Справа № 380/3748/20
Суддя: Ільчишин Надія Василівна
Дата ухвалення: 2022-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2022 рокуЛьвівСправа № 380/3748/20 пров. № А/857/11015/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ільчишин Н.В.,

суддів Гудима Л.Я., Гуляка В.В.,

за участі секретаря судового засідання Вовка А.Ю.,

розглянувши у судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 04 липня 2022 року з питань заміни сторони виконавчого провадження (головуючого судді Мартинюка В.Я., ухвалену у письмовому провадженні в м. Львів) у справі №380/3748/20 за позовом ОСОБА_1 до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби, Офісу великих платників податків Державної податкової служби про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 03.12.2020 року у справі №380/3748/20 позов задоволено повністю; визнано протиправними дії Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби щодо зменшення ОСОБА_1 грошового забезпечення за грудень 2015 року шляхом виключення з грошового атестату №4 та довідки про додаткові види грошового забезпечення №40/14/28-10-05-02-55, які надіслані в ГУ ПФ у Львівській області, премії за грудень 2015 року в розмірі 11368 грн. 95 коп. визначеної згідно наказу №19-ф від 29.03.2016 року та невиплати вказаної премії в розмірі 11368 грн. 95 коп.; зобов`язано Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби виплатити ОСОБА_1 премію за грудень 2015 року в розмірі 11368 грн. 95 коп. згідно наказу №19-ф від 29.03.2016 року та надіслати до ГУ ПФ у Львівській області грошовий атестат та довідку про додаткові види грошового забезпечення з врахуванням премії встановленої наказом №19-ф від 29.03.2016 року.

Львівським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист.

ОСОБА_1 23.06.2022 звернувся в суд з заявою про заміну сторони у виконавчому провадженні 64542380 боржника: Офіс великих платників податків ДФС (вул. Дегтярівська, 11-г, м. Київ, 04119, ) на Центральне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків (), як відокремленого підрозділу (філії) Державної податкової служби України (02068, м. Київ, вул. Кошиця, будинок, 3).

Оскаржуваною ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 04 липня 2022 року в задоволенні заяви відмовлено.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, яку обґрунтовує тим, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення допущено порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити заяву.

Центральне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків подало до апеляційного суду клопотання заяву в якій просить у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 відмовити, а ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 04 липня 2022 року залишити без змін.

В судовому засіданні апеляційного розгляду справи ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав з підстав зазначених у скарзі, просив ухвалу скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити заяву.

Відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що подана скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України № 1200 від 18.12.2018 «Про утворення Державної податкової служби України та Державної митної служби України» (далі постанова №1200) вирішено утворити Державну податкову службу України та Державну митну службу України, реорганізувавши Державну фіскальну службу шляхом поділу.

Абзацом другим пункту 2 цієї ж постанови визначено, що Державна податкова служба є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів і який реалізує державну податкову політику, державну політику з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок).

Згідно з абзацом четвертим пункту 2 Постанови №1200, Державна податкова служба та Державна митна служба є правонаступниками майна, прав та обов`язків реорганізованої Державної фіскальної служби у відповідних сферах діяльності.

Відповідно до абзацу шостого пункту 2 Постанови №1200, Державна фіскальна служба продовжує здійснювати повноваження та виконувати функції у сфері реалізації державної податкової політики, державної політики у сфері державної митної справи, державної політики з адміністрування єдиного внеску, державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового, митного законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску до завершення здійснення заходів з утворення Державної податкової служби.

Відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 19 червня 2019 року № 537 «Про утворення територіальних органів Державної податкової служби» (далі постанова №537) утворено як юридичні особи публічного права територіальні органи Державної податкової служби за переліком згідно додатку 1.

Пунктом 2 цієї ж постанови реорганізовано деякі територіальні органи Державної фіскальної служби шляхом їх приєднання до відповідних територіальних органів Державної податкової служби за переліком згідно з додатком 2.

Так, реорганізовано Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби шляхом приєднання до Офісу великих платників податків ДПС.

На підставі Постанови №537, 30.07.2019 проведена реєстрація юридичної особи Офісу великих платників податків ДПС.

Разом з тим, постановою Кабінету Міністрів України від 30.09.2020 № 893 «Деякі питання територіальних органів Державної податкової служби» ліквідовано як юридичні особи публічного права територіальні органи Державної податкової служби за переліком згідно з додатком, зокрема, Офіс великих платників податків ДПС.

Наказом Державної податкової служби України від 24.12.2020 № 755 «Про початок забезпечення здійснення територіальними органами ДПС повноважень та функцій» з 01.01.2021 розпочато здійснення територіальними органами ДПС, утвореними як її відокремлені підрозділи згідно з наказом ДПС від 30.09.2020 № 529 «Про утворення територіальних органів Державної податкової служби», повноважень та функцій територіальних органів ДПС, що ліквідуються відповідно до пункту 1 постанови № 893.

Згідно з пунктом 1 Положення «Про Центральне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків», затвердженого наказом Державної податкової служби України №643 від 12.11.2020, центральне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків є територіальним органом, утвореним на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України та є правонаступником майна, прав та обов`язків Офісу великих платників податків ДПС ().

Згідно з відомостями із Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, Центральне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків () зареєстровано 30.09.2020.

Згідно частини 2 статті 379 КАС України суд розглядає питання про заміну сторони виконавчого провадження в десятиденний строк у судовому засіданні з повідомленням державного виконавця або заінтересованої особи, які звернулися з поданням (заявою), та учасників справи.

Згідно статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон №1404-VIII) виконавчим провадженням як завершальною стадією судового провадження і примусового виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) вважається сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до абзацу першого частини п`ятої статті 15 Закону № 1404-VIII у разі вибуття однієї зі сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Відповідно до частини 1 статті 11 Закону №1404-VIII, сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник.

Частиною 1 статті 379 КАС України передбачено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи суд може замінити сторону виконавчого провадження її правонаступником.

Колегія суддів погоджується із посиланням суду першої інстанції на висновок Верховного Суду, викладений в постанові від 11 лютого 2021 року у справі №826/9815/18, в якому зазначено наступне.

«Підставами для залучення до участі у справі правонаступника сторони суб`єкта владних повноважень є або припинення суб`єкта владних повноважень в результаті реорганізації чи ліквідації, або повне чи часткове передання (набуття) адміністративної компетенції одного суб`єкта владних повноважень до іншого (іншим) внаслідок повного чи часткового припинення його адміністративної компетенції.

Отож положення КАС України, на відміну від чинного цивільного чи господарського процесуального законодавства, не пов`язують процесуальне правонаступництво з обов`язковою наявністю факту припинення юридичної особи. Ключовим за правилам КАС України є доведення обставин вибуттям сторони - суб`єкта владних повноважень з відносин, щодо яких виник спір.

Такі правила КАС України встановлені виходячи із специфіки публічно-правових відносин, а саме: з тією обставиною, що повноваження відповідних державних органів не є статичними і можуть передаватись від одного органу до іншого у випадку зміни законодавства. При цьому такий перехід може не збігатися у часі з юридичним припиненням суб`єкта владних повноважень унаслідок реорганізації чи ліквідації.

Отже, якщо спір виник з приводу реалізації суб`єктом владних повноважень, що припиняється, його компетенції, підстави для правонаступництва виникають з моменту його вибуття з правовідносин, щодо яких виник спір, унаслідок, зокрема, передачі розпорядчим актом Кабінету Міністрів України його адміністративної компетенції іншому (іншим) суб`єктам владних повноважень.

Якщо спір виник у відносинах, що не пов`язані з реалізацією суб`єктом владних повноважень його компетенції, підстави для правонаступництва виникають з моменту припинення сторони - суб`єкта владних повноважень.

У межах вирішення питання, яке є предметом розгляду в цій справі, для встановлення факту публічного правонаступництва визначальним є встановлення або припинення первісного суб`єкта - ДФС України, або переходу його функцій (адміністративної компетенції), з яких виник спір, до ДПС України.

Ураховуючи, що зобов`язання, що випливає з рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 листопада 2019 року, не стосувалося публічно-владних функцій, що були передані ДПС України, і на момент вирішення судами питання про заміну боржника до Реєстру не був унесений запис про припинення ДФС України як боржника за вказаним рішенням суду, висновок судів попередніх інстанцій про вибуття ДФС України і наявність підстав для її заміни на ДПС України є передчасним.».

Отже, необхідною умовою для заміни сторони є її заміна саме правонаступником.

Публічне правонаступництво органів державної влади є окремим, особливим видом правонаступництва, під таким терміном розуміється перехід в установлених законом випадках прав та обов`язків одного суб`єкта права іншому. При цьому обов`язок по відновленню порушених прав особи покладається на орган, компетентний відновити такі права. Такий підхід щодо переходу до правонаступника обов`язку відновити порушене право відповідає принципу верховенства права, оскільки метою правосуддя є ефективне поновлення порушених прав, свобод і законних інтересів.

Отже, правонаступництво в сфері управлінської діяльності органів державної влади (публічне правонаступництво) передбачає повне або часткове передання (набуття) адміністративної компетенції одного суб`єкта владних повноважень (суб`єкта публічної адміністрації) до іншого або внаслідок припинення первісного суб`єкта, або внаслідок повного чи часткового припинення його адміністративної компетенції.

У такому випадку також відбувається вибуття суб`єкта владних повноважень із публічних правовідносин.

Особливістю адміністративного (публічного) правонаступництва є те, що подія переходу прав та обов`язків, що відбувається із суб`єктами владних повноважень, сама по собі має бути публічною та врегульованою нормами адміністративного права.

Отже, коли відбувається публічне правонаступництво, вирішальним є встановлення факту переходу повністю чи частково функцій (адміністративної компетенції) від одного суб`єкта владних повноважень до іншого, а не факту державної реєстрації припинення вибувшого з публічних правовідносин суб`єкта владних повноважень як юридичної особи.

Узагальнюючи наведене можна прийти до висновку, що правонаступництво в адміністративних правовідносинах має дві форми, а саме: правонаступництво щодо публічно-владних управлінських функцій (перехід повноважень до правонаступника) та інше правонаступництво.

Як наслідок, правонаступництво щодо публічно-владних управлінських функцій підтверджується розпорядчим документом про передачу адміністративної компетенції, а інше правонаступництво загальним порядком визначеним чинним законодавством.

Також згідно правового висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 09.11.2020 в справі № 826/14670/16, під публічним правонаступництвом слід розуміти повне або часткове передання (набуття) адміністративної компетенції одного суб`єкта владних повноважень (суб`єкта публічної адміністрації) до іншого або внаслідок припинення первісного суб`єкта, або внаслідок повного чи часткового припинення його адміністративної компетенції; це вступ у чинні адміністративно-правові відносини нового суб`єкта владних повноважень (суб`єкта публічної адміністрації) на місце суб`єкта, що або припинив своє існування або повністю чи частково позбувся адміністративної компетенції.

Відповідно до матеріалів справи, виконавчий лист у цій справі видано на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 03 грудня 2020 року, яким зобов`язано Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби виплатити ОСОБА_1 премію за грудень 2015 року в розмірі 11368 грн. 95 коп. згідно наказу №19-ф від 29.03.2016 року та надіслати до ГУ ПФ у Львівській області грошовий атестат та довідку про додаткові види грошового забезпечення з врахуванням премії встановленої наказом №19-ф від 29.03.2016 року, а відтак спір у цій справі стосується проходження публічної служби, а не публічно-владних управлінських функцій.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що обов`язок боржника, що випливає з рішення Львівського окружного адміністративного суду від 03 грудня 2020 року, не стосується публічно-владних функцій у сфері реалізації державної податкової політики, державної політики з адміністрування єдиного внеску чи інших функцій, а тому у спірних правовідносинах заміна Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби як боржника за вказаним рішенням, яке з 22.10.2020 року в стані припинення, може мати місце виключно у випадку фактичного його вибуття внаслідок припинення.

Відповідно до частин першої, п`ятої статті 104 Цивільного кодексу України юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників.

Юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Враховуючи те, що зобов`язання, яке випливає з рішення Львівського окружного адміністративного суду від 03 грудня 2020 року, не стосувалося публічно-владних функцій, і на момент вирішення судом питання про заміну боржника до Реєстру не був внесений запис про його припинення, таке звернення з заявою про заміну сторони у виконавчому провадженні є передчасним.

З врахуванням наведених вище норм законодавства та фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що судом першої інстанції дотримано норм процесуального законодавства та вірно встановлено обставини, які мають значення для прийняття рішення щодо повернення позовної заяви, а тому немає підстав для скасування ухвали суду першої інстанції у справі.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, судом апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі «Проніна проти України» (Рішення Європейського суду з прав людини від 18.07.2006). Зокрема, у пункті 23 рішення Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи, що і зроблено апеляційним судом переглядаючи ухвалу суду першої інстанції, аналізуючи відповідні доводи скаржника.

Відповідно до статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для скасування ухвали суду першої інстанції колегія суддів не знаходить.

Керуючись ст. ст. 308, 310, 315, 316, 321, 328, 379 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 04 липня 2022 року з питань заміни сторони виконавчого провадження у справі №380/3748/20 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, шляхом подання до Верховного Суду касаційної скарги.

Головуючий суддя Н.В. Ільчишин

Судді Л.Я. Гудим

В.В. Гуляк

Повний текст постанови складено 19.09.2022