Справа № 565/1705/18
Суддя: Пліш Михайло Антонович
Дата ухвалення: 2022-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2022 рокуЛьвівСправа № 565/1705/18 пров. № А/857/12086/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Пліша М.А.,

суддів Гінди О.М., Ніколіна В.В.,

за участю секретаря судового засідання Михальська М.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Кузнецовського міського суду Рівненської області від 05 липня 2022 року (головуючий суддя Бренчук Г.В., м. Вараш) по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Полтавської митниці про визнання дій протиправними та скасування постанови про порушення митних правил,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся в суд першої інстанції з адміністративним позовом до Полтавської митниці в якому просив скасувати постанову від 20 грудня 2017 року заступника начальника Полтавської митниці ДФС-начальника відділу протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії Кримського А.О. в справі про порушення митних правил № 0194/80600/17 та закрити справу про порушення митних правил.

Рішенням Кузнецовського міського суду Рівненської області від 05 липня 2022 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку, просить скасувати та прийняти нове, яким позов задовольнити.

В апеляційній скарзі зазначає, що суд першої інстанції при винесенні судового рішення не прийняв до уваги важливу обставину, відносно того, що до позивача не було повідомлено в установленому законом порядку про відбір проб і зразків та про прийняте в подальшому рішення щодо зміни коду товару, що мало наслідком нарахування додаткових митних платежів. Чим відповідно й було позбавлено позивача права на оскарження дій та рішень. Зокрема .порушено ст. 69 МК України, згідно якої визначено право декларанта або уповноваженою ним особою на оскарження рішення митних органів щодо класифікації товару уразі незгоди з ним до органу вищого рівня відповідно до глави 4 Митного Кодексу або до суду.

Окрім цього, судом першої інстанції не враховано строк порушення накладення адміністративного стягнення на Позивача за неподання додаткової декларації. Оскільки відповідно до вимог МК України (чинного на момент виникнення спірних відносин) така декларація подається у строк, що не перевищує 45 днів. Окрім цього, судом не взято до уваги, причини які зумовили не подання додаткової декларації. А саме той факт, що на той час Позивач вже не працював на посаді директора в ТОВ «Інтер-Групп», а тому відповідно не мав повноважень та об`єктивної можливості подати таку декларацію. Декларант в розумінні МК України - це декларант - особа, яка самостійно здійснює декларування або від імені якої здійснюється декларування.

Окрім цього, вважає за необхідне відзначити, що суд першої інстанції прийшов до невірного висновку про не пропущення строків притягнення до відповідальності. Так, якщо тимчасова декларація була подана 16 березня 2015 р., то порушення строку подання додаткової декларації сплинув через 45 днів, що й повинно було бути датою виявлення порушення та відліком 6-місячного строку для притягнення до відповідальності Позивача.

Згідно з ч. 1 ст. 261 МК України, у разі подання відповідно до статей 259 і 260 цього Кодексу попередньої, тимчасової або періодичної митної декларації декларант або уповноважена ним особа повинні протягом строків, визначених відповідно до цього Кодексу, подати органу доходів і зборів додаткову декларацію, яка містить точні відомості про товари, задекларовані за попередньою, тимчасовою, або періодичною митною декларацією, що подавалися б у разі декларування цих товарів за митною декларацією, заповненою у звичайному порядку. Тимчасова митна декларація підтверджує взяття декларантом або уповноваженою ним особою зобов`язання подати митному органу додаткову декларацію у строк не більше 45 днів з дати оформлення тимчасової митної декларації. Митний кодекс не містить прямої норми, якою передбачено відповідальність за порушення строків подачі декларації. І сам факт не подачі додаткової декларації, або порушення строків її подачі не може автоматично бути твердження порушенням вимог ст. 485 МК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 467 МК України, якщо справи про порушення митних правил відповідно до статті 522 цього Кодексу розглядаються органами доходів і зборів, адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше, ніж через шість місяців з дня вчинення правопорушення, а у разі розгляду органами доходів і зборів справ про триваючі порушення митних правил, у тому числі передбачені статтями 469, 477-481, 485 цього Кодексу, - не пізніше, ніж через шість місяців з дня виявлення цих правопорушень.

Судом першої інстанції правильно вказано на норму ст. 494 МК України (в редакції, що діяла на дату складання протоколу), що про кожний випадок виявлення порушення митних правил уповноважена посадова особа органу доходів і зборів, яка виявила таке порушення, невідкладно складає протокол за формою, установленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. Водночас не надано належної оцінки, чому посадовими особами митного органу, порушення яке було виявлено в 2015 році, а протокол складено в 2017 році.

Окрім цього, суд першої інстанції не надав достатню кваліфікацію діям митного органу, що визначення конкретної підстави притягнення Позивача до відповідальності. Так, якщо мова йде про порушення строків подачі Позивачем додаткової декларації, то відповідно на це повинно бути чітко вказано. Водночас ст. 485 МКУ, на яку як підставу для відповідальності здійснено посилання в протоколі про порушення митних правил, містить декілька окремих (самостійних) підстав щодо притягнення до адміністративної відповідальності, а саме:

- заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту),

- -ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару,

- неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості,

- та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості,

- або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів,

- використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги.

Посадовими особами митниці не вказано в протоколі, та в постанові про притягнення до відповідальності, що свідчить про формальний підхід під час здійснення провадження у справі про порушення митних правил, винесені рішення про притягнення до відповідальності та не повноту дослідження судом матеріалів справи.

І якщо припустити, що позивача було притягнуто до відповідальності за дії, пов`язані на ухилення від податків, то відповідно факт встановлення ставки мита на рівні 10%, замість 0 % (яку було вказано при митному оформленні оскільки й заначено інший товар згідно договору) було зафіксовано у прийнятому класифікаційному рішенні про визначення коду товару від 07 квітня 2015 року № КТ-805-2015. Що знову ж таки свідчить про пропуск строку на притягнення до відповідальності, передбаченого ст. 467 ст. МК України.

З огляду на зазначене, провадження у цій справі підлягало закриттю на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Також судом першої інстанції взагалі не досліджено питання наявності компетенції щодо винесення рішення про притягнення Позивача до адміністративної відповідальності. Чи мала особа повноваження приймати такі рішення, чи були вони закріплені у посадових інструкціях чи положенні. Таким чином, порушено принцип юридичної невизначеності.

Окрім цього, суд першої інстанції при прийняті рішення не врахував, що у самому тексті акту, складеного 21.06.2017 Головним управлінням ДФС у Дніпропетровській області складено за № 6653/04-36-14-15/39992234 «Про результати документальної невиїзної перевірки ТОВ «Інтер-Групп» дотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи за митною декларацією від 16 березня 2015 року № 806020002/2015/002381» є посилання на те, що Полтавська митниця ДФС ще ЗО листопада 2015 року направила лист № 799/7/16-70-62-02, згідно якого було проінформовано оформлення митницею (тобто прийняття) попередньої митної декларації типу ІМ40ТН № 806020002/2015/002381 ще 16 березня 2015 р. А перевірка була призначена зі спливом півторічного терміну, що також засвідчує порушення строків притягнення до відповідальності.

Окрім цього, при розгляді справи наголошувалось на те, що позивача взагалі не було проінформовано про початок, підстави проведення перевірки, не запропоновано надати пояснення. Позивач на момент перевірки вже не займав посаду директора. Не направлено акт для відома. Даний факт підтверджено й відміткою у акті, згідно якого вказано про направлення примірників актів митниці та директору ТОВ «Інтер -групи». Посилання та те, що даний акт не оскаржувався не є належним обґрунтуванням. Позивач не міг оскаржити те, про що не знав.

Судом першої інстанції при розгляді справи, не враховано що в діях позивача відсутній умисел на вчинення дій, передбачених диспозицією статті 485 МК України, а й відповідно і склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 485 МК. України. Тому Позивача не можливо було визнати винним у вчиненні адміністративного порушення за відсутності однієї із обов`язкових складових адміністративного правопорушення, як об`єктивна та суб`єктивна сторони. Так, об`єктивна сторона адміністративного правопорушення знаходить прояв у дії чи бездіяльності, що заборонені адміністративним правом. У багатьох випадках вона залежить від місця, часу, обставин і способу скоєння адміністративного правопорушення, а також від причинного зв`язку між діянням і шкідливими наслідками цього діяння, вчинення протиправного діяння в минулому, його системності. Законодавство про адміністративні правопорушення охоплює саме ці елементи змісту об`єктивної сторони адміністративного правопорушення. Суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення охоплює вину, мотив і мету поведінки правопорушника. Таким чином, можна говорити, що в діях Позивача відсутній склад адміністративного правопорушення

Також суд першої інстанцій, не надав належну оцінку доказам щодо вжиття усіх дій про інформування позивача про розгляд справи. Згідно ст. 498 МК України, особи, які притягуються до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, та власники товарів, транспортних засобів, зазначених у пункті 3 статті 461 цього Кодексу (заінтересовані особи), під час розгляду справи про порушення митних правил у органі доходів і зборів або суді мають право знайомитися з матеріалами справи, робити з них витяги, одержувати копії рішень, постанов та інших документів, що є у справі, бути присутніми під час розгляду справи у органі доходів і зборів та брати участь у судових засіданнях, подавати докази, брати участь у їх дослідженні, заявляти клопотання та відводи, під час розгляду справи користуватися юридичною допомогою захисника, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, давати усні і письмові пояснення, подавати свої доводи, міркування та заперечення, оскаржувати постанови органу доходів і зборів, суду (судді), а також користуватися іншими правами, наданими їм законом.

Водночас законодавцем визначено тільки одну умову щодо можливості розгляду справи за відсутності особи, яка притягується до відповідальності, це належне повідомлення про дату час та місце та не надходження клопотання про перенесення. Направлення листів та їх фактичне не вручення не є достатнім доказом належного повідомлення. Як і посилання відповідача на те, що ними вживались усі можливі заходи щодо встановлення місця проживання (зокрема, направлено запити та доручення до територіальних податкових органів). Податкові органи не уповноважені на встановлення та або підтвердження місця проживання , тож такі дії не є належними для встановлення місця проживання Позивача.

Судом першої інстанції також не взято до уваги той факт, що класифікаційне рішення Полтавської митниці ДФС від 07 квітня 2015 року не оскаржувалось позивачем, оскільки не було доведено до його відома належним чином, тобто позивач не був з ним ознайомлений, що не надало можливість йому скористатись правом, визначеним статтею 69 МК України, згідно якого рішення митних органів щодо класифікації товарів для митних цілей є обов`язковими. У разі незгоди з рішенням митних органів щодо класифікації товару декларант або уповноважена ним особа має право оскаржити це рішення до органу вищого рівня відповідно до глави 4 Митного Кодексу або до суду.

Митні платежі були не сплачені, оскільки про необхідність їх доплати не було належним чином повідомлено Позивача, шляхом доведення до відома відповідного кваліфікаційного рішення.

У позивача, як у же раніше вказувалось не було наміру заявленння в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей. Відомості були заявлені згідно наявних документів.

Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вважає, що при здійсненні провадження в справі про адміністративне правопорушення не встановлено причини та умови, що сприяли вчиненню адміністративного правопорушення, характер вчиненого правопорушення, яке не є суспільно небезпечним, особу порушника, який до адміністративної відповідальності притягувався вперше, ступінь його вини, майновий стан, наявність пом`якшуючих відповідальність обставин.

Згідно ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

У відповідності до вимог ч. 1, ч. 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що 21 червня 2017 року Головним управлінням ДФС у Дніпропетровській області складено акт № 6653/04-36-14-15/39992234 «Про результати документальної невиїзної перевірки ТзОВ «Інтер-Групп» дотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи за митною декларацією від 16 березня 2015 року № 806020002/2015/002381». У акті перевірки зазначено, що листом Полтавської митниці ДФС від 30 листопада 2015 року № 799/7/16-70-62-02 проінформовано, що 16 березня 2015 року Полтавською митницею ДФС оформлена митна декларація типу IM40TH № 806020002/2015/002381 на товар «Вироби з пластмас огороджувальні у вигляді сітки». Вказаний товар імпортовано на митну територію України з Китаю ТОВ «Інтер-Групп» по зовнішньоекономічному контракту з «Novadea Solutions LP». Виробником та фактичним відправником товару є фірма «Sanhe Xingshuo International Limited».

Товар класифіковано ТОВ «Інтер-Групп» за кодом УКТЗЕД (ставка мита 0%), а митна вартість товару визначена на рівні 0,85 дол. США/кг за основним методом.

Полтавською митницею ДФС проведено митний огляд товару та відібрано зразки. В подальшому зразки товару згідно запиту від 16 березня 2015 року №16 (вих. від 16 березня 2015 року №530/16-70-62) відправлено на експертизу до Харківського управління з питань експертизи та досліджень СЛЕД Міндоходів.

Харківським управлінням з питань експертизи та досліджень СЛЕД Міндоходів надано висновок від 01 квітня 2015 року №177, відповідно до якого наданий товар ідентифіковано як тканину з рівниці перевивального (ажурного) переплетення з мінеральних ниток/склониток з поверхневою обробкою/просоченням полімерами/співполімерами стиролу та акрилатів.

Полтавською митницею ДФС, на підставі вищенаведеного висновку, прийнято класифікаційне рішення про визначення коду товару від 07 квітня 2015 року № КТ-805-2015, згідно якого товар класифіковано за кодом УКТЗЕД (ставка мита 10%).

Листом Полтавської митниці ДФС від 14 квітня 2017 року №248/7/16-70-62-02 повідомлено, що додаткова декларація до тимчасової митної декларації від 16 березня 2015 року №806020002/2015/002381 з урахуванням прийнятого класифікаційного рішення ТОВ «Інтер-Групп» не подавалась.

Станом на дату складання акта перевірки підприємством ТОВ «Інтер-Групп» в порушення вимог ч. 1 ст.261 МК України додаткова декларація до митної декларації від 16 березня 2015 року №806020002/2015/002381 не подана.

ТОВ «Інтер-Групп» до митного оформлення надано недостовірну інформацію щодо основних властивостей імпортованого товару.

Відповідно до Акту встановлено порушення ТзОВ «Інтер-Групп»:

- ч.1 ст. 261 МК України, що призвело до неподання додаткової митної декларації до тимчасової декларації 16 березня 2015 року № 806020002/2015/002381;

- ч.4 та ч.7 ст. 69, п.1 ч.1 ст. 279, ч.4 ст. 280 та ст. 295 МК України, в результаті чого занижено податкові зобов`язання по сплаті мита за митною декларацією від 16 березня 2015 року № 806020002/2015/002381 на загальну суму 65 003 грн. 55 коп.;

- п.1ч.1 ст. 279, ч.4 ст. 280 та ст. 295 МК України та ст. 3 Закону України «Про заходи щодо стабілізації платіжного балансу України відповідно до статті ХІІ Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року», що призвело до заниження податкового імпорту збору за митною декларацією від 16 березня 2015 року № 806020002/2015/002381 всього у розмірі 19 087 грн. 93 коп.;

- п. 190.1 ст. 190 ПК України, в результаті чого занижено податкові зобов`язання зі сплати податку на додану вартість за митною декларацією від 16 березня 2015 року № 806020002/2015/002381 на загальну суму на суму 93 170 грн. 93 коп.

На підставі акту від 21 червня 2017 року головним державним інспектором Полтавської митниці ДФС Пономаренко В.С складено протокол про порушення митних правил № 0194/80600/17 від 08 грудня 2017 року за ознаками правопорушення, передбаченого ст.485 МК України.

У протоколі про порушення митних правил, з посиланням на акт перевірки № 6653/04-36-14-15/39992234 від 21 червня 2017 року, зазначено, що ОСОБА_1 , який на момент вчинення правопорушення працював на посаді керівника ТОВ «Інтер-Групп», не була подана до митного оформлення додаткова декларація до тимчасової митної декларації від 16 березня 2015 року № 806020002/2015/002381 з урахуванням прийнятого класифікаційного рішення від 07 квітня 2015 року № КТ-805-2015 і внаслідок чого були несплачені митні платежі у строк, встановлений законом, на загальну суму 177 261 грн. 50 коп., а саме: ввізне мито у розмірі 65 003 грн. 55 коп., додатковий імпортний збір у розмірі 19 087 грн. 93 коп., податок на додану вартість у розмірі 93 170 грн. 02 коп. Зазначені дії мають ознаки порушення митних правил, передбаченого ст. 485 МК України.

У протоколі зазначено, що розгляд справи відбудеться 20 грудня 2017 року.

20 грудня 2017 року заступником начальника Полтавської митниці ДФС - начальником відділу протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії Кримським А.О. винесено постанову в справі про порушення митних правил № 0194/80600/17, якою позивача визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст. 485 МК України та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів, що складає 531 784 грн. 50 коп., оскільки ОСОБА_1 , який на момент вчинення правопорушення працював на посаді керівника ТОВ «Інтер-Групп», не була подана до митного оформлення додаткова декларація до тимчасової митної декларації від 16 березня 2015 року № 806020002/2015/002381 з урахуванням прийнятого класифікаційного рішення від 07 квітня 2015 року № КТ-805-2015 і внаслідок чого були несплачені митні платежі у строк, встановлений законом, на загальну суму 177 261 грн. 50 коп.

16 березня 2015 року Полтавською митницею ДФС оформлена митна декларація ІМ40ТН № /2015/002381.Товар класифіковано ТОВ «Інтер-Групп» за кодом УКТЗЕД (ставка мита 0%), а митна вартість товару визначена на рівні 0,85 дол. США/кг за основним методом (метод 1).

Декларування товару 16 березня 2015 року безпосередньо здійснив ОСОБА_1 , який на момент декларування товару працював на посаді керівника ТОВ «Інтер-Групп», що підтверджується відомостями у графі 54 митної декларації та не заперечується сторонами.

Полтавською митницею ДФС 07 квітня 2015 року прийнято класифікаційне рішення про визначення коду товару № КТ-805-2015, згідно якого товар класифіковано за кодом УКТЗЕД (ставка мита 10%).

Відповідно до статті 69 МК України, рішення митних органів щодо класифікації товарів для митних цілей є обов`язковими. У разі незгоди з рішенням митних органів щодо класифікації товару декларант або уповноважена ним особа має право оскаржити це рішення до органу вищого рівня відповідно до глави 4 Митного Кодексу або до суду.

Класифікаційне рішення Полтавської митниці ДФС від 07 квітня 2015 року не оскаржувалось.

Декларування товару було здійснено з використанням тимчасової митної декларації.

Розглядаючи спір суд першої інстанції вірно врахував, що згідно з ч. 1 ст. 261 МК України, у разі подання відповідно до статей 259 і 260 цього Кодексу попередньої, тимчасової або періодичної митної декларації декларант або уповноважена ним особа повинні протягом строків, визначених відповідно до цього Кодексу, подати органу доходів і зборів додаткову декларацію, яка містить точні відомості про товари, задекларовані за попередньою, тимчасовою, або періодичною митною декларацією, що подавалися б у разі декларування цих товарів за митною декларацією, заповненою у звичайному порядку.

Тимчасова митна декларація підтверджує взяття декларантом або уповноваженою ним особою зобов`язання подати митному органу додаткову декларацію у строк не більше 45 днів з дати оформлення тимчасової митної декларації.

Згідно ч.1 ст. 293 Митного кодексу України - особою, на яку покладається обов`язок із сплати митних платежів, є декларант.

Відповідно до ст. 266 Митного кодексу України, декларант зобов`язаний здійснити декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення, відповідно до порядку, встановленого Митним кодексом України; у випадках, визначеним цим кодексом та Податковим кодексом України, сплатити митні платежі або забезпечити їх сплату відповідно до розділу X цього кодексу.

У відповідності до ч.1 ст. 295 Митного кодексу України, митні платежі нараховуються декларантом або іншими особами, на яких покладено обов`язок із сплати митних платежів, самостійно, крім випадків, якщо обов`язок щодо нарахування митних платежів відповідно до цього Кодексу, Податкового кодексу України та інших законів України покладається на органи доходів і зборів.

Додаткова декларація до тимчасової митної декларації від 16 березня 2015 року ІМ40ТН № /2015/002381 з урахуванням класифікаційного рішення 07 квітня 2015 року не подавалась, внаслідок чого були несплачені митні платежі у строк, встановлений законом.

У ст.485 МК України передбачено відповідальність за порушення митних правил у вигляді накладення штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів внаслідок заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою митному органу документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 23 жовтня 2018 року у справі № 760/20661/15-а та від 09 квітня 2019 року у справі № 295/4207/17.

Суд першої інстанції вірно зазначив, що о скільки правопорушення було виявлено під час проведення перевірки, про результати якої складено акт № 6653/04-36-14-15/39332234 від 21 червня 2017 року, то не заслуговують на увагу посилання позивача на сплив строку на накладення митницею адміністративного стягнення.

Відповідно до ст. 494 МК України (в редакції, що діяла на дату складання протоколу) про кожний випадок виявлення порушення митних правил уповноважена посадова особа органу доходів і зборів, яка виявила таке порушення, невідкладно складає протокол за формою, установленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Протокол вважається врученим навіть у разі, якщо особа, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, не перебувала за повідомленою нею адресою або місце проживання чи фактичного перебування, назване нею, є недостовірним.

У ст. 526 МК України зазначено, що справа про порушення митних правил розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, та/або її представника.

Про час та місце розгляду справи про порушення митних правил органом доходів і зборів цей орган інформує особу, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, поштовим відправленням з повідомленням про вручення, якщо це не було зроблено під час вручення зазначеній особі копії протоколу про порушення митних правил.

Справа про порушення митних правил може бути розглянута за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, лише у випадках, якщо є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про перенесення розгляду справи.

Судом першої інстанції з`ясовано, що у листі № 6072/7/16-31-08-01-16 від 02 листопада 2017 року Головне управління ДФС у Полтавській області на запит Полтавської митниці повідомило, що згідно інформації з ІФ ДРФО ДФС України адреса проживання ОСОБА_1 АДРЕСА_1 .

На вказану адресу Полтавська Митниця ДФС направила ОСОБА_1 рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення повідомлення про складання протоколу про порушення митних правил, повістку про явку в Полтавську митницю для опитування, повідомлення про призначення розгляду справи та протокол про порушення митних правил № 0194/80600/17. Вказаний лист повернувся відправнику з відміткою про невручення, причина невручення «за терміном зберігання».

Митницею вживались заходи щодо вручення протоколу про порушення митних правил № 0194/80600/17 ОСОБА_1 та отримання від нього пояснень, про що свідчать листи Полтавської митниці ДФС № 286/7/16-70-20 від 16 серпня 2017 року, № 387/7/16-70-20 від 10 листопада 2017 року та окреме доручення № 417/7/16-70-20 від 08 грудня 2017 року.

15 грудня 2017 року Рівненська митниця ДФС повідомила Полтавську митницю ДФС, що ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 . ОСОБА_1 на дві адреси направлено запрошення для вручення протоколу про порушення митних правил та проведення опитування. ОСОБА_1 на Рівненську митницю ДФС не з`явився.

Постанова в справі про порушення митних правил № 0194/80600/17 від 20 грудня 2017 року направлена позивачу рекомендованими листами з повідомленням про вручення поштового відправлення на дві адреси: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 . Вказані листи повернувся відправнику з відміткою про невручення, причина невручення - за закінченням встановленого строку зберігання.

З огляду на викладене вище, суд першої інстанції дійшов обґрунтовано висновку про безпідставність позовних вимог.

Враховуючи зазначене, суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а рішення відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. 243, 286, ст. 308, ст. 310, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 317, ст. 321, ст. 322, ст. 325 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Кузнецовського міського суду Рівненської області від 05 липня 2022 року по справі № 565/17005/18 без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення і не може бути оскаржена.

Головуючий суддя М. А. Пліш
судді О. М. Гінда
В. В. Ніколін