Справа № 420/18920/21
Суддя: Єресько Л.О.
Дата ухвалення: 2022-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2022 року

м. Київ

справа № 420/18920/21

адміністративне провадження № К/990/17781/22

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Єресько Л.О.,

суддів: Загороднюка А.Г., Білак М.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження у касаційній інстанції справу № 420/18920/21

за позовом ОСОБА_1 до Інституту Військово-Морських Сил Національного університету "Одеська морська академія" про визнання протиправними дій та стягнення грошових коштів,

за касаційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 ,

на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 10 листопада 2021 року, ухвалене суддею Потоцькою Н. В.

та постанову Пятого апеляційного адміністративного суду від 21 лютого 2022 року, ухвалену колегією у складі головуючого судді Лук`янчук О.В., суддів Бітова А.І., Ступакової І.Г.

УСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та їх обґрунтування

1. ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Одеського апеляційного адміністративного суду з адміністративним позовом до Інституту Військово-Морських Сил Національного університету Одеська морська академія (далі - відповідач, Інститут), де просив:

1.2. визнати протиправними дії Інституту щодо застосування грудня 2015 року як місяця за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення позивача в період з 28 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року включно;

1.3. стягнути з Інституту на користь позивача індексацію грошового забезпечення за період з 28 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року включно із застосуванням місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення - січень 2008 року в сумі 76698 гривень 90 копійок із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб, відповідно до пункту 2 «Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 року № 44 з урахуванням раніше виплачених сум;

1.4. визнати протиправною бездіяльність Інституту щодо невиплати в повному розмірі індексації грошового забезпечення за період з 01 березня 2018 року по 08 серпня 2018 року включно із застосуванням щомісячної фіксованої індексації 3692 гривні 17 копійок, відповідно до абзаців 4, 6 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078;

1.5. стягнути з Інституту на користь позивача щомісячну фіксовану індексацію грошового забезпечення 3692 гривні 17 копійок за період з 01 березня 2018 року по 08 серпня 2018 року включно в сумі 19413 гривень 67 копійок, відповідно до абзаців 4, 6 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078 із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб, відповідно до пункту 2 «Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 року №44 з урахуванням раніше виплачених сум.

2. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 09 липня 2020 року у справі №420/3185/20 визнано право позивача на отримання індексації грошового забезпечення та зобов`язано нарахувати та виплатити таку індексацію. Разом з цим, виконуючи вказане рішення, відповідач невірно визначив базовий місяць для такого розрахунку, що мало наслідком здійснення невірного розрахунку індексації. З посиланням на практику Верховного Суду та норми національного законодавства, позивач просить позов задовольнити у повному обсязі.

Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій

3. Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 10 листопада 2022 року провадження у справі № 420/18920/21 за позовом ОСОБА_1 до Інституту Військово-Морських Сил Національного університету Одеська морська академія про визнання протиправними дій та стягнення грошових коштів закрито на підставі частини четвертої статті 238 КАС України.

4. Закриваючи провадження, суд дійшов висновку, що спір у цій справі фактично спрямований на виконання іншого судового рішення, а саме рішення Одеського окружного адміністративного суду від 09 липня 2020 року у справі № 420/3185/20, а доводи позивача, викладені в позовній заяві щодо не нарахування та невиплати індексації в повному обсязі, зводяться до незгоди позивача із діями (бездіяльністю) відповідача щодо виконання судового рішення.

4.1. Так, рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 09 липня 2020 року по справі № 420/3185/20, яке в апеляційному порядку не оскаржувалося, набрало законної сили 07 серпня 2020 року, позов ОСОБА_1 до Інституту про визнання протиправними дій, стягнення індексації грошового забезпечення у розмірі 100975,31 грн задоволено частково: визнано протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування та невиплати в повному розмірі індексації грошового забезпечення позивачу за період з 28 січня 2016 року по 08 серпня 2018 року та зобов`язано нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за вказаний період. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

4.2. Суд першої інстанції зауважив, що позивачем у цій справі обрано спосіб захисту шляхом подання позову про визнання протиправними дій, вчинених на виконання рішення суду, проте, спірні правовідносини між сторонами вже вирішені судом та перейшли до стадії виконання судового рішення. Отже, у спірних правовідносинах наявні обставини, з якими стаття 383 КАС України пов`язує виникнення підстав для встановлення судового контролю за виконанням судового рішення.

4.3. Відповідно, суд указав, якщо позивач вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача на виконання вищевказаного судового рішення порушувалися його права, свободи чи інтереси, то він повинен був звертатися до суду в порядку статті 383 КАС України із заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності відповідача (тобто в порядку судового контролю за виконанням рішення), а не подавати новий адміністративний позов.

4.4. Судом також ураховано, що позивач, не погодившись із нарахованою та виплаченою відповідачем на виконання рішення суду у справі №420/3185/20 сумою індексації грошового забезпечення, звернувся до Одеського окружного адміністративного суду із позовом до Інстититу щодо невиплати в повному розмірі індексації за період з 28 січня 2016 року по 08 серпня 2018 року включно та неправильним визначенням базового місяця для обчислення такої.

4.5. Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 15 грудня 2020 року у справі № 420/10461/20, яке в апеляційному порядку не оскаржувалося та набрало законної сили 15 січня 2021 року, у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Інституту відмовлено.

4.6. Тому суд виходив із того, що 15 грудня 2020 року у справі № 420/10461/20 судом ухвалено рішення між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, а тому наявні підстави для закриття провадження у цій справі.

5. Постановою Пятого апеляційного адміністративного суду від 21 лютого 2022 року ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 10 листопада 2022 року у справі № 420/18920/21 залишено без змін.

5.1. Залишаючи ухвалу суду першої інстанції без змін, суд апеляційної інстанції зазначив, що оскільки судом визначено спосіб захисту порушеного права позивача в порядку статті 383 КАС України, і, на час його звернення з позовною заявою, іншого способу судового захисту уже не існує, то у цій справі позивач обрав помилковий спосіб захисту шляхом подання позову про визнання протиправними дій, вчинених на виконання рішення суду. Проте, спірні правовідносини між сторонами вже вирішені судом та перейшли до стадії виконання судового рішення.

Короткий зміст та обґрунтування вимог касаційної скарги

6. 12 липня 2022 року до Верховного Суду (далі - Суд) надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , де останній просив скасувати ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 10 листопада 2022 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 21 лютого 2022 року у справі № 420/18920/21 та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

7. В обґрунтування скаржник посилається на відсутність правового висновку щодо права військовослужбовців на отримання індексації грошового забезпечення у фіксованованому розмірі за умови, що підвищення грошового забезпечення з 01 березня 2018 року відповідно до постанови до Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» не перевищило суму індексації в місяці підвищення посадових окладів.

7.1. Вказує, що при розгляді справи № 420/3185/20 судом досліджувалося виключно право позивача на індексацію грошового забезпечення за час проходження служби. А у справі № 420/18920/21 предметом розгляду була правильність встановлення відповідачем базового місяця, розміру щомісячної фіксованої індексації грошового забезпечення та суми індексації.

7.2. На думку скаржника, враховуючи, що питання застосування базового місяця для розрахунку індексації грошового забезпечення, а саме січня 2008 року, не вирішувалося у справі № 420/3185/20, як і питання фіксованої індексації та на відповідача не покладалося жодних зобов`язань з цього приводу, то у такому випадку позивач позбавлений процесуального права звернення до суду із заявою у порядку статті 383 КАС України.

7.3. Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 25 липня 2022 року відкрито касаційне провадження № К/990/17781/22 за вищевказаною касаційною скаргою.

8. Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного адміністративного суду Єресько Л.О. від 20 вересня 2022 року закінчено підготовчі дії у справі та призначено її до розгляду у порядку письмового провадження.

Позиція інших учасників справи

9. Від Інституту 16 серпня 2022 року надійшов відзив на касаційну скаргу, де відповідач просить залишити її без задоволення, а оскаржувані судові рішення без змін.

9.1. В обґрунтування відповідач зазначає, що судом касаційної інстанції передчасно поновлено позивачу пропущений строк на касаційне оскарження, а відтак наявні підстави для застосування частини четвертої статті 123 КАС України та пункту 8 частини першої статті 240 КАС України, наслідком яких є залишення позовної заяви без розгляду.

Позиція Верховного Суду

Джерела права та акти їхнього застосування, оцінка висновків судів, рішення яких переглядаються, та аргументів учасників справи

10. Відповідно до частини першої статті 341 КАС України Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

11. Верховний Суд, перевіривши доводи касаційної скарги, виходячи з меж касаційного перегляду, визначених статтею 341 КАС України, а також надаючи оцінку правильності застосування судами попередніх інстанцій норм процесуального права, дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

12. Верховний Суд України у своєму рішенні від 16 вересня 2015 року у справі №21-1465а15 вказав, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

13. Відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

14. Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень.

15. Згідно позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 11 квітня 2018 року у справі №11-257заі18, неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду, що набрало законної сили, постановленого між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав, ґрунтується на правових наслідках дії законної сили судового рішення. Після набрання рішенням законної сили сторони та інші особи, які брали участь у справі, а також їх правонаступники не можуть знову заявляти в суді ті ж позовні вимоги й з тих же підстав.

16. Верховний Суд надаюци оцінку наявністі підстав для застосування пункту 4 частини першої статті 238 КАС України, наслідком якого є закриття провадження у справі, неодноразово, зокрема у поставновах від 31 березня 2021 року у справі № 240/6357/20, від 27 серпня 2021 року у справі № 580/3966/20, від 15 грудня 2020 року у справі № 804/5759/17, від 17 серпня 2022 року у справі № 520/9008/2020 та багатьох інш., зазначав, що закриття провадження у справі у цьому разі можливе за умови, що рішення, яке набрало законної сили, є тотожним позову, який розглядається, тобто збігаються сторони, предмет і підстави позовів.

17. Згідно з позицією, висловленою Великою Палатою Верховного Суду у вищевказаній постанові, яка застосовується Верховним Судом при перегляді судових рішень, якими закрито провадження у справі на підставі пункту 4 частини першої статті 238 КАС України, тотожними визнаються позови, у яких збігаються сторони, предмет і підстава, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників адміністративного процесу, вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду.

18. Підстава позову - це ті обставини і норми права, які дозволяють особі звернутися до суду, а предмет позову - це матеріально-правові вимоги позивача до відповідача, стосовно яких він просить ухвалити судове рішення.

19. Визначаючи підстави позову як елементу його змісту, суд повинен перевірити, на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і норм закону позивач просить про захист свого права.

20. Верховний Суд у постанові від 09 жовтня 2018 року у справі № 809/487/18 зазначив, що підстави адміністративного позову - це фактичні та юридичні обставини публічно-правового спору, які обґрунтовують можливість подання такого позову, це факти, які відповідно до норм матеріального права вказують на наявність (відсутність) між позивачем та відповідачем спірних правовідносин. Відтак, для встановлення тотожності підстав позову визначальне значення має коло обставин та фактів, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги. Не є зміною підстав адміністративного позову викладення одних і тих же обставин, але в іншій стилістичній формі або із зазначенням обставин, які були відомі заявникові під час подання ним первісної заяви, але були названі ним інакше.

21. Суд першої інстанції, постановляючи оскаржувану ухвалу, виходив з того, що у цьому випадку наявні підстави для закриття провадження у справі, оскільки у цій справі має місце спір між тими самими сторонами, стосується одного й того самого предмету і позов, заявлений з тих самих підстав, що й у справі № 420/10461/20, за наслідком розгляду якого прийнято рішення Одеським окружним адміністративним судом від 15 грудня 2020 року, яке набрало законної сили 15 січня 2020 року.

22. Так, судом зазначено, що новий спір не виник, а має місце спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, але на стадії виконання судового рішення; а тому позивач повинен звернутися до суду в рамках адміністративної справи № 420/3185/20 із заявою в порядку судового контролю за виконанням рішення в порядку статті 383 КАС України, а не в порядку окремого позову. До того ж Одеським окружним адміністративним судом 15 грудня 2020 року ухвалено рішення у справі № 420/10461/20 між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав що й у справі № 420/18920/21.

23. Суд апеляційної інстанції, переглядаючи ухвалу суду першої інстанції, урахував також висновок суду у справі № 420/10461/20, де зазначено, що обраний позивачем у цій справі спосіб захисту спрямований на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 09 липня 2020 року у справі № 420/3185/20. Так, у рішенні Одеського окружного адміністративного суду у справі № 420/10461/20, звернуто увагу позивача на положення частини першої статті 383 КАС України, якою передбачено, що особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду, в цьому випадку в рамках адміністративної справи № 420/3185/20, а не окремого позову.

24. Надаючи оцінку правильності застосування судами попередніх інстанцій норм процесуального права, Суд виходить з такого.

25. Згідно пункту 4 частини першої статті 238 КАС України, суд закриває провадження у справі якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

26. Відповідно до наведеної норми позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників судового процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.

27. Отже, достатньою та необхідною правовою підставою для закриття провадження у справі на підставі пункту 4 частини першої статті 238 КАС України є одночасна сукупність таких умов: тотожність спору (підстави, предмет позову та сторони співпадають); наявність постанови чи ухвали, якими завершено розгляд справи; набрання судовим рішенням в іншій справі законної сили.

28. Таким чином спірним є питання наявності в межах двох справ одночасної сукупності вказаних умов для закриття провадження у справі, що розглядається.

29. Так, суд першої інстанції у справі № 420/3185/20 дійшов висновку, що позивач має право на нарахування та виплату індексації грошового забезпечення за спірний період. Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача індексації грошового забезпечення за період з 28 січня 2016 року по 08 серпня 2018 року в сумі 100975,31 грн, то суд першої інстанції зазначив про її передчасність з огляду на дискреційність повноважень відповідача щодо нарахування такої індексації, а відтак суд дійшов висновку про відмову у її задоволенні.

30. Тож у цій справі вирішено питання про право позивача на нарахування та виплату індексації грошового забезпечення у спірному періоді, при цьому суд не досліджував питання механізму розрахунку індексації грошового забезпечення та її розміру, у зв`язку з його висновком про передчасність цієї вимоги.

31. У справі № 420/10461/20, де позивач, після отримання нарахованих та виплачених відповідачем сум індексації грошовного забезпечення на виконання рішення у справі № 420/3185/20, заявляв позовні вимоги про визнання протиправними дії Інституту щодо виплати не в повному розмірі індексації грошового забезпечення позивача, рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 15 грудня 2020 року, яке набрало законної сили, у задоволенні позову було відмовлено.

32. Так, за висновком суду спір у справі № 420/10461/20 виник між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, але на стадії виконання судового рішення, а відтак на думку суду позивач має звернутися із заявою в порядку судового контролю за виконанням рішення в порядку статті 383 КАС України в рамках справи № 420/3185/20.

33. Отже у справі № 420/10461/20 позовні вимоги по суті спірних правовідносин судом не розглядалися та не вирішувалися, перевірка правильності нарахованих відповідачем сум індексації грошового забезпечення не здійснювалася.

34. Повертаючись до цієї справи, необхідно зазначити, що предметом позову є саме питання розрахунку індексації грошового забезпечення, зокрема з визначенням грудня 2015 року як місяця за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення позивача.

35. Вказане не було предметом правової оцінки сумами ні у справі № 420/3185/20, ні у справі № 420/10461/20. У цих справах судом не здійснювалася перевірка правильності нарахованих відповідачем позивачу сум індексації грошового забезпечення із визначенням місяця, у якому відбулося підвищення розміру грошового доходу позивача.

36. Водночас згідно пункту 13 Порядку № 1078 спори з питань індексації грошових доходів підлягають розгляду в судовому порядку.

37. А відтак питання обчислення суми індексації грошових доходів громадян може бути предметом судового контролю, а позовні вимоги щодо правильності їх обчислення якого можуть бути заявлені окремим позовом.

38. При цьому, моментом виникнення спірних правовідносин буде ймовірне порушення прав позивача після виплати позивачем індексації грошового забезпечення, з розміром якого останній не погоджується.

39. За таких обставин, висновки судів про те, що вимоги заявлені позивачем у цій справі вже були предметом судового розгляду в іншій адміністративній справі № 420/10461/20 та їх фактично вже було вирішено по суті, є помилковими.

40. Ураховуючи вказане помилковими є і висновки судів, що у спірних правовідносинах наявні обставини, з якими стаття 383 КАС України пов`язує виникнення підстав для встановлення судового контролю за виконанням судового рішення.

41. З огляду на зазначене, вказані обставини виключають наявність підстав для закриття провадження у справі, виходячи із вимог пункту 4 частини першої статті 238 КАС України, а також необхідності реалізації позивачем в межах адміністративної справи № 420/3185/20 подання заяви в порядку судового контролю за виконанням рішення, як про це зазначено судами попередніх інстанцій.

42. Відтак, вимоги позивача в межах цієї позовної заяви, можуть бути заявлені окремим адміністративним позовом та повинні оцінюватися судами на предмет правомірності таких вимог.

43. За наведеного правового регулювання Верховний Суд констатує, що суди попередніх інстанцій допустили порушення норм процесуального права, що призвело до постановлення незаконної ухвали, залишеної в силі судом апеляційної інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі.

44. Щодо посилання відповідача у відзиві на касаційну скаргу на передчасність висновку суду касаційної інстанції про наявність підстав для поновлення позивачу строку на касаційне оскарження судових рішень у цій справі, колегія суддів зазначає, що питання поняття поважних причин пропуску процесуальних строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд судді, суду.

45. Оцінюючи наведені скаржником доводи в обґрунтування поважності причин пропущеного строку на касаційне оскарження судових рішень у цій справі, які були викладені останнім у відповідному клопотанні, суд дійшов висновку про їх достатність, прийнятність та обґрунтованість.

46. При цьому, застосування до касаційної скарги наслідків, встановлених пунктом 8 частини першої статті 240 КАС України, яким передбачено залишення позовної заяви без розгляду з підстав, визначених частиною третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу, положеннями КАС України на стадії касаційного провадження не передбачено.

47. Відповідно до частини першої статті 353 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування ухвали судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі.

48. За таких обставин судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій підлягають скасуванню, а справа направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду.

49. З огляду на результат касаційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 353, 355, 356, 359 КАС України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2, задовольнити.

2. Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 10 листопада 2021 року та постанову Пятого апеляційного адміністративного суду від 21 лютого 2022 року у справі № 420/18920/21 скасувати, а справу направити для продовження розгляду до Одеського окружного адміністративного суду.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

СуддіЛ.О. Єресько А.Г. Загороднюк М.В.Білак