Справа № 640/3933/22
Суддя: Аліменко Володимир Олександрович
Дата ухвалення: 2022-09-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/3933/22 Суддя (судді) першої інстанції: Гарник К.Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2022 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача Аліменка В.О.,

суддів Безименної Н.В., Кучми А.Ю.

за участю секретаря Мельник К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, без фіксування технічними засобами, в порядку ч. 4 ст. 229 КАС України, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Перша лізингова компанія " на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 липня 2022 р. у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Перша лізингова компанія" до Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Київ), треті особи - Чернівецька міська рада, ОСОБА_1 про визнання дій протиправними, скасування постанови,-

В С Т А Н О В И Л А:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Перша Лізингова Компанія» звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Подільського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в якому (з урахуванням позовної заяви в новій редакції), просило суд:

- визнати дії старшого державного виконавця Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Бабенко Ольги Олександрівни в частині відкриття виконавчого провадження №68103775 проти Товариства незаконними;

- скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження, винесену 12 січня 2022 року старшим державним виконавцем Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Бабенко Ольгою Олександрівною.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 13 січня 2022 року товариство з реєстру єдиних боржників дізналось про те, що відносно нього відкрито виконавче провадження та товариство занесено до реєстру боржників.

В подальшому, позивачу стало відомо про те, що постановою старшого державного виконавця від 12 січня 2022 року відкрито виконавче провадження №68103775. Підставою для відкриття виконавчого провадження стала постанова про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовану в автоматичному режимі або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису) від 13 жовтня 2021 року СЕ№0014602, винесена інспектором з паркування інспекції з паркування, управління порядку та контролю за благоустроєм міста Чернівецької міської ради Яворським О.Е.

Позивач зазначає, що у вказаній постанові від 13 жовтня 2021 року зазначено особу щодо якої розглядається справа ОСОБА_1, який і був притягнутий до відповідальності, проте, виконавче провадження відкрито проти Товариства з обмеженою відповідальністю «Перша Лізингова Компанія», що, як вважає позивач, є порушенням статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» та статті 14-2 КУпАП.

Крім того, позивач зазначає, що для оперативного вирішення питання щодо виключення товариства з реєстру боржників, останнім прийнято рішення негайно сплатити штраф у розмірі 680,00 грн, виконавчий збір у розмірі 68,00 грн та мінімальні витрати виконавчого провадження у розмірі 269,00 грн.

Вважаючи, що державним виконавцем було порушено вимоги чинного законодавства, зокрема, в тій частині, що останній не мав права відкривати виконавче провадження, позивач звернувся до адміністративного суду з вказаною позовною заявою.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 липня 2022 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції, як таке, що ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права і ухвалити нове про задоволення позову.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, у судове засідання не з`явилися. Про причини своєї неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що у матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов`язкова, колегія суддів на місці ухвалила проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представників сторін.

Згідно ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, повно та всебічно дослідивши обставини справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Товариство з обмеженою відповідальністю «Перша лізингова компанія» зареєстровано як юридичну особу приватного права з 15 липня 1999 року, про що до реєстру внесено відповідний реєстраційний запис. Генеральним директором товариства зазначено ОСОБА_1.

Судом першої інстанції встановлено, що автомобіль марки FORD FOCUS, державний номерний знак НОМЕР_1 , належить Товариству з обмеженою відповідальністю «Перша лізингова компанія» (згідно інформації РСЦ ГСЦ МВС в Чернівецькій області від 08 жовтня 2021 року №31/24/05-3395).

20 серпня 2021 року о 09 годині 45 хвилин спецзасобом марки САТ S52 (S59) зафіксовано порушення водієм вказаного автомобіля, передбачене частиною 1 статті 122 КУпАП (водій здійснив зупинку в зоні дії дорожньої розмітки 1.4. «Місце, де заборонені зупинка і стоянка», чим порушено пункт 15.9 ПДР).

У зв`язку з чим, 13 жовтня 2021 року головним спеціалістом - інспектором з паркування інспекції з паркування, управління порядку та контролю за благоустроєм міста Чернівецької міської ради Яворським Олександром Едуардовичем винесено постанову №СЕ 0014602 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 122 КУпАП та накладено штраф у розмірі 680,00 грн.

Вказана постанова набрала законної сили та була направлена до органів державної виконавчої служби для її примусового виконання в частині стягнення штрафу.

Постановою старшого державного виконавця Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 12 січня 2022 року відкрито виконавче провадження ВП №68103775 з примусового виконання постанови №СЕ 0014602 від 13 жовтня 2021 року, боржником в якій зазначено Товариство з обмеженою відповідальністю «Перша Лізингова Компанія». Також, пунктом 3 вказаної постанови з боржника стягнуто виконавчий збір у розмірі 68,00 грн.

Постановою старшого державного виконавця від 12 січня 2022 року в межах виконавчого провадження ВП№68103775 з боржника - Товариства з обмеженою відповідальністю «Перша Лізингова Компанія» стягнуто мінімальні витрати виконавчого провадження у розмірі 269,00 грн.

Згідно копії платіжного доручення №848 від 13 січня 2022 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Перша Лізингова Компанія» на рахунок Подільського РВДВС у місті Києві ЦМРУМЮ (м. Київ) перераховано 1017,00 грн з призначенням платежу: «сплата штрафу виконавчого збору та витрат ВП 68103775».

Постановою старшого державного виконавця від 19 січня 2022 року виконавче провадження ВП №68103775 з примусового виконання постанови СЕ №0014602 від 13 жовтня 2021 року закінчено у зв`язку з фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Вважаючи протиправними дії державного виконавця щодо відкриття виконавчого провадження, позивач звернувся до адміністративного суду з даним адміністративним позовом.

Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги є необґрунтованими. Суд першої інстанції зазначив, що державним виконавцем правомірно винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №68103775 від 12 січня 2022 року, в якій боржником зазначено саме Товариство з обмеженою відповідальністю «Перша Лізингова Компанія», оскільки, постанова про притягнення до адміністративної відповідальності була винесена інспектором не у відношенні ОСОБА_1, як фізичної особи, а як у відношенні керівника юридичної особи, якій належить транспортний засіб,

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції та вважає доводи апелянта безпідставними, враховуючи наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок та умови виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі не виконання їх у добровільному порядку визначає Закон України "Про виконавче провадження" від 02 червня 2016 року № 1404-VIII (далі - Закон № 1404).

Відповідно до вимог статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Отже, правомірними вважаються дії державного виконавця, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом.

Пунктом 1 частиною 1 статті 3 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Відповідно до вимог частини 1 статті 13 Закону України "Про виконавче провадження" під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Частиною першою статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до вимог статті 19 Закону України "Про виконавче провадження" сторони виконавчого провадження та прокурор як учасник виконавчого провадження мають право ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження, робити з них виписки, знімати копії, заявляти відводи у випадках, передбачених цим Законом, мають право доступу до автоматизованої системи виконавчого провадження, право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність виконавця у порядку, встановленому цим Законом, надавати додаткові матеріали, заявляти клопотання, брати участь у вчиненні виконавчих дій, надавати усні та письмові пояснення, заперечувати проти клопотань інших учасників виконавчого провадження та користуватися іншими правами, наданими законом.

Статтею 26 Закону України "Про виконавче провадження" зокрема передбачено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону:

1) за заявою стягувана про примусове виконання рішення;

2) за заявою прокурора у разі представництва інтересів громадянина або держави в суді;

3) якщо виконавчий документ надійшов від суду у випадках, передбачених законом;

4) якщо виконавчий документ надійшов від суду на підставі ухвали про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземної держави, до повноважень яких належить розгляд цивільних чи господарських справ, іноземних чи міжнародних арбітражів) у порядку, встановленому законом;

5) у разі якщо виконавчий документ надійшов від Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів.

За приписами статті 26 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Згідно статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі:

1) визнання судом відмови стягувача від примусового виконання судового рішення;

2) затвердження судом мирової угоди, укладеної сторонами у процесі виконання рішення;

3) припинення юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання її обов`язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва, смерті, оголошення померлим або визнання безвісно відсутнім стягувача чи боржника;

4) прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника;

5) скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню;

6) письмової відмови стягувача від одержання предметів, вилучених у боржника під час виконання рішення про передачу їх стягувачу, або знищення речі, що має бути передана стягувачу в натурі або оплатно вилучена;

7) закінчення строку, передбаченого законом для відповідного виду стягнення, крім випадку, якщо існує заборгованість із стягнення відповідних платежів;

9) фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом;

10) повернення виконавчого документа без виконання на вимогу суду або іншого органу (посадової особи), який видав виконавчий документ;

11) надіслання виконавчого документа до суду, який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 63 цього Закону;

12) якщо рішення фактично виконано під час виконання рішення Європейського суду з прав людини;

13) непред`явлення виконавчого документа за відновленим виконавчим провадженням у строки, визначені статтею 41 цього Закону;

14) якщо стягнені з боржника в повному обсязі кошти не витребувані стягувачем протягом року та у зв`язку з цим перераховані до Державного бюджету України;

15) якщо коштів, що надійшли від реалізації заставленого майна (за виконавчим документом про звернення стягнення на заставлене майно), недостатньо для задоволення вимог стягувача - заставодержателя, а також якщо майно, яке є предметом іпотеки, передано іпотекодержателю або придбано ним відповідно до вимог Закону України "Про іпотеку" за виконавчим документом про звернення стягнення на майно, яке є предметом іпотеки;

16) врегулювання (погашення, списання) відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення" неустойки (штрафів, пені), інших штрафних, фінансових санкцій, а також інфляційних нарахувань і процентів річних, нарахованих на заборгованість теплопостачальних та теплогенеруючих організацій перед Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України", її дочірньою компанією "Газ України", публічним акціонерним товариством "Укртрансгаз", оператором газотранспортної системи та операторами газорозподільних систем, за спожитий природний газ, а також послуги з його транспортування та розподілу відповідно, перед теплогенеруючими організаціями за теплову енергію, отриману для її подальшого постачання споживачам та/або надання відповідних комунальних послуг, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що надають послуги з централізованого постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, перед електропостачальниками або операторами системи розподілу (як правонаступниками в частині прав та обов`язків за договорами на постачання електричної енергії та про користування електричною енергією) за спожиту електричну енергію, що підлягали виконанню на підставі виконавчого документа за судовим рішенням, яке набрало законної сили;

17) списання згідно з пунктами 2-3, 2-4 та підпункту 26.2 пункту 26 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України в повному обсязі сум податкового боргу (у тому числі штрафних санкцій та пені), що підлягали виконанню на підставі виконавчого документа;

18) списання згідно з пунктом 9-15 розділу VIII Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" сум недоїмки зі сплати єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (у тому числі штрафних санкцій та пені), що підлягали виконанню на підставі виконавчого документа;

19) прийняття Фондом гарантування вкладів фізичних осіб рішення про початок процедури ліквідації банку-боржника;

19) якщо відповідно до умов угоди про врегулювання спору (мирової угоди), укладеної між іноземним суб`єктом та державою Україна на будь-якій стадії урегулювання спору або розгляду справи, включаючи стадію визнання та виконання рішення, виконавчий документ не підлягає виконанню або покладені виконавчим документом на боржника зобов`язання підлягають припиненню незалежно від дати укладення такої угоди;

19) врегулювання (погашення, списання) відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу" неустойки (штрафів, пені), інших штрафних, фінансових санкцій, а також інфляційних нарахувань і процентів річних, нарахованих на заборгованість учасників процедури врегулювання заборгованості, що підлягали виконанню на підставі виконавчого документа за судовим рішенням, яке набрало законної сили;

20) врегулювання (погашення, списання) оператором газорозподільної системи заборгованості відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу", якщо таке виконавче провадження розпочато за рішенням про зобов`язання Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, встановити оператору газорозподільної системи економічно обґрунтований тариф на послуги з розподілу природного газу з включенням компенсацій за період з 1 січня 2015 року по 31 грудня 2020 року включно.

Згідно частини 1 статті 40 Закону України "Про виконавче провадження" у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Частинами 1, 2 статті 15 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.

Як вбачається з матеріалів справи та було встановлено судом першої інстанції, головний спеціаліст - інспектор з паркування інспекції з паркування, управління порядку та контролю за благоустроєм міста Чернівецької міської ради Яворський Олександр Едуардович є уповноваженою посадовою особою на розгляд справи про адміністративні правопорушення, а тому мав повноваження й на винесення постанови про притягнення до адміністративної відповідальності в даному випадку.

Судом першої інстанції встановлено, що спір між сторонами виник саме з приводу незгоди позивача щодо зазначення його боржником у виконавчому провадженні, з тих підстав, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності, яка є виконавчим документом у розумінні вимог Закону України від 02 червня 2016 року №1404-VІІІ, винесена стосовно фізичної особи - ОСОБА_1, а у постанові про відкриття провадження боржником зазначено юридичну особу - Товариство з обмеженою відповідальністю «Перша Лізингова Компанія».

Відповідно до вимог частини 1 статті 14-2 КУпАП адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі (за допомогою технічних засобів - приладів контролю за дотриманням правил дорожнього руху з функціями фото-, відеофіксації, які функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису) (за допомогою технічних засобів з функціями запису, зберігання, відтворення і передачі фото-, відеоінформації), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу, - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відсутні на момент запиту відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.

Частиною 1 статті 279-1 КУпАП передбачено, що у разі якщо адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксовано в автоматичному режимі або якщо порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), посадова особа уповноваженого підрозділу Національної поліції або інспектор з паркування за даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів, а також у разі необхідності - за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань встановлює відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14-2 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи, 13 жовтня 2021 року головним спеціалістом - інспектором з паркування інспекції з паркування, управління порядку та контролю за благоустроєм міста Чернівецької міської ради Яворським Олександром Едуардовичем винесено постанову №СЕ 0014602 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 122 КУпАП та накладено штраф у розмірі 680,00 грн.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 є генеральним директором Товариства з обмеженою відповідальністю «Перша Лізингова Компанія».

Колегія суддів звертає увагу, що автомобіль марки FORD FOCUS, державний номерний знак НОМЕР_1 , належить Товариству з обмеженою відповідальністю «Перша лізингова компанія» (), що не спростовано позивачем та підтверджується наявною в матеріалах справи інформацією РСЦ ГСЦ МВС в Чернівецькій області від 08 жовтня 2021 року №31/24/05-3395.

Таким чином, інспектор з паркування, встановивши керівника юридичної особи, в даному випадку, Товариства з обмеженою відповідальністю «Перша Лізингова Компанія», якій належав транспортний засіб щодо якого зафіксовано порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису) виніс постанову про притягнення до адміністративної відповідальності щодо керівника товариства, оскільки чинним КУпАП не передбачено визначення правопорушником саме товариства.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що державним виконавцем правомірно винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №68103775 від 12 січня 2022 року, в якій боржником зазначено саме Товариство з обмеженою відповідальністю «Перша Лізингова Компанія», оскільки, постанова про притягнення до адміністративної відповідальності була винесена інспектором не у відношенні ОСОБА_1 , як фізичної особи, а як у відношенні керівника юридичної особи, якій належить транспортний засіб.

Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а викладені в апеляційній скарзі доводи позицію суду не спростовують.

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Приписи ст. 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів із висновками суду першої інстанції погодилась, оскільки вони знайшли своє підтвердження в ході апеляційного розгляду справи. Судом було вірно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, прийнято законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права. У зв`язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу - залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ч. 4 ст. 229, ст.ст. 272, 287, 308, 311, 313, 315-316, 321-322 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Перша лізингова компанія" - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 липня 2022 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена до Верховного Суду.

Суддя-доповідач В.О. Аліменко

Судді Н.В. Безименна

А.Ю. Кучма

Повний текст постанови складено « 20» вересня 2022 року.