Справа № 580/1286/22
Суддя: Степанюк Анатолій Германович
Дата ухвалення: 2022-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/1286/22 Суддя першої інстанції: Лариса ТРОФІМОВА
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2022 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача - Степанюка А.Г.,

суддів - Бужак Н.П., Кобаля М.І.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на прийняте у порядку письмового провадження додаткове рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 09 травня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Звенигородського відділу державної виконавчої служби у Звенигородському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання протиправними та скасування індивідуальних актів,-

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2022 року ОСОБА_1 (далі - Позивач, ОСОБА_1 ) звернулася до Черкаського окружного адміністративного суду з позовом до Звенигородського відділу державної виконавчої служби у Звенигородському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (далі - Відповідач, Звенигородський ВДВС) про:

- визнання протиправною та скасування постанови державного виконавця Звенигородського ВДВС Трембовецького М.М. про відкриття виконавчого провадження від 17.11.2021 № 67564540;

- визнання протиправною та скасування постанови державного виконавця Звенигородського ВДВС Трембовецького М.М. у виконавчому провадженні від 17.11.2021 № 67564540 про арешт коштів боржника;

- визнання протиправною та скасування постанови державного виконавця Звенигородського ВДВС Трембовецького М.М. у виконавчому провадженні від 17.11.2021 № 67564540 про визначення мінімальних витрат виконавчого провадження;

- визнання протиправною та скасування постанови державного виконавця Звенигородського ВДВС Трембовецького М.М. у виконавчому провадженні від 17.11.2021 № 67564540 про стягнення виконавчого збору від 16.12.2021.

- визнання протиправною та скасування постанови державного виконавця Звенигородського ВДВС Трембовецького М.М. у виконавчому провадженні від 17.11.2021 № 67564540 про розшук майна боржника від 23.12.2021.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 23.02.2022 позов задоволено повністю.

У травні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду із заявою про ухвалення додаткового судового рішення, в якій просив стягнути з Відповідача на користь Позивача судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 14 000 грн 00 коп.

Додатковим рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 09.05.2022 заяву про стягнення витрат на професійну правничу допомогу залишено без задоволення. При цьому суд першої інстанції виходив з того, що недоліки оформлення первинних облікових, звітних та податкових документів вплинули на підтвердження фактичності понесених витрат на правову допомогу. Додатково підкреслив, що адвокатом Позивача в порушення вимог абзацу 4 пункту 61 підрозділу10 розділу XX Податкового кодексу України не оформлено операцію із надання правової допомоги із застосуванням реєстраторів розрахункових операторів та не надано фіскальні чеки, як докази підтвердження фактичного надання правової допомоги. Крім того, зазначив, що Позивач не розмежовує зміст заяви про стягнення і компенсацію/відшкодування судових витрат. Окремо суд зауважив що неточностях та невідповідностях у наданих документах не підтверджують витрати Позивача.

Не погоджуючись із прийнятим додатковим судовим рішенням, Позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його та ухвалити нове, яким стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Звенигородського відділу державної виконавчої служби у Звенигородському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на користь Позивача судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 14 000,00 грн. Свою позицію обґрунтовує тим, що, по-перше, подані суду першої інстанції документи, в тому числі квитанція до прибуткового касового ордера, є належним підтвердженням факту та розміру понесених Позивачем витрат на професійну правничу допомогу, по-друге, з посиланням на висновок Верховного Суду, наведений в постанові від 02.12.2021 у справі №280/5176/20, зазначає, що облік отриманих доходів адвокатом та подальше їх оподаткування не є предметом доказування у справі, по-третє, Закон України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» не визначає порядок здійснення розрахунків між клієнтом та його адвокатом, як особою, що здійснює незалежну професійну діяльність, по-четверте, витрати на правову допомогу співмірні із складністю цієї справи та відповідають критерію реальності таких витрат та розумності їх розміру.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 06.06.2022 відкрито апеляційне провадження у справі та встановлено строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу.

Відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 28.07.2022 справу призначено до розгляду у порядку письмового провадження.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 25.08.2022 матеріали адміністративної справи № 580/1286/22 направлено до Черкаського окружного адміністративного суду для належного оформлення.

Після повернення матеріалів справи до суду апеляційної інстанції ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 20.09.2022 справу призначено до розгляду у порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, а рішення суду першої інстанції - скасувати, виходячи з такого.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 08.03.2021 між ОСОБА_1 та адвокатом Шаповаловим А.М. укладено договір про надання правової допомоги №08-03/21 (а.с. 61-62).

08.02.2022 сторони підписали додаток №3 до договору про надання адвокатом правової допомоги №08-03/21 (а.с. 63), за умовами якого адвокат здійснює юридичний супровід за надання адвокатського запиту до Звенигородської міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про отримання усіх документів по виконавчому провадженню (3000) та юридичний супровід за оскарження постанови ВП № 67564540 про розшук майна боржника від 23.12.2021, що було отримано 08.02.2002 електронною поштою (8000). Вартість робіт, вказаних у п. 1 цього додатку, становить 11000 грн, на момент підписання договору передбачене, що здійснюється у повному розмірі. Крім того, пунктом 4 вказаного додатку визначено, що кожне судове засідання оплачується додатково в розмірі 3000 грн.

Із змісту акту №3 від 09.02.2022 про виконаних робіт вбачається, що адвокат виконав, а Позивач прийняв роботу, яка включає в себе юридичний супровід за надання адвокатського запиту до Звенигородської міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про отримання усіх документів по виконавчому провадженню (3000) та юридичний супровід за оскарження постанови ВП № 67564540 про розшук майна боржника від 23.12.2021, що було отримано 08.02.2002 електронною поштою (8000). Згідно пункту 3 акту від 09.02.2022 сума, що належить до сплати, складає 11 000 грн (а.с. 64). Додатково адвокатом надано детальний опис виконаних адвокатом робіт на загальну суму 11 000 грн (а.с. 70).

Прибутковими ордерами від 08.02.2022 та від 23.02.2022 підтверджується сплата ОСОБА_1 адвокату Шаповалову А.М. коштів в сумі 11 000 грн та 3 000 грн відповідно (а.с. 65-66).

Крім того, адвокатом Шаповаловим А.М. надано витяг із книги обліку доходів і витрат із записами щодо отримання коштів в лютому 2022 року на загальну суму 14 000 грн (а.с. 67-69).

На підставі встановлених вище обставин, здійснивши аналіз положень ст. ст. 44, 132, 134, 135, 139, 257 КАС України та ст. ст. 4, 13 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», ст. ст. 14, 177, 178, абзацу 4 пункту 61 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України, ст. ст. 2, 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», а також ряду правових позицій Верховного Суду, суд першої інстанції прийшов до висновку про необґрунтованість витрат на професійну правничу допомогу, з огляду на не підтвердження їх понесення належними доказами.

З такими висновками суду першої інстанції судова колегія не може погодитися з огляду на таке.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Приписи ч. 1 ст. 139 КАС України визначають, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч. 1 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

За правилами ч. ч. 1, 2 ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Приписи ч. 3 ст. 134 КАС України визначають для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч. 4 ст. 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

При цьому в силу положень ч. 5 ст. 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно ч. 9 ст. 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Судова колегія, з урахуванням правової позиції Верховного Суду, викладеної, зокрема, у постанові від 19.09.2019 у справі № 810/2760/17, вважає за необхідне звернути увагу на те, що при визначенні суми відшкодування судових витрат суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені договором про надання правничої допомоги, актами приймання-передачі наданих послуг, платіжними документами про оплату таких послуг, розрахунками таких витрат тощо.

Водночас, при визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категорії складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що приписи КАС України покладають обов`язок доведення неспівмірності понесених витрат на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Наведений висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, висловленою у постанові від 20.01.2021 у справі № 120/3929/19-а.

Матеріали справи свідчать, що Звенигородський ВДВС не подавалося до суду першої інстанції клопотання про зменшення суми належної до присудження витрат на професійну правничу допомогу з підстав її неспівмірності.

Разом з тим, перевіряючи обґрунтованість заявлених до відшкодування витрат у розрізі їх видів, колегія суддів вважає за необхідне зазначити таке.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності є, зокрема, надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави (п. 1); складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру (п. 2); представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами (п. 6).

Адвокат може здійснювати інші види адвокатської діяльності, не заборонені законом.

Щодо обґрунтованості витрат, наведених в акті № 3 (а.с. 64) та детальному описі робіт від 10.02.2022 (а.с. 70), суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що попередня консультація, вивчення та правовий аналіз матеріалів справи, написання адвокатського запиту до Звенигородського ВДВС, формування пакету документів для направлення адвокатського запиту до виконавця, ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження написання адміністративного позову, сплата судового збору, формування пакту документів та направлення адміністративного позову належить до такої діяльності адвоката як складання процесуальних документів, до якої входить аналіз рішень Звенигородського ВДВС. Отже, окреме виділення такої діяльності від підготовки позовної заяви є необґрунтованим, позаяк останні є елементом підготовки цих процесуальних документів, а тому такі витрати не можуть вважатися обґрунтованими.

Крім того, на переконання судової колегії, послуги з написання детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, на підтвердження виконання умов договору про надання правової допомоги не можуть бути включені до витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають присудженню з іншої сторони, оскільки стосуються виключно взаємовідносин між клієнтом та адвокатом з приводу оформлення документів та організації роботи між ними і не належать до витрат, пов`язаних з розглядом справи, адже не є за своєю природою правничою допомогою.

Також колегія суддів наголошує на невідповідності вартості послуг, визначених в додатку від 08.02.2022 №3 до договору №08-03/21 про надання правової допомоги (а.с. 63) й акті виконаних робіт № 3 від 09.02.2022 (а.с. 64), де зазначено, що сума наданих послуг складає 11 000 грн (3 000 за послуги з юридичного супроводу з написання адвокатського запиту + 8 000 за послуги з юридичного супроводу за оскарження постанови про розшук майна боржника), та описі робіт від 10.02.2022 (а.с. 70), де зазначена загальна сума вартості наданих послуг у розмірі 11 000,00 грн, яка складається з 7 000,00 грн (послуги щодо попередньої консультації щодо характеру заданих питань, вивчення та правового аналізу матеріалів справи, написання адвокатського запиту, формування пакету документів для направлення такого запиту й ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження) та 4 000,00 грн (послуги щодо написання детального опису робіт, написання адміністративного позову, сплати судового збору, формування пакету документів та направлення адміністративного позову).

Викладене, з урахуванням встановлених вище обставин включення до складу витрат на професійну правничу допомогу послуг, які за своєю суттю до таких не належать та/або мають бути складовою послуг з написання процесуальних документів та/або є такими, що не пов`язані з розглядом справи, а також наявними розбіжностями у документах, що підтверджують їх вартість та кількість витрачених на їх надання часу, дає підстави для висновку про необґрунтованість заявлених до присудження за рахунок бюджетних асигнувань Відповідача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 11 000,00 грн.

У розрізі наведеного колегія суддів вважає за необхідне зауважити, що системний аналіз згаданих вище положень ст. ст. 134, 139 КАС України дає підстави для висновку, що на підтвердження надання правової допомоги необхідно долучати у тому числі розрахунок погодинної вартості правової допомоги, наданої у справі, який має бути передбачений договором про надання правової допомоги, та може міститися у акті приймання-передачі послуг за договором.

Розрахунок платної правової допомоги повинен відображати вартість години за певний вид послуги та час витрачений на: участь у судових засіданнях; вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням; ознайомлення з матеріалами справи в суді тощо.

Аналогічна позиція підтримується Верховним Судом, зокрема, у постановах від 22.10.2021 у справі № 160/7922/20 та від 01.10.2018 у справі № 569/17904/17, а також додаткових постановах від 05.09.2019 у справі № 826/841/17 та від 18.08.2021 у справі № 300/3178/20.

Проте, у матеріалах справи відсутній погодинний розрахунок вартості послуг із надання професійної правової допомоги у розрізі кожної з них, що також унеможливлює визначення вартості виконання окремих робіт у призмі часу, затраченого адвокатом на їх виконання, що призводить до необґрунтованості розміру витрат на правову допомогу, заявлених Позивачем, в сумі 11 000,00 грн.

У свою чергу, колегія суддів зауважує, що пунктом 4 додатку до договору про надання адвокатом правової допомоги №08-03/21 (а.с. 63) визначено, що кожне судове засідання оплачується додатково в розмірі 3 000,00 грн. Із змісту рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 23.02.2022, а також протоколу судового засідання від 23.02.2022 та його аудіозапису вбачається, що представник ОСОБА_1 - адвокат Шаповалова А.М. брав участь у судовому засіданні 23.02.2022. А відтак витрати, пов`язані з участю адвоката у судовому засіданні, є документально підтвердженими, як і сплата коштів за надання відповідних послуг в сумі 3 000,00 грн (а.с. 66).

З урахуванням наведеного колегія суддів приходить до висновку про наявність правових підстав для присудження за рахунок бюджетних Звенигородського ВДВС на користь ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3 000,00 грн.

Поряд з цим, суд апеляційної інстанції зауважує, що облік отриманих доходів адвокатом та в подальшому його оподаткування не є предметом спору, предметом спірних правовідносин є фактичне понесення витрат на правову допомогу та їх відшкодування відповідною стороною у справі, а не обов`язковість ведення адвокатом книги обліку доходів та витрат, які ведуть фізичні особи - підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність.

Аналогічна за змістом позиція викладена у постановах Верховного Суду від 21.06.2022 у справі № № 826/11302/18, від 02.12.2021 у справі №280/5176/20, від 02.10.2019 у справі № 815/1479/18.

Відтак доводи Апелянта про безпідставне застосування судом першої інстанції до спірних правовідносин норм Податкового кодексу України та Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» в якості правової підстави для відмови в задоволенні заяви Позивача про відшкодування витрат на професійну правову допомогу є обґрунтованими.

Судовою колегією враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Таким чином, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції, вирішуючи цей спір, не врахував особливостей правового регулювання спірних правовідносин та залишив поза увагою, що питання дотримання адвокатом Позивача вимог податкового законодавства не є предметом розгляду цієї справи. Наведені вище обставини є підставою для часткового задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Приписи п. 4 ч. 1, ч. 2 ст. 317 КАС України визначають, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

У зв`язку з цим колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу - задовольнити частково, а додаткове рішення суду першої інстанції - скасувати.

Керуючись ст. ст. 134, 139, 242-244, 250, 252, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Додаткове рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 09 травня 2022 року - скасувати.

Прийняти нове додаткове рішення, яким заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення щодо стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу - задовольнити частково.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Звенигородського відділу Державної виконавчої служби у Звенигородському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (пров. Віктора Погорілого, 1, м. Звенигородка, Черкаська область, 20202, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 3 000 (три тисячі) гривень 00 копійок.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття.

Касаційна скарга на рішення суду апеляційної інстанції подається безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Суддя-доповідач А.Г. Степанюк

Судді Н.П. Бужак

М.І. Кобаль

Повний текст постанови складено та підписано 21 вересня 2022 року.