Справа № 420/20264/21
Суддя: Федусик А.Г.
Дата ухвалення: 2022-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 вересня 2022 р.м.ОдесаСправа № 420/20264/21
Головуючий в 1 інстанції: Єфіменко К.С.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Федусика А.Г.,

суддів: Бойка А.В. та Шевчук О.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 29 квітня 2022 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (далі ГУПФУ), в якому просив:

1) визнати протиправними рішення відповідача стосовно розрахунку розміру суми, що підлягає виплаті, повідомленні в листі №6716-6656/M-02/8-150/21 відповідача від 26.04.2021 року, який був отриманий позивачем 27.04.2021 року в електронному кабінеті ПФУ, а саме рішення №79 від 16.04.2021 року про розрахунок пенсії з 07.10.2009 року, з 06.12.2017 року, з 01.2018 року;

2) визнати протиправними дії відповідача:

- стосовно виключення позивача з автоматичних масових перерахунків його пенсії та безпідставного встановлення, що буцімто пенсія позивача призначена за рішенням суду в твердому розмірі;

- стосовно здійснення на 01.05.2021 року розрахунку пенсії позивача за період з 07.10.2009 року по 05.12.2017 року у способі, не передбаченому Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а саме без здійснення обов`язкових масових перерахунків нарахованих пенсій з урахуванням розміру мінімальної пенсії на момент її виплати - 01.05.2021 року;

- стосовно здійснення розрахунку суми боргу, що підлягає виплаті позивачу за период з 07.10.2009 року по 05.12.2017 року, без встановленого ст.46 Закона №1058-ІV розрахунку компенсації втрати частини доходів на борг щомісячної пенсії за період з 07.10.2009 року по 05.12.2017 р.

3) визнати протиправною бездіяльність відповідача стосовно не здійснення:

- автоматичних масових перерахунків пенсії позивача - станом на 01.05.2021 розрахунку пенсії позивача за період з 07.10.2009 року по 05.12.2017 року у способі, передбаченому Законом №1058-ІV, а саме з здійсненням обов`язкових масових перерахунків нарахованих пенсій з урахуванням розміру мінімальної пенсії на момент її виплати - 01.05.2021 року;

- розрахунку суми боргу, що підлягає виплаті позивачу за період з 07.10.2009 року по 05.12.2017 року, з урахуванням розрахунку компенсації втрати частини доходів на борг щомісячної пенсії за період з 07.10.2009 року по 05.12.2017 року відповідно до ст. 46 Закону №1058-ІV;

4) зобов`язати відповідача:

- здійснити розрахунок суми боргу позивача з урахуванням автоматичних масових перерахунків його пенсії;

- здійснити розрахунок суми пенсії позивача за період з 07.10.2009 року по 05.12.2017 року у спосіб, передбачений Законом №1058-ІV, а саме з здійсненням обов`язкових масових перерахунків нарахованих пенсій з урахуванням розміру мінімальної пенсії на момент її виплати пенсії - 01.05.2021 року;

- здійснити розрахунок суми боргу, що підлягає виплаті позивачу за період з 07.10.2009 року по 05.12.2017 року, з урахуванням розрахунку компенсації втрати частини доходів на борг щомісячної пенсії за період з 07.10.2009 року по 05.12.2017 року відповідно до ст.46 Закону №1058-ІV;

- сплатити позивачу протягом 10 днів суму боргу, що підлягає виплаті на виконання судового рішення, з урахуванням автоматичних масових перерахунків, мінімальної пенсії на момент виплати за період з 07.10.2009 року по 05.12.2017 року та компенсації втрати частини доходів.

5) стягнути з відповідача кошти в сумі 100000,00 (сто тисяч) гривень на відшкодування моральної шкоди, заподіяної його дискримінаційними протиправними рішеннями, дією та бездіяльністю, в результаті яких відповідач здійснив розрахунки пенсії позивачу за період з 01.07.2010 року до 31.01.2021 року у спосіб, не передбачений у в Законі 1058-IV.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 29 квітня 2022 року позов задоволено частково. Суд вирішив визнати протиправною бездіяльність ГУПФУ щодо непроведення перерахунку та виплати пенсії позивача за період з 07.10.2009 року по 05.12.2017 року з урахуванням встановленого законодавством мінімального розміру пенсії, підвищень та індексації відповідно до статей 27, 28, 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", пунктів 4-1, 4-3 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Зобов`язав ГУПФУ здійснити перерахунок і виплату пенсії позивача за період з 07.10.2009 року по 05.12.2017 року як непрацюючої особи з урахуванням встановленого законодавством мінімального розміру пенсії, підвищень та індексації відповідно до статей 27, 28, 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", пунктів 4-1, 4-3 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з урахуванням раніше виплачених сум. У задоволенні іншої частини позовних вимог було відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим апелянт просив його скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову повністю.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що позивачу по досягненні пенсійного віку та наявності 38 років страхового стажу була призначена пенсія за віком, яка виплачувалась йому до виїзду за кордон.

30.08.2000 року позивач виїхав з України до Ізраїлю на постійне місце проживання, де був прийнятий на консульський облік в консульському відділі посольства України в Державі Ізраїль

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду було винесено від 14.11.2018 року у справі №815/2968/18 визнано протиправним та скасовано рішення Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Одесі про відмову позивачу у поновленні пенсії, що викладене у листі №406/М-4 від 13.10.2017 року; зобов`язано Центральне об`єднане управління Пенсійного фонду України в м.Одесі провести поновлення та виплату пенсії за віком відповідно до норм Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» починаючи з дати звернення, тобто з 29.09.2017 року.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 20.01.2021 року у справі №420/12791/20 визнано протиправними дії ГУПФУ щодо непоновлення нарахування та невиплати позивачу пенсії з 07.10.2009 року по 05.12.2017 року; зобов`язано ГУПФУ провести поновлення та виплату пенсії за період 07.10.2009 року по 05.12.2017 року, відповідно до норм Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

15.04.2021 року позивач звернувся до відповідача з запитом про виконання та надання розрахунків пенсії за допомогою веб-порталу ПФУ.

Відповідачем складаено лист №6716-6656/M-02/8-150/21 від 26.04.2021, в якому зазначено, що на виконання рішення суду поновлено виплату пенсії з 07.10.2009 року по 05.12.2017 року та для виплати пенсії необхідно особисто надати заяву з реквізитами банківської установи до органу Пенсійного фонду. До листа було надано рішення №79 від 16.04.2021 про розрахунок пенсії з 07.10.2009 року, з 06.12.2017 року, з 01.2018 року.

Крім того, було зазначено, що пенсія позивачу виплачується згідно чинного законодавства.

Не погоджуючись з вказаними обставинами, ОСОБА_1 звернувся з даним позовом до суду.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, зокрема, виходив з того, що пенсійний орган не врахував відповідних норм Закону №1058-ІV та Конституції України, встановивши розмір пенсії позивача при загальному стажі його роботи 38 років, що суперечить правовій природі права на належний соціальний захист.

Суд зазначив, що виходячи з вимог Конституції України і вищенаведених положень законів, пенсія позивача не може бути меншою встановленого законом прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Також суд наголосив, що всупереч вищенаведених норм законодавства, відповідач не провів перерахунку пенсії позивача з урахуванням підвищень, індексації, передбачених Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Колегія суддів вважає ці висновки суду першої інстанції вірними і такими, що відповідають вимогам статей 2, 6, 8, 9, 73, 74, 75, 76, 77, 78 КАС України, з огляду на таке.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

З матеріалів справи, а саме з прохальної частини апеляційної скарги вбачається, що рішення суду першої інстанції оскаржується відповідачем лише в частині задоволених позовних вимог, а тому, з врахуванням наведеного, колегія суддів переглядає рішення суду першої інстанції лише в цій частині.

Преамбулою Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі Закон) передбачено, що цей Закон розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Відповідно до статті 24 Закону страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Умови призначення пенсії за віком визначає статті 26 Закону.

Згідно з ч.1 та 2 статті 27 Закону розмір пенсії за віком визначається за формулою:

П = Зп? Кс, де:

П - розмір пенсії, у гривнях;

Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи, визначена відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, у гривнях;

Кс - коефіцієнт страхового стажу застрахованої особи, визначений відповідно до статті 25 цього Закону.

За бажанням застрахованої особи частина розміру пенсії за віком за період страхового стажу, набутого до дня набрання чинності цим Законом, може бути визначена відповідно до раніше діючого законодавства, а частина розміру пенсії за період страхового стажу, набутого після набрання чинності цим Законом, - відповідно до цього Закону. При цьому частина розміру пенсії за віком, обчислена за раніше діючим законодавством, не може перевищувати максимальних розмірів пенсій, визначених законом для відповідних категорій пенсіонерів, та не може бути нижчою, ніж розмір трудової пенсії за віком з урахуванням цільової грошової допомоги на прожиття, що діяли на день набрання чинності цим Законом. Розмір пенсії за віком, обчислений за раніше діючим законодавством, підвищується з дня набрання чинності цим Законом до дня її призначення в порядку, передбаченому частинами першою та другою статті 42 цього Закону.

Частиною 2 статті 40 Закону №1058-ІV передбачено, що заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою:

Зп = Зс х (Ск : К), де:

Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях;

Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Тимчасово, з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року, заробітна плата (дохід) для призначення пенсії визначається із середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016 та 2017 роки;

Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз1 + Кз2 + Кз3+ ... + Кзn);

К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

Відповідно до ст.28 Закону мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. У разі виплати застрахованій особі довічної пенсії, передбаченої цим Законом, пенсії або аналогічної виплати, встановленої в інших державах, мінімальний розмір пенсії за віком у солідарній системі встановлюється з урахуванням зазначених сум.

За кожний повний рік страхового стажу понад 35 років чоловікам і 30 років жінкам пенсія за віком збільшується на 1 відсоток розміру пенсії, обчисленої відповідно до статті 27 цього Закону, але не більш як на 1 відсоток мінімального розміру пенсії за віком, передбаченого абзацом першим цієї частини. Наявний в особи понаднормовий страховий стаж не може бути обмежений.

З 1 січня 2018 року для осіб, які досягли віку 65 років, мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі 40 відсотків мінімальної заробітної плати, визначеної законом про Державний бюджет України на відповідний рік, але не менше прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

За наявності страхового стажу меншої тривалості, ніж передбачено абзацом першим частини першої цієї статті, мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у розмірі, пропорційному до наявного страхового стажу, виходячи з прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

При цьому, відповідно до пункту 4-1 Прикінцевих положень Закону №1058-ІV для осіб, яким пенсія призначена до набрання чинності Законом України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи", крім тих, яким після набрання чинності зазначеним Законом здійснювався перерахунок пенсії з урахуванням заробітної плати за періоди страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії:

мінімальний розмір пенсії за віком, передбачений абзацом першим частини першої статті 28 цього Закону, встановлюється за наявності у чоловіків 25 років, а у жінок 20 років страхового стажу;

збільшення пенсії, передбачене абзацом другим частини першої статті 28 цього Закону, встановлюється за кожний повний рік страхового стажу понад 25 років чоловікам і 20 років жінкам.

З матеріалів справи вбачається, що позивач має 38 років загального стажу роботи, в зв`язку з чим колегія суддів зазначає про розповсюдження на нього приписів статті 28 Закону з урахуванням пункту 4-1 Прикінцевих положень.

Також, частина 3 статті 46 Конституції України визначає, що пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Зі справи вбачається (а.с.34), що при розрахунку пенсії за віком позивача пенсійний орган не врахував вказаних вище норм Закону та Конституції України не застосувавши мінімальний розмір пенсії та призначивши її в твердому розмірі за наявності стажу роботи позивача 38 років, що є безпідстиавним.

Крім того, відповідно до абз.3 ч.2 ст.27 Закону розмір пенсії за віком, обчислений за раніше діючим законодавством, підвищується з дня набрання чинності цим Законом до дня її призначення в порядку, передбаченому частинами першою та другою статті 42 цього Закону.

Частинами 1 та 2 ст.42 Закону передбачено, що пенсії, призначені за цим Законом, індексуються відповідно до законодавства про індексацію грошових доходів населення.

Крім індексації пенсії, передбаченої частиною першою цієї статті, у разі якщо величина середньомісячної заробітної плати штатного працівника в Україні за даними центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері статистики, за минулий рік зросла, з 1 березня поточного року розмір пенсії підвищується на коефіцієнт, що відповідає не менш як 20 відсоткам темпів зростання середньомісячної заробітної плати штатного працівника в Україні порівняно з попереднім роком, крім випадків, коли підвищення пенсійних виплат за минулий рік перевищило цей коефіцієнт. Якщо коефіцієнт підвищення пенсійних виплат у минулому році був менший, ніж зазначений у цій частині, то збільшення пенсій здійснюється з урахуванням попереднього підвищення.

Розділ XV Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" доповнено пунктом 4-3 згідно із Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" №2148-VIII від 03.10.2017 року, відповідно до якого пенсії, призначені відповідно до цього Закону до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій", з 1 жовтня 2017 року перераховуються із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1 %. При здійсненні перерахунку пенсій відповідно до абзацу першого цього пункту використовується розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, установлений на 1 грудня 2017 року Законом України "Про Державний бюджет України на 2017 рік", збільшений на 79 гривень.

Водночас, ГУПФУ всупереч вказаним нормам законодавства не було проведено перерахунок пенсії позивача з урахуванням підвищень, індексації, передбачених Законом України.

Отже, враховуючи все вищезазначене у сукупності, колегія суддів приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення (в дослідженій частині) даного позову про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії.

Таким чином, на підставі встановлених в ході судового розгляду обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку стосовно спірних правовідносин.

Доводи апеляційної скарги, яким була дана оцінка в мотивувальній частині рішення, ґрунтуються на суб`єктивній оцінці фактичних обставин справи та доказів. Зазначені доводи не містять посилань на конкретні обставини чи факти або на нові докази, які б давали підстави для скасування рішення суду першої інстанції.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

З огляду на залишення рішення суду першої інстанції без змін, відповідно до приписів статті 139 КАС України підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 308, 309, 315, 321, 322, 325 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області - залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 29 квітня 2022 року без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий суддя Федусик А.Г.
Судді Бойко А.В. Шевчук О.А.