Справа № 460/17276/21
Суддя: О.М. Дудар
Дата ухвалення: 2022-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Дудар О.М., за участю секретаря судового засідання Юрчук А.М., сторін та інших осіб, які беруть участь у справі:
позивача: представник Бондарчук В.Ю.,
відповідача: представник Кректун О.А.,
розглянувши у підготовчому засіданні клопотання представника відповідача про залишення позову без розгляду в адміністративній справі за позовом
доОфісу Генерального прокурора
про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,
У провадженні суду перебуває адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 (далі позивач) до Офісу Генерального прокурора (далі відповідач) про стягнення про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
Справа розглядається в порядку загального позовного провадження.
Представником відповідача подано клопотання про залишення позову без розгляду у зв`язку з пропуском строку звернення до адміністративного суду.
У підготовчому засіданні представник відповідача підтримала подане клопотання та пояснила суду, що спірні правовідносини пов`язані зі стягненням середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на посаді. Відтак, під час обчислення строку звернення до суду із цим позовом підлягають застосуванню норми спеціального процесуального закону Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України). Зокрема, ч.5 ст.122 КАС України передбачає місячний строк звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну служу, її проходження та звільнення з публічної служби. Оскільки відповідач звернувся до суду 20.12.2021, а з наказом про поновлення на посаді - був ознайомлений 07.10.2021, він пропустив строк звернення до суду. Просила із зазначених підстав залишити позов без розгляду.
Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи та додаткові докази, подані відповідачем в обґрунтування клопотання про залишення позову без розгляду, суд зазначає таке.
Відповідно до п.8 ч.1 ст.240 КАС України, суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.
Згідно з ч.3 ст.123 КАС України, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.
Якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду (ч.4 ст.123 КАС України).
Відповідно до ч.1 ст.122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (ч.2 ст.122 КАС України).
Відповідно до ч.5 ст.122 КАС України, для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.
Згідно з ч.3 ст.122 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
За змістом ч.2 ст.233 Кодексу законів про працю України, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин (далі КЗпП України), у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.
- визнано протиправним та скасовано наказ Генеральної прокуратури України від 23.10.2014р. №2491-ц про звільнення державного радника юстиції 3 класу ОСОБА_1 з посади начальника Головного управління захисту прав і свобод громадян та інтересів держави, протидії корупції та злочинності у сфері транспорту Генеральної прокуратури України у зв`язку з припиненням трудового договору відповідно до п.7-2 ст. 36 КЗпП України;
- поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника Головного управління захисту прав і свобод громадян та інтересів держави, протидії корупції та злочинності у сфері транспорту Генеральної прокуратури України з 24 жовтня 2014 року;
- допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника Головного управління захисту прав і свобод громадян та інтересів держави, протидії корупції та злочинності у сфері транспорту Генеральної прокуратури України з 24 жовтня 2014 року.
Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 липня 2019 року рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 квітня 2019 року залишено без змін.
Наказом Генерального прокурора від 18 вересня 2021 року №1401ц ОСОБА_1 було поновлено на посаді начальника Головного управління захисту прав і свобод громадян та інтересів держави, протидії корупції та злочинності у сфері транспорту Генеральної прокуратури України з 24 жовтня 2014 року.
Із наказом Генерального прокурора від 18 вересня 2021 року №1401ц ОСОБА_1 ознайомлений 07 жовтня 2021 року.
Із позовною заявою у цій справі ОСОБА_1 звернувся до суду 20 грудня 2021 року.
Позивач просить стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу у зв`язку з несвоєчасним виконанням рішення суду про поновлення на посаді.
Оплата вимушеного прогулу при затримці виконання рішення про поновлення на роботі працівника регламентована ст.236 КЗпП України.
Зазначена норма передбачає, що у разі затримки роботодавцем виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.
Отже, для розгляду клопотання про залишення позову без розгляду, суд з`ясовує питання, чи можна вважати середній заробіток за час вимушеного прогулу складовою заробітної плати та чи поширюється на вимогу про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу положення ч.5 ст.122 КАС України про місячний строк звернення до суду.
Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Верховна Палата, зокрема, зазначила, що середній заробіток за частиною другою статті 235 КЗпП України за своїм змістом є заробітною платою, право на отримання якої виникло у працівника, який був незаконно позбавлений можливості виконувати свою трудову функцію з незалежних від нього причин, оскільки особа поновлюється на роботі з дня звільнення, тобто вважається такою, що весь цей час перебувала в трудових відносинах.
Спір про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, який виник у зв`язку з незаконним звільненням працівника, який був позбавлений можливості виконувати роботу не з власної вини, є трудовим спором, пов`язаним з недотриманням законодавства про працю та про оплату праці.
Працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення цього середнього заробітку без обмеження будь-яким строком згідно з частиною другою статті 233 КЗпП України та не позбавлений права після ухвалення судового рішення про поновлення його на роботі в подальшому звернутися до суду із позовом про стягнення на його користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу, визначеного частиною другою статті 235 КЗпП України.
Крім того, Конституційний Суд України неодноразово надавав офіційне тлумачення частині 2 статті 233 КЗпП України.
Так, у рішенні Конституційного Суду України від 15 жовтня 2013 року №8-рп/2013 зазначено, що у в разі порушення роботодавцем законодавства про оплату праці не обмежується будь-яким строком звернення працівника до суду з позовом про стягнення заробітної плати, яка йому належить, тобто усіх виплат, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством, зокрема й за час простою, який мав місце не з вини працівника, незалежно від того, чи було здійснене роботодавцем нарахування таких виплат. У пункті 2.1 мотивувальної частини вказаного рішення Конституційний Суд України розкрив сутність вимог працівника до роботодавця, зазначених у ч.2 ст.233 КЗпП України, строк звернення до суду з якими не обмежується будь яким-строком.
Таким чином, оскільки середній заробіток за час вимушеного прогулу за своїм змістом є заробітною платою, суд дійшов висновку, що у спірних правовідносинах підлягає застосуванню ч.2 ст.233 КЗпП України, як загальна норма, що гарантує право особи, зокрема, позбавленої можливості виконувати свою роботу з незалежних від неї причин, на звернення до суду з позовом про стягнення належної їй заробітної плати без обмеження будь-яким строком.
Отже, строк звернення до суду позивачем пропущено не було, відповідно зазначені відповідачем підстави для залишення позову без розгляду відсутні.
Керуючись статтями 241, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
У Х В А Л И В :
У задоволенні клопотання представника відповідача про залишення без розгляду позову ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу відмовити.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала окремо не оскаржується. Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Повну ухвалу складено 13 вересня 2022 року.

Суддя О.М. Дудар