Справа № 120/17523/21-а
Суддя: Воробйова Інна Анатоліївна
Дата ухвалення: 2022-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

12 вересня 2022 р. Справа № 120/17523/21-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді: Воробйової Інни Анатоліївни

за участю:

секретаря судового засідання: Корчевського М. Ю.

представника позивача: Докійчук Н.О.

представника відповідача: Франчука Я.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження адміністративну справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Барлінек Інвест"

до : Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Барлінек Інвест" (далі - ТОВ"Барлінек Інвест", позивач) із позовом до Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків (далі - ЦМЦ ДПС по роботі з великими платниками податків, відповідач). в якому просило визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення - рішення:

- №1 від 19.11.2021 року (Форма В1) про зменшення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість за липень 2021 року на суму 2 203 597 грн. та застосування штрафних (фінансових) санкцій 1 101 798,5 грн.

- №1 від 19.11.2021 року (Форма В4) про зменшення від`ємного значення суми податку на додану вартість, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду на суму 128 256 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що оскаржувані рішення є протиправними та такими, що підлягають скасуванню. оскільки висновки контролюючого органу, викладені в акті про результати документальної позапланової виїзної перевірки товариства стосовно недоведеності фактичного постачання товарів контрагентами позивача ТОВ "Біопласт-Захід", ТОВ "Варта - Н" спростовуються первинними документами та безумовно свідчать про реальність господарських операцій між позивачем та контрагентами.

Окремо вказано, що чинне законодавство не зобов`язує платника податків досліджувати господарську діяльність свого контрагента, та контрагенів контрагента. При цьому податковим органом не здійснювалась зустрічна звірка контрагентів, відповідно, висновки викладені в акті про неможливість постачання товару, на переконання позивача, є передчасними та помилковими.

Не погоджуючись із цими рішеннями, позивач звернувся до суду із позовом.

Ухвалою суду від 08.12.2021 року відкрито провадження у даній справі та вирішено її розгляд здійснювати в порядку загального позовного провадження і призначено підготовче засідання на 12.01.2022 року.

10.01.2022 р. відповідачем подано відзив, в якому, цитуючи висновки акту перевірки, представник просив відмовити в задоволенні позову. Також вказав, що перевіркою встановлено нереальність здійснення господарських операцій з придбання ТМЦ у ТОВ "Біопласт-Захід",ТОВ "Варта - Н" та ТОВ "Юк-Кристал", чим позивачем порушено п.198.1, п.198.2 ст.198 Податкового кодексу України.

12.01.2022 р., 01.02.2022 р. ухвалами суду відкладались підготовчі засідання на 01.02.2022 р., 09.02.2022 р.

09.02.2022 р. закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 28.02.2022 р.

28.02.2022 р., 04.04.2022 р., 25.04.2022 р., 16.05.2022 р., 30.05.2022 р. розгляд справи відкладено на 04.04.2022 р., 25.04.2022 р., 16.05.2022 р., 30.05.2022 р., 16.06.2022 р.

Ухвалою від 16.06.2022 р. позов залишено без розгляду із підстав повторної неявки позивача.

Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 29.07.2022 р. скасовано ухвалу від 16.06.2022 р. та справу направлено для продовження розгляду.

Ухвалою від 15.08.2022 р. призначено справу до розгляду на 25.08.2022 р.

25.08.2022 р. протокольою ухвалою суду відкладено розгляд справи на 12.09.2022 р.

В судовому засіданні представник позивача просила позов задовольнити з підстав вказаних у ньому.

Представник відповідача в задоволенні позову просив відмовити вказуючи на правомірність спірних рішень.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши письмові докази, суд встановив наступні фактичні обставини.

На підставі наказу Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків від 17.09.2021 №622, виданого на підставі п.п. 2.1.4 п. 20.1 ст. 20, п.п. 78.1.8 п. 78.1 ст. 78 ПК України, проведено документальну позапланову виїзну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю "Барлінек Інвест" щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за липень 2021 року від`ємного значення з податку на додану вартість, у тому числі заявленого до відшкодування з бюджету.

За наслідком проведеної перевірки складено акт №1020/31-00-04-01-01/34004579 від 19.10.2021 року, в якому встановлено, що ТОВ Барлінек Інвест завищено суму ПДВ, яка підлягає бюджетному відшкодуванню на суму 3 769 885 грн. та завищено від`ємне значення з ПДВ, що зараховується до складу наступного звітного періоду на суму 285 585 грн., чим порушено п.44.1 ст.44, п. 198.1, п.198.2, п. 198.3, п. 198.5, п.198.6 статті 198, п. 200.1, п. 200.4 статті 200 Податкового кодексу України.

Не погоджуючись із висновками акту товариством подано заперечення, за наслідком розляду яких ДПС направлено лист від 17.11.2021 р., в якому останній повідомив, що спростовано інформацію щодо ризиковості операцій між позивачем та ТОВ "ЮК Кристал", відтак, висновки акту викладено в новій редакції. Зокрема вказано, що ТОВ Барлінек Інвест завищено суму ПДВ, яка підлягає бюджетному відшкодуванню на суму 2 203 597 грн. та завищено від`ємне значення з ПДВ, що зараховується до складу наступного звітного періоду на суму 128 256 грн., чим порушено п.44.1 ст.44, п. 198.1, п.198.2, п. 198.3, п. 198.5, п.198.6 статті 198, п. 200.1, п. 200.4 статті 200 Податкового кодексу України.

На підставі висновків акту контролюючим органом 19.11.2021 р. прийнято наступні податкові повідомлення - рішення:

- №1 (Форма В1) про зменшення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість за липень 2021 року на суму 2 203 597 грн. та застосування штрафних (фінансових) санкцій 1 101 798,5 грн.;

- №1 (Форма В4) про зменшення від`ємного значення суми податку на додану вартість, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду на суму 128 256 грн.

Не погоджуючись із цими рішеннями , позивач звернувся до суду із позовом.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд виходить із наступного.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, та порядку їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, врегульовано Податковим кодексом України (далі - ПК України).

Згідно абзацу першого пункту 44.1 статті 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту (абзац другий пункту 44.1 статті 44 ПК України).

В розумінні підпунку 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 ПК України податковий кредит - це сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Відповідно до пункту 198.1 статті 198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій, зокрема, з придбання або виготовлення товарів та послуг (підпункт а).

Положеннями пункту 198.3 статті 198 ПК України визначено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п.193.1 ст.193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з:придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи);ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

У відповідності до пункту 198.2 статті 198 ПК України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Згідно пункту 198.6 статті 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними / розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями (тимчасовими, додатковими та іншими видами митних декларацій, за якими сплачуються суми податку до бюджету при ввезенні товарів на митну територію України), іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Пунктом 200.1 статті 200 ПК України передбачено, що сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом (пункт 200.2 статті 200 ПК України).

Підпунктом 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 ПК України передбачено, що об`єктом прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.

Базою оподаткування є грошове вираження об`єкту оподаткування, визначеного згідно із статтею 134 цього Кодексу з урахуванням положень цього Кодексу (підпункт 135.1 статті 135 ПК України).

Пунктом 44.2 статті 42 ПК України передбачено, що для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.

Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначає Закон № 996-ХIV.

Відповідно до статті 1 Закону № 996-XIV первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

У свою чергу, господарська операція - це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства (стаття 1 цього ж Закону).

Згідно з частиною другою статті 3 Закону № 996-XIV бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Метою ведення бухгалтерського обліку і складання фінансової звітності є надання користувачам для прийняття рішень повної, правдивої та неупередженої інформації про фінансове становище, результати діяльності та рух грошових коштів підприємства.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону № 996-XIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Підпунктом 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Із системного аналізу вказаних норм випливає, що господарські операції для визначення податкового кредиту мають бути фактично здійсненими та підтвердженими належним чином оформленими первинними документами, які відображають реальність таких операцій. Сума податку для включення до податкового кредиту повинна бути підтверджена податковою накладною, виписаною постачальником на операцію з постачання товару (послуг) і зареєстрованою в Єдиному реєстрі податкових накладних.

При цьому, сама собою наявність або відсутність окремих документів, а також недоліки в їх оформленні не можуть бути підставою для висновку про відсутність господарських операцій та відмови у формуванні податкового кредиту, якщо з інших даних вбачаються зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі платника у зв`язку з його господарською діяльністю.

Так, судом встановлено, що висновок контролюючого органу щодо завищення позивачем суми ПДВ, яка підлягає бюджетному відшкодуванню та завищення від`ємного значення з ПДВ, що зараховується до складу наступного звітного періоду, ґрунтується на нереальності здійснення операцій з придбання ТМЦ у ТОВ "Біопласт-Захід" та ТОВ "Варта - Н", у зв`язку з відсутністю легального джерела походження товару, відсутністю придбання достатньої кількості товару, яка є меншою за реалізовану, відсутністю у контрагентів позивача достатніх матеріально-технічних і трудових ресурсів на виготовлення ТМЦ.

Надаючи правову оцінку висновкам відповідача щодо нереальності господарських операцій, зокрема з придбання у ТОВ "Біопласт-Захід" ТМЦ, суд зазначає наступне.

04.01.2021 року між ТОВ "Барлінек Інвест" (покупець) та ТОВ "Біопласт-Захід"( постачальник), укладено договір поставки №21-3105, згідно умов якого постачальник зобов`язується на умовах визначених цим договором передати (поставити) вироби з поліетилену, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити товар. Найменування, загальна кількість і асортимент (номенклатура) товару встановлюється в замовленні покупця та у документі на відпуск (видатковій накладній), які, після їх оформлення стають невід`ємними частинами даного Договору. Асортимент та ціна товару, за якою постачальник зобов`язується його поставити в межах даного Договору, можуть бути зазначені в рахунках (рахунках-фактурах), які після їх заповнення стають невід`ємними частинами даного договору. Оплата покупцем товару за цінами, вказаними в рахунках (рахунках-фактурах), вважається конклюдентною згодою з вказаними цінами, враховуючи попереднє погодження вартості. Загальна сума Договору складає 2000000 грн. з ПДВ. Вартість кожної окремої партії Товару зазначається у замовленні, видатковій накладній та рахунку. Оплата здійснюється банківським переказом на рахунок постачальника в українських гривнях. Покупець зобов`язаний оплатити вартість Товару не пізніше 21 календарного дня з моменту отримання Товару.

На виконання даного договору товариству поставлено полотно в травні та в липні 2021 р., що підтверджується видатковими накладними №155, 156 від 11.05.2021 р. , №175 від 19.05.2021 р., №187 , №188 від 27.05.2021 р., №238 від 05.07.2021 р., №249 від 12.07.2021 р., №260 від 19.07.2021 р., №276 від 27.07.2021 р.

Товар доставлено на адресу позивача автомобільним перевізниками, а саме:

- ФОП ОСОБА_1 , що підтверджується товарно- транспортними накладними №155 від 11.05.2021 р., №238 від 05.07.2021 р.

- ФОП ОСОБА_2 , що підтверджується товарно- транспортними накладними №175 від 19.05.2021 р., №187, №188 від 27.05.2021 р.

- ФОП ОСОБА_3 , що підтверджується товарно- транспортною накладною №249 від 12.07.2021 р.;

- ОСОБА_4 , що підтверджується товарно- транспортною накладною №260 від 19.07.2021 р.;

- ФОП ОСОБА_5 , що підтверджується товарно- транспортною накладною №276 від 27.07.2021 р.

Розрахунки за товар, згідно пункту 4.3 Договору поставки №21-3105, здійснено у безготівковій формі, що підтверджується наявними в матеріалах справи платіжними дорученнями.

Аналізуючи ці первинні документи, на підставі яких позивач сформував податковий кредит, суд дійшов висновку, що вони підтверджують фактичне виконання умов договору укладеного з контрагентом, свідчать про фактичне отримання від контрагента ТМЦ та відображають зміст господарських операцій. Видаткові накладні, обов`язкова наявність яких була зазначена в укладеному договорі, містять найменування товару, його кількість, вартість, в тому числі податок на додану вартість. В акті перевірки підтверджена реєстрація контрагентом позивача податкових накладних в ЄРПН, що є підставою для відображення відповідних сум ПДВ у податковій звітності. Жодних розбіжностей у змісті видаткових накладних та податкових накладних, розрахункових документів тощо, контролюючим органом не встановлено.

Висновок відповідача про те, що не є можливим ідентифікувати автомобільних перевізників за відсутності їх відображення в ЄРПН суд вважає безпідставним, оскільки позивач не може нести відповідальність за невиконання його контрагентами своїх податкових зобов`язань, адже поняття добросовісний платник, яке вживається у сфері податкових правовідносин, не передбачає виникнення у платника додаткового обов`язку з контролю за дотриманням його постачальниками правил оподаткування, а сам платник не наділений повноваженнями податкового контролю для виконання функцій, покладених на податкові органи, а тому не може володіти інформацією відносно виконання контрагентом податкових зобов`язань.

Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 16.06.2021 року у справі № 520/2700/19.

Більш того, ПКУ не містить норм, відповідно до яких виходило б, що не відображення перевізників в ЄРПН, позбавляє права на отримання податкового кредиту . Навпаки, єдиною підставою для формування податкового кредиту є наявність податкової накладної, яка складена відповідно до закону.

Стосовно аргументтів відповідача про те, що згідно ІТС "Податковий блок" ТОВ "ОВІ ТЕК" не мало можливості надати ТОВ "Біопласт-Захід" в оренду складські приміщення за адресою вул. Стрийська, 45, м. Львів, а тому контрагент позивача не мав можливості відвантажувати ТМЦ з цього складу, то такі, на думку суду, не можуть свідчити про нереальність господарської операції та, відповідно, про порушення позивачем податкового законодавства.

Окремо суд зазначає й про те, що висновки про неможливість ТОВ "ОВІ ТЕК" надати контрагенту позивача в оренду складські приміщення контролюючим органом зроблено виключно на підставі аналізу зібраної та опрацьованої узагальненої податкової інформації наявної в базі даних, проте така (інформація), носить виключно інформативний характер та не є належним доказом в розумінні процесуального Закону.

Аналогічного висноку дійшов Верховний Суд у постанові від 17.06.2021 року у справі № 200/9296/19-а.

Щодо нереальності господарських операцій з придбання товару позивачем у ТОВ "Варта-Н", суд вказує на таке.

01.04.2021 року між ТОВ "Барлінек Інвест", як покупцем, та ТОВ "Варта-Н", як продавцем, укладено договір купівлі-продажу необробленої сировини №1, згідно умов якого продавець зобов`язується систематично передавати (продавати) покупцю у власність, а покупець зобов`язується прийняти й оплатити необроблену деревину. Товар поставляється партіями за попередньо погодженим сторонами графіком. Ціна за одиницю товару визначається за погодженням між сторонами та вказується у Специфікаціях.

Виконання умов даного договору позивача з ТОВ "Варта-Н" підтверджується первинними документами , які згідно з пунктом 44.1 статті 44 ПК України, є підставою для податкового обліку, а саме: Специфікаціями від 01.04.2021 року, які є Додатком №1 і Додатком №2 до Договору №1 від 01.04.2021 року, видатковим накладними №51 від 01.07.2021 р.,№52, 53, 54 , 55, від 02.07.2021 р., №56, №57, №58 від 05.07.2021 р., №59 від 06.07.21 р., №60 від 07.07.2021 р., №61, №62 від 09.07.2021 р., №63 від 12.07.2021 р., №64 від 14.07.2021 р., №65, №66 від 16.07.2021 р., № 67, 68, 69, 70 від 19.07.2021 р., №71, №72 від 20.07.2021 р., №73, №74, №75 від 21.07.2021 р., №76 від 22.07.2021 р., №77, 78, 79 від 23.07.2021 р., №80 від 24.07.2021 р., №81, 82, 83 від 26.07.2021 р., №84 від 27.07.2021 р., №85 від 28.07.2021 р., №86, №87 від 29.07.2021 р. , №88, №89, №90, №91, №92, 93 від 30.07.2021 р.; товарно - транспортною накладною №000050 від 01.07.2021 р., №000051 , №000052, №000053, №000054 від 02.07.2021 р., №000055, №000056,№000057 від 05.07.2021 р., №000058 від 06.07.2021 р., №000059 від 07.07.2021 р., №000060, №000061 від 09.07.2021 р., №000062 від 12.07.2021 р., №000063 від 14.07.2021 р., №000064,№000065 від 16.07.2021 р., №000066, №000067,№000068, №000069 від 19.07.2021 р.,№000070, №000071 від 20.07.2021 р., №000072,№000073,№000074 від 21.07.2021 р.,№000075 від 22.07.2021 р., №000076, №000077, №000078 від 23.07.2021 р., №000079 від 24.07.2021 р., №000080, №000081, №000082 від 26.07.2021 р., №000083 від 27.07.2021 р., №000084 від 28.07.2021 р., №000085, №000086 від 29.07.2021 р., №000087 , №000088, №000089, №000090 , №000091, №000092 від 30.07.2021 р.

Вищевказані перинні документи, на думку суду, підтверджують фактичне виконання умов договору укладеного з контрагентом, свідчать про фактичне отримання від контрагента товару та відображають зміст господарської операції. Видаткові накладні, обов`язкова наявність яких була зазначена в укладеному договорі, містять найменування товару, його кількість, вартість, в тому числі податок на додану вартість. В акті перевірки підтверджена реєстрація контрагентом позивача податкових накладних в ЄРПН, що є підставою для відображення відповідних сум ПДВ у податковій звітності. Жодних розбіжностей у змісті видаткових накладних та податкових накладних, рахунках-фактурах, розрахункових документів тощо, контролюючим органом не встановлено.

Оцінюючи аргументи відповідача відносно того, що в ході аналізу інформації, що міститься в ІТС "Податковий блок" по ТОВ "Варта Н" та контрагентам , які здійснювали поставку останньому , зокрема СУПП ТОВ "Варта", ТОВ "Саммерс Вуд", ТОВ "Океан Вуд", ТОВ "ЛТД"Ліском" встановлено, що у останніх відсутні права власності на майно на нерухоме майно, жодних податкових накладних на реалізацію чи придбання товарів/послуг починаючи з січня по липень 2021 не зареєстровано, а тому встановити ланцюг походження товару не є можливим, що на переконання відповідача свідчить про недоведеність фактичного постачання товарів, суд такі до уваги не приймає. Так, на переконання суду, неможливо дійти з інформації, що міститься в ІТС "Податковий блок" за відсутністю безпосереднього дослідження контролюючим органом фінансово - господарської діяльності даного суб`єкта господарювання, в тому числі щодо наявних обсягів сировини (запасів минулих періодів та їх фактичний стан який міг вплинути на кінцевий об`єм/площу виготовлених ТМЦ).

Про такий висновок суду додатково свідчить правова позиція Верховного Суду викладена у постанові від 28.05.2021 року у справі №804/5965/16, згідно якої, податкова інформація, що наявна в інформаційно - аналітичних базах відносно контрагента позивача, як доказ нереальності здійснення господарських операцій, є безпідставною, оскільки остання носить виключно інформативний характер, не ґрунтується на безпосередньому аналізі первинних документів та не є належним доказом в розумінні процесуального Закону.

Оцінюючи висновки податкового органу щодо нереальності господарських операцій, суд приймає до уваги правову позицію Верховного Суду викладену у постанові від 18 червня 2021 року у справі № 320/7061/19, згідно якої, порушення певними постачальниками товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг)) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема у вигляді позбавлення права на податковий кредит, за можливу неправомірну діяльність його контрагента за умови, не встановлення фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагента та злагодженість дій між ними.

Суд зазначає, що відповідачем не встановлено наявності замкнутої схеми руху грошових коштів, яка б могла свідчити про узгодженість дій позивача та його постачальників для одержання товариством незаконної податкової вигоди, а тому ТОВ "Барлінек Інвест" не може зазнавати негативних наслідків внаслідок діянь інших осіб, що перебувають поза межами його впливу.

При цьому, контролюючим органом не наведено переконливих доводів, що ґрунтуються на об`єктивній інформації та спростовують факти господарської діяльності, засвідчені первинними документами, а також не представлено жодних доказів на підтвердження того, що відомості, які містяться в цих документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі

За таких обставин, суд вважає необгрунтованими висновки контролюючого органу про допущені позивачем порушення вимог податкового законодавства, які були виявлені під час проведення перевірки стосовно безпідставності формування даних податкового обліку за господарськими операціями з контрагентами позивача ТОВ "Біопласт-Захід" та ТОВ "Варта Н", а отже дані задекларовані позивачем є достовірними, відповідно правомірно сформувано податковий кредит з податку на додану вартість за такими господарськими операціями.

Окремо суд вказує й на висновки Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах "Проніна проти України" (пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

З огляду на такий підхід Європейського суду з прав людини до оцінки аргументів сторін, суд вважає, що ключові аргументи сторін отримали достатню оцінку.

Аналогічного правового висновку щодо застосування до даної категорії справи позиції Європейського суду з прав людини дійшов Верховний Суд у постанові від 27.05.2021 у справі № 808/3513/16.

Враховуючи вище наведене, на думку суду, доводи податкового органу в частині обґрунтування нереальності господарських операцій не знайшли свого підтвердження. Відтак, спірні рішення прийняті за відсутності на те правових підстав, а отже, є протиправними та підлягають скасуванню.

Відповідно до частин першої - другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно із статтею 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності свого рішення та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, що встановлені у справі обставини підтверджують позицію позивача, покладену в основу позовних вимог, а відтак, адміністративний позов належить задовольнити повністю.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд вказує, що відповідно до частини першої статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

За таких обставин, враховуючи, що позов підлягає задоволенню судові витрати понесені позивачем у даній справі підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків .

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

в и р і ш и в :

адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення №1 та №1 від 19.11.2021 року .

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Барлінек Інвест" (вул.Чехова,7-В, м. Вінниця, ) судові витрати зі сплати судового збору в сумі 22700 грн. (двадцять дві тисячі сімсот гривень) за рахунок бюджетних асигнувань Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків (пл.Львівська, 8, м.Київ, ).

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Барлінек Інвест" (вул.Чехова,7-В, м. Вінниця, )

Відповідач:Центральне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків (пл.Львівська, 8, м.Київ, ).

Копію рішення у повному обсязі сторони можуть одержати: 22.09.22 р.

Суддя Воробйова Інна Анатоліївна