Справа № 538/882/22
Суддя: Бондарь В. А.
Дата ухвалення: 2022-09-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 538/882/22
Провадження № 2-а/538/13/22
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 вересня 2022 року Лохвицький районний суд Полтавської області в складі:
головуючого - судді Бондарь В.А.,
за участю секретаря судового засідання Волошиної Л.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Лохвиці Полтавської області справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Відділення поліції № 2 Миргородського районного відділу поліції Головного управління національної поліції в Полтавській області та Голінка Ярослава Сергійовича, поліцейського СРПП № 2 Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області про скасування постанови серії БАБ № 764020 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 18.07.2022 року, -
в с т а н о в и в:
Позивач звернувся до суду з позовом до Відділення поліції № 2 Миргородського районного відділу поліції Головного управління національної поліції в Полтавській області та Голінка Ярослава Сергійовича, поліцейського СРПП № 2 Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області про скасування постанови серії БАБ № 764020 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 18.07.2022 року. В обґрунтування позову зазначив, що цією постановою на нього було накладене адміністративне стягнення за нібито вчинене ним адміністративне правопорушення.
Зазначив, що 18.07.2022 року близько 18 години 30 хвилин він рухався на мопеді VIPER, державний номерний знак НОМЕР_1 по вул. Шевченка м. Лохвиця. При собі він мав посвідчення водія серії НОМЕР_2 , категорії А1, яке дозволяє керувати транспортним засобом - мопеди, скутери, моторолери об"ємом двигуна до 50 куб. см.; електроскутери або моторолери, мопеди з електричним двигуном потужністю до 4 кВт. Термін дії його посвідчення водія від 19.06.2020 року по 19.06.2022 року.
Як пояснює позивач, рухаючись по вищевказаній вулиці м. Лохвиця, він був зупинений поліцейським СРПП № 2 Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області Голінко Я.С. На вимогу поліцейського він надав посвідчення водія, поліс цивільної відповідальності. Оглянувши надані ним документи, поліцейський зауважив, що термін дії посвідчення водія та поліса цивільної відповідальності сплинув і тому він порушив правила дорожнього руху і вчинив ряд адміністративних правопорушень, передбачених ст. 121, ч.ч. 1, 2 ст. 126 КУпАП.
ОСОБА_1 пояснює, що посвідчення водія він отримав вперше, на даний час на всій території України оголошено воєнний стан, то відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 184 від 03.03.2022 року він мав право керувати транспорним засобом відповідної категорії.
Вважає, що постанова не відповідає вимогам чинного законодавства, винесена з порушенням норм процесуального права, а тому підлягає скасуванню.
В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з"явився, але подав заяву про слухання справи без його участі, позовні вимоги підтримує.
Представник відповідача відділення поліції № 2 Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області в судове засідання не з"явився по невідомим суду причинам, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи.
Відповідач поліцейський СРПП відділення № 2 Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області Голінко Я.С. в судове засідання не з"явився, але надіслав заяву про слухання справи без його участі, позовні вимоги не визнає.
За відсутності учасників процесу розгляд адміністративної справи здійснено в порядку ч. 4 ст. 229 КАС України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши повно і всебічно обставини, на які сторони посилалися, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши докази на ствердження цих обставин в їх сукупності, суд вважає позовні вимоги задовольнити, виходячи з таких підстав.
Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.
Відповідно до положень ст. 1 КУпАП основним завданням цього Кодексу є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції та законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Згідно зі ст. 6 Закону України «Про Національну поліцію», поліція у своїй діяльності керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про Національну поліцію» під час виконання своїх завдань поліція забезпечує дотримання прав і свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і сприяє їх реалізації.
За пунктом 8 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань: у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.
Суд встановив, що 18.07.2022 року поліцейський СРПП ВП № 2 Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області Голінко Я.В. виніс постанову про накладення на позивача адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в не автоматичному режимі серії БАБ № 764020, за порушення ч. 5 ст. 121 КУпАП, ч. ч. 1, 2 ст. 126 КУпАП та, керуючись ч. 2 ст. 36 КУпАП, накладено стягнення, передбачене ч. 2 ст. 126 КУпАП, в розмірі 3400 гривень.
Щодо обґрунтованості вимог позову, суд виходить із наступних міркувань.
Встановлено, що 19.06.2020 року ОСОБА_1 вперше отримав посвідчення водія серії НОМЕР_2 строком дії до 19.06.2022 року. Вказаним посвідченням отримав право керування в категорії «А1» - мопеди, моторолери та скутери з об`ємом двигуна до 50 см3; перераховані транспортні засоби з електричним двигуном потужністю до 4 кВт.
18.07.2022 року позивач керував мопедом VIPER, реєстраційний номер НОМЕР_1 . Під час руху по вулиці Шевченка м. Лохвиця його було зупинено поліцейським СРПП ВП № 2 Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області Голінко Я.С.
Після зупинки позивач надав працівнику поліції вищевказане посвідчення водія, однак працівник поліції вказав, що вказане посвідчення має завершений строк дії та не надає право на керування транспортним засобом, як наслідок було складено відповідну постанову та притягнуто позивача до відповідальності передбаченої ч. 5 ст. 121, ч. ч. 1, 2 ст. 126 КУпАП.
Суд вважає, що вказані дії працівника поліції є незаконними, а постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в не автоматичному режимі серії БАБ № 764020 підлягає скасуванню.
Частина 2 ст. 126 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом та накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Відповідно до п.п. «а» п. 2.1 Правил дорожнього руху України, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.
Разом з тим, відповідно до пункту 1 частини 1 постанови Кабінету Міністрів України № 184 від 03 березня 2022 року «Деякі питання допуску водіїв до керування транспортними засобами» установлено, що у період дії воєнного стану та протягом року з дня припинення або скасування дії воєнного стану особа допускається до керування транспортними засобами за наявності у неї національного посвідчення водія України, виданого їй вперше на право керування транспортними засобами відповідної категорії, строк дії якого закінчився.
Відповідно до Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022 в Україні введено воєнний стан, який триває і на даний час.
Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, в редакції Постанови Кабінету Міністрів України № 511 від 10.05.2009 року, зі змінами та доповненнями, є обов`язковим для всіх підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності та громадян України, іноземних громадян та осіб без громадянства.
Пунктом 2 Положення передбачено, що особи допускаються до керування транспортними засобами за наявності у них національного посвідчення водія України на право керування транспортними засобами відповідної категорії, крім випадків встановлення особам тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами. Посвідчення водія є документом, що посвідчує особу та її спеціальний статус у частині підтвердження права його власника на керування транспортними засобами. Посвідчення водія відповідної категорії дійсне протягом 30 років з дати його видачі, крім посвідчення водія, що видане особі вперше. Посвідчення водія, видане особі вперше, дійсне протягом двох років з дня його видачі з обмеженим правом керування транспортним засобом.
Транспортні засоби, керування якими дозволяється за наявності посвідчення водія, залежно від їх типів і призначення поділяються на категорії: «А1» - мопеди, моторолери та скутери з об`ємом двигуна до 50 см3; перераховані транспортні засоби з електричним двигуном потужністю до 4 кВт.
Той факт, що позивач керував транспортним засобом категорії «А1» підтверджується змістом постанови; той факт, що позивач має посвідчення водія відповідної категорії та пред`явив його працівнику поліції підтверджується посвідченням водія серії НОМЕР_2 та змістом оскаржуваної постанови, де в графі: «серія та номер документа, що посвідчує особу», вказано: «п.в. КВЕ 977712 від 19.06.2020 року».
Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАСУ в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача.
Проте, відповідач - суб`єкт владних повноважень не надав суду ні матеріалів справи про адміністративне правопорушення, ні жодних інших доказів на підтвердження правомірності прийнятого рішення.
У цій частині доводи позову суд визнає слушними та бере їх до уваги при вирішенні спору по суті.
Частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб визначений Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (стаття 245 КУпАП).
Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», звернено увагу судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та зазначено про необхідність з`ясовування всіх обставин, перелічених у ст. ст. 247, 280 КУпАП.
Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух", встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306.
Відповідно до п. 1.1. Правил дорожнього руху ці Правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.
Ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.
Суд враховує позицію, вказану у рішенні Європейського суду з прав людини, яку він висловив у пункті 53 рішення у справі «Федорченко та Лозенко проти України» від 20.09.2012, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом».
Конституційний Суд України в рішенні від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правовій презумпції, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п. 4.1).
Таким чином, оскільки в ході судового розгляду справи настання події правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП, у вчиненні якого звинувачено позивача, спростовано, а тому позов підлягає задоволенню.
Також за положеннями частини першої ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова або службова особа.
Відповідно до ст. 7 Закону України «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом. У випадках, установлених пунктом 1 частини першої цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми; в інших випадках, установлених частиною першою цієї статті, - повністю.
Беручи до уваги висновки Великої Палати Верховного суду, викладених у постанові від 18 березня 2020 року у справі № 543/775/17, розмір судового збору за подання позовної заяви у справах щодо накладення адміністративного стягнення складає 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
За таких підстав суд вважає необхідним стягнути з відповідача Відділення поліції № 2 Миргородського районного відділу поліції Головного управління національної поліції в Полтавській області на користь позивача 496 гривень 20 копійок судового збору.
Керуючись ст. ст. 8, 9, 20, 44, 47, 77, 90, 192, 210-211, 241-246, 250 КАС України, суд -

ПозовОСОБА_1 до Відділення поліції № 2 Миргородського районного відділу поліції Головного управління національної поліції в Полтавській області та Голінка Ярослава Сергійовича, поліцейського СРПП № 2 Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області про скасування постанови серії БАБ № 764020 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 18.07.2022 року - задовольнити.
Визнати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ № 764020 від 18.07.2022 року, винесену поліцейським СРПП відділення № 2 Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області Голінко Ярославом Сергійовичем, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 3400 гривень за ч. 5 ст. 121, ч. ч. 1, 2 ст. 126 КУпАП - скасувати, а провадження по справі закрити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Відділення поліції № 2 Миргородського районного відділу поліції Головного управління національної поліції в Полтавській області на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , 496 гривень 20 копійок судового збору.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на його апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому копії даного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Суддя Лохвицького
районного суду В.А. Бондарь