальної процедури, не суперечать фактичним обставинам справи і об`єктивно узгоджуються між собою.

Позивач не надав жодних доказів щодо спростування висновків, зроблених в постанові серії ЕАР № 5734157 від 10.08.2022 року про порушення п.2.1 а) ПДР України щодо керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, за що передбачена відповідальність ч. 4 ст. 126 КУпАП.

Більше того, позивач у позовній заяві визнав, що на час зупинки працівниками поліції був позбавлений права керування транспортним засобом.

З наданого відповідачем відеозапису жодних заперечень ОСОБА_1 до інкримінованого йому правопорушення, порядку винесення постанови та порядку забезпечення його прав, зокрема у наданні правової допомоги, не вбачається, інших доказів на підтвердження даних тверджень матеріали справи не містять, такі докази стороною позивача не надавались. Сторона захисту не заперечує самих подій та обставин, що містяться у наданих працівниками поліції відео файлах.

При цьому суд не приймає твердження позивача щодо того, що відеозаписи, які можуть бути надані представниками поліції не можуть вважатись належними доказами, оскільки їх не вказано як доказ у постанові та не вказано технічний засіб, яким здійснювалась фіксація, з огляду на те, що ст. 40 Закон України «Про Національну поліцію» (надалі - Закон) Поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на однострої, у/на службових транспортних засобах, у тому числі без кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень, радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз, а також використовувати інформацію, отриману з фото- і відеотехніки, що перебуває в чужому володінні, з метою: 1) запобігання правопорушенню, виявлення або фіксування правопорушення, охорони та захисту публічної безпеки, особистої безпеки осіб і власності від протиправних посягань; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Тобто положення Закону надають право поліції використовувати інформацію відеозапису та фотокартки в якості речових доказів наявності або відсутності факту вчинення правопорушення. Такого висновку в ухваленій постанові дійшов Шостий апеляційний адміністративний суд у справі № 379/78/19 від 11.06.2019.

Підсумовуючи викладене, суд вважає, що інспектор діяв відповідно до Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18 грудня 2018 року № 1026, таким чином було зафіксовано розгляд справи про адміністративне правопорушення.

Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати у рішенні, ухваленому 29 червня 2007 року у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (OHalloran and Francis v. the United Kingdom) також зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та керувати ними, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі, зокрема, як в даній справі, зобов`язані дотримуватись вимог п. 2.1 а) ПДР України.

Таким чином суд погоджується з висновком інспектора БЗС батальйону 2 роти Управління патрульної поліції в м. Київ Барановського М.Л., викладеним у постанові про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі, серія ЕАР №5734157, від 10.08.2022р. в частині порушення вимог п.2.1 а ПДР України щодо керування транспортним засобом особою, яка позбавлена права керування транспортним засобом, за що передбачена відповідальність ч. 4 ст. 126 КУпАП.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи вищевказане, суд приходить до висновку про залишення рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовної заяви - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 6, 8, 9, 77, 78, 242, 244, 245, 246, 255, 286 КАС України, ст.ст. 126, 245, 247, 280, 288, 289, 293 Кодексу України про адміністративні правопорушення, Законом України «Про дорожній рух», Правилами дорожнього руху України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в м. Київ Департаменту патрульної поліції в м. Київ про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення- відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення через Драбівський районний суд Черкаської області.

Суддя Л.О. Левченко