Справа № 140/2804/22
Суддя: Гудим Любомир Ярославович
Дата ухвалення: 2022-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2022 рокуЛьвівСправа № 140/2804/22 пров. № А/857/9160/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Гудима Л.Я.,

суддів: Довгополова О.М., Святецького В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 17 травня 2022 року, головуючий суддя Ксендзюк А.Я., ухвалене у м. Луцьку, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Голови комісії з ліквідації начальника Управління Держпраці у Волинській області Козлюка Олександра Євгенійовича, Комісії з ліквідації Управління Держпраці у Волинській області, Управління Держпраці у Волинській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Голови комісії з ліквідації начальника Управління Держпраці у Волинській області Козлюка О.Є., Комісії з ліквідації Управління Держпраці у Волинській області, Управління Держпраці у Волинській області, в якому просив визнати протиправним та скасувати наказ Голови комісії з ліквідації - начальника Управління Держпраці у Волинській області від 21.02.2022 року № 43-к «Про припинення державної служби ОСОБА_2 »; поновити на посаді завідувача сектору юридичною забезпечення Управління Держпраці у Волинській області з 01.03.2022 року, а за відсутності такої посади - на іншій рівнозначній посаді відповідно до кваліфікації та професійної компетентності позивача в Управління Держпраці у Волинській області або іншому державному органі - його правонаступнику, або ж утвореному на базі Управління Держпраці у Волинській області; стягнути на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з дня наступного за днем звільнення, тобто з 01.03.2022 року до дня поновлення на роботі (дня винесення судового рішення).

В обґрунтування своїх позовних вимог посилався на те, що звільнення проведене на підставі відкликаної заяви про звільнення; звільнення здійснене у зв`язку з формальною ліквідацією Управління Держпраці у Волинській області, однак де-факто - у зв`язку з реорганізацією, і як наслідок з порушенням порядку такого звільнення; звільнення відбулося із застосуванням дискримінації; відсутні об`єктивні га виправдані потреби у звільненні позивача.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 17 травня 2022 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку, який, покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою адміністративний позов задовольнити.

Свою апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що судом попередньої інстанції не було надано оцінки правової позиції, викладеної у адміністративному позові та відповіді на відзив та не наведено мотиви відхилення його доказів, внаслідок чого прийняв незаконне рішення.

На підставі пункту 1 частини 1 статті 311 КАС України розгляд справи проводиться в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що подана апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, відповідно до наказу Управління Держпраці у Волинській області від 12.06.2015 року № 03-к «Про прийняття працівників по переведенню до управління Держпраці у Волинській області» 12.06.2015 року позивача призначено по переведенню з територіального управління Держгірпромнагляду у Волинській області до Управління Держпраці у Волинській області на посаду завідувача сектору з юридичного забезпечення управління Держпраці у Волинській області.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.01.2022 року №14 «Деякі питання територіальних органів Державної служби з питань праці» прийнято рішення про ліквідацію як юридичних осіб публічного права територіальні органи Державної служби з питань праці за переліком згідно з додатком 1. В переліку територіальних органів Державної служби з питань праці, що ліквідуються, наявне і Управління Держпраці у Волинській області.

Відповідно до Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 року №96 (зі змінами), Порядку здійснення заходів, пов`язаних з утворенням, реорганізацією або ліквідацією міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20.10.2011 року №1074 (зі змінами), та на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 12.01.2022 року №14 «Деякі питання територіальних органів Державної служби з питань праці», Державною службою України з питань праці видано наказ від 17.01.2022 року №14 «Про ліквідацію Управління Держпраці у Волинській області».

Даним наказом в. о. голови Державної служби України з питань праці І. Дегнерою, зокрема, наказано ліквідувати як юридичну особу публічного права Управління Держпраці у Волинській області (), утворити комісію з ліквідації Управління Держпраці у Волинській області, та призначено Головою комісії з ліквідації Управління Держпраці у Волинській області Козлюка Олександра Євгеновича, начальника Управління Держпраці у Волинській області. Голові комісії наказано затвердити персональний склад Комісії з ліквідації Управління Держпраці у Волинській області та забезпечити здійснення заходів, пов`язаних з ліквідацією Управління Держпраці у Волинській області.

Окремим дорученням в. о. голови Державної служби України з питань праці І.Дегнери від 18.01.2022 року №Д-9/1/7-22 голів ліквідаційних комісій територіальних органів Держпраці зобов`язано забезпечити виконання Плану заходів, пов`язаних з ліквідацією територіальних органів Держпраці згідно додатку.

На виконання постанови Кабінету Міністрів України від 12.01.2022 року №14 «Деякі питання територіальних органів Державної служби з питань праці», наказу Державної служби України з питань праці від 17.01.2022 року №14 «Про ліквідацію Управління Держпраці у Волинській області», відповідно до ст. ст. 104, 105, 110, 111 Цивільного кодексу України, Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань», Порядку здійснення заходів, пов`язаних з утворенням, реорганізацією або ліквідацією міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.10.2011 року №1074 (зі змінами), Положення про Управління Держпраці у Волинській області, затвердженого наказом Державної служби України з питань праці від 03.08.2018 №84, наказом Управління Держпраці у Волинській області від 18.01.2022 №25 «Про утворення комісії з ліквідації Управління Держпраці у Волинській області» крім іншого затверджено персональний склад комісії з ліквідації Управління Держпраці у Волинській області, до складу якої увійшов і ОСОБА_1 , як завідувач сектору юридичного забезпечення Управління Держпраці у Волинській області.

Наказом Управління Держпраці у Волинській області від 21.01.2022 року №27 «Про здійснення заходів з ліквідації Управління Держпраці у Волинській області» затверджено План заходів, пов`язаних з ліквідації Управління Держпраці у Волинській області (т.1, а.с. 95) згідно якого, серед іншого, заплановано до 28.01.2022 року здійснити письмове персональне попередження про звільнення всіх працівників Управління Держпраці у Волинській області та провести у встановленому законом порядку процедуру звільнення працівників Управління Держпраці у Волинській області, в тому числі відповідно до підпункту 1-1 ч. 1 ст. 87 Закону України «Про державну службу» та здійснити видачу відповідних наказів за ст. 43-1 КЗпП України. Аналогічні пункти наявні і в Плані заходів, пов`язаних з ліквідацією територіальних органів Держпраці, що є додатком до Окремого доручення в. о. голови Державної служби України з питань праці І.Дегнери від 18.01.2022 року №Д-9/1/7-22.

28.01.2022 року ОСОБА_1 ознайомлено з попередженням про наступне звільнення на підставі пункту 1-1 частини 1 статті 87 Закону України «Про державну службу» у зв`язку з ліквідацією Управління Держпраці у Волинській області (в порядку частини 3 статті 87 Закону України «Про державну службу») про що свідчить його особистий підпис на попередженні.

21.02.2022 року (вх. № 02/1032) ОСОБА_1 на ім`я Голови комісії з ліквідації - начальника Управління Держпраці у Волинській області Козлюка О.Є. подав заяву від 18.02.2022 року про звільнення із займаної посади 28.02.2022 року (раніше, ніж 30 к.д. з дня ознайомлення із попередженням про наступне звільнення у зв`язку з ліквідацією Управління Держпраці у Волинській області) відповідно до підпункту 1-1 частини 1 статті 87 Закону України «Про державну службу» у зв`язку з ліквідацією Управління Держпраці у Волинській області. Вказану заяву було погоджено Головою комісії з ліквідації - начальником Управління Держпраці у Волинській області Козлюком О.Є. 21.02.2022 року, про що свідчить його резолюція на заяві.

Наказом Голови комісії з ліквідації - начальником Управління Держпраці у Волинській області Козлюком О.Є. від 21.02.2022 року №43-к «Про припинення державної служби ОСОБА_2 » звільнено позивача з посади завідувача сектору юридичного забезпечення Управління Держпраці у Волинській області 28.02.2022 року відповідно до пункту 1-1 частини 1 статті 87 Закону України «Про державну службу», у зв`язку з ліквідацією Управління Держпраці у Волинській області. Підставою для прийняття вказаного наказу слугували: наказ Голови комісії з ліквідації начальника Управління Держпраці у Волинській області від 18.01.2022 року №25 «Про утворення комісії з ліквідації Управління Держпраці у Волинській області», попередження про наступне звільнення у зв`язку з ліквідацією Управління Держпраці у Волинській області, заява ОСОБА_1 від 18.01.2022 року з резолюцією голови комісії з ліквідації начальника Управління Держпраці у Волинській області.

Із вказаним наказом позивач ознайомився 23.03.2022 року, про що свідчить його підпис на вказаному наказі. При цьому, позивач зазначив, що з наказом не згідний, оскільки 22.02.2022 року та 23.03.2022 року ним було відкликано заяву про звільнення.

Крім того, 21.02.2022 року на пропозицію ознайомитись з наказом №43-к «Про припинення державної служби ОСОБА_2 » позивач відповів відмовою, про що був складений акт про відмову від підпису від 21.02.2022 року. Аналогічний акт був складений і 22.02.2022 року.

Матеріалами справи також підтверджується, що 22.02.2022 року о 17:08 год. позивач зі своєї офіційної службової електронної пошти на офіційну службову електронну пошту начальника Управління Держпраці у Волинській області Козлюка О.Є. надіслав заяву від 22.02.2022 року про відкликання заяви про звільнення від 18.02.2022 року. Вказана заява зареєстрована в Управлінні Держпраці у Волинській області 23.02.2022 року вх.№02/1106 та о 12:30 год. начальником Управління Держпраці у Волинській області Козлюка О.Є. накладено резолюцію «для розгляду та надання пропозицій і підготовки відповіді».

Листом №715/02 від 24.02.2022 року відповідачем надано відповідь на заяву ОСОБА_1 від 22.02.2022 року про відкликання заяви про звільнення від 18.02.2022 року.

23.03.2022 року звернувся до відповідача з заявою про надання копії опису поштового відправлення та квитанції про направлення заяви від 23.02.2022 року про відкликання заяви про звільнення від 18.02.2022 року поштовим зв`язком, яка зареєстрована за вх.№02/1103 та о 12:30 год. начальником Управління Держпраці у Волинській області Козлюком О.Є. накладено резолюцію «для розгляду та надання пропозицій і підготовки відповіді».

Заява позивача від 23.02.2022 року про відкликання заяви про звільнення від 18.02.2022 надійшла до Управління Держпраці у Волинській області поштовим зв`язком 28.03.2022 року та зареєстрована за вх.№02/1275. Відповідь на вказану заяву надано позивачу листом від 31.03.2022 року №861/02.

Відмовляючи в задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачі не порушили вимоги чинного законодавства України під час звільнення позивача з посади та вчинили усіх необхідних дій стосовно попередження про майбутнє звільнення.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи з огляду на наступне.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Стаття 43 Конституції України гарантує, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях, визначає Закон України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 року №889-VIII(далі - Закон №889-VIII, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Згідно з ч.1 ст.3 цього Закону цей Закон регулює відносини, що виникають у зв`язку із вступом на державну службу, її проходженням та припиненням, визначає правовий статус державного службовця.

Відповідно до ч.2 ст.1 вищезазначеного Закону державний службовець - це громадянин України, який займає посаду державної служби в органі державної влади, іншому державному органі, його апараті (секретаріаті) (далі - державний орган), одержує заробітну плату за рахунок коштів державного бюджету та здійснює встановлені для цієї посади повноваження, безпосередньо пов`язані з виконанням завдань і функцій такого державного органу, а також дотримується принципів державної служби.

Частина ст. 83 Закону України «Про державну службу» передбачає, що державна служба припиняється, зокрема:

1) у разі втрати права на державну службу або його обмеження (стаття 84 цього Закону);

2) у разі закінчення строку призначення на посаду державної служби (стаття 85 цього Закону);

3) за ініціативою державного службовця або за угодою сторін (стаття 86 цього Закону);

4) за ініціативою суб`єкта призначення (статті 87, 87-1 цього Закону);

5) у разі настання обставин, що склалися незалежно від волі сторін (стаття 88цього Закону);

6) у разі незгоди державного службовця на проходження державної служби у зв`язку із зміною її істотних умов (стаття 43 цього Закону);

7) у разі досягнення державним службовцем 65-річного віку, якщо інше не передбачено законом;

8) у разі застосування заборони, передбаченої Законом України "Про очищення влади";

9) з підстав, передбачених контрактом про проходження державної служби (у разі укладення) (стаття 88-1 цього Закону).

Наведені підстави припинення державної служби є самостійними, різними за своїм правовим змістом і не можуть існувати одночасно.

Згідно з ч.1 ст.87 цього Закону №889-VIII підставою для припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення є, зокрема:

1) скорочення чисельності або штату державних службовців, скорочення посади державної служби внаслідок зміни структури або штатного розпису державного органу без скорочення чисельності або штату державних службовців, реорганізація державного органу.

Частина 3 ст.87 вищезазначеного Закону №889-VIII передбачає, що суб`єкт призначення або керівник державної служби попереджає державного службовця про наступне звільнення на підставі пунктів 1 та 1-1 частини першої цієї статті у письмовій формі не пізніше ніж за 30 календарних днів. Суб`єкт призначення або керівник державної служби може пропонувати державному службовцю будь-яку вакантну посаду державної служби у тому самому державному органі (за наявності). При цьому не застосовуються положення законодавства про працю щодо обов`язку суб`єкта призначення отримання згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) на звільнення.

Одночасно з попередженням про звільнення на підставі пункту 1 частини першої цієї статті суб`єкт призначення або керівник державної служби пропонує державному службовцю іншу рівнозначну посаду державної служби або, як виняток, нижчу посаду державної служби відповідно до професійної підготовки та професійних компетентностей. При цьому враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством про працю.

Державний службовець звільняється на підставі пункту 1 частини першої цієї статті у разі, коли відсутня можливість запропонувати відповідні посади, а також у разі його відмови від переведення на запропоновану посаду.

Як слідує з матеріалів справи, Управління Держпраці у Волинській області було утворене постановою Кабінету міністрів України від 11.02.2015 року №100 «Про утворення територіальних органів Державної служби з питань праці та визнання такими, що втратили чинність, деяких постанов Кабінету Міністрів України» ж юридична особа публічного права територіальний орган Державної служби з питань праці, внаслідок реорганізації шляхом злиття Територіального управління Держгірпромнагляду у Волинській області і Територіальної державної інспекції з питань праці у Волинській області.

12.01.2022 року Кабінетом Міністрів України прийнято постанову №14 «Деякі питання територіальних органів Державної служби з питань праці» згідно з пунктом 1 якої прийнято рішення про ліквідацію як юридичних осіб публічного права територіальні органи Державної служби з питань праці за переліком згідно з додатком 1.

В переліку територіальних органів Державної служби з питань праці, що ліквідуються, наявне і Управління Держпраці у Волинській області.

Пунктом 2 вказаної постанови Кабінету Міністрів України від 12.01.2022 року №14 прийнято рішення утворити юридичні особи публічного права міжрегіональні територіальні органи Державної служби з питань праці за переліком згідно з додатком 2.

Вказаний додаток містить Перелік територіальних органів Державної служби з питань праці, що утворюються, серед яких є Західне міжрегіональне управління Державної служби з питань праці.

Пунктом 3 ПКМУ від 12.01.2022 року №14 встановлено, що міжрегіональні територіальні органи Державної служби з питань праці, що утворюються згідно з п. 2 цієї постанови, виконують завдання і функції територіальних органів Державної служби з питань праці, які ліквідуються згідно з пунктом 1, зокрема: Західне міжрегіональне управління Державної служби з питань праці - завдання і функції Управління Держпраці у Волинській області, Управління Держпраці у Закарпатській області, Головного управління Держпраці у Львівській області, Управління Держпраці у Рівненській області.

Державною службою України з питань праці видано наказ від 17.01.2022 року №14 «Про ліквідацію Управління Держпраці у Волинській області», яким, зокрема, наказано ліквідувати як юридичну особу публічного права Управління Держпраці у Волинській області (), утворити комісію з ліквідації Управління Держпраці у Волинській області.

18.01.2022 року Управлінням Держпраці у Волинській області прийнято наказ від №25 «Про утворення комісії з ліквідації Управління Держпраці у Волинській області»

Матеріалами справи також підтверджується, що 20.01.2022 року до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено відомості про припинення юридичної особи Управління Держпраці у Волинській області в результаті її ліквідації.

Підсумовуючи наведене, у спірних правовідносинах фактично відбувається процедура ліквідації Управління Держпраці у Волинській області, а позивач фактично звільнений із займаної посади з підстав ліквідації юридичної особи - Управління Держпраці у Волинській області.

Відтак, у зв`язку з ліквідацією Управління Держпраці у Волинській області та відповідно звільнення позивача на підставі пункту 1-1 частини першої статті 87 Закону України «Про державну службу» у суб`єкта призначення або керівника державної служби не виникало обов`язку щодо надання позивачу пропозицій щодо зайняття іншої рівнозначної посади державної служби або, як виняток, нижчої посади державної служби відповідно до професійної підготовки та професійних компетентностей.

Як зазначено в постанові Верховного Суду від 08.07.2020 року у справі №569/17130/17 якщо сам працівник виявить бажання бути звільненим раніше, до закінчення строку попередження, роботодавець може здійснити звільнення у строк, про який просить працівник.

Позивач подавши відповідну заяву про звільнення виявив свою волю на припинення державної служби.

Звертаючись до роботодавця із заявою щодо звільнення, мав зважати на правові наслідки подання такої заяви.

Як слідує з матеріалів справи позивача було звільнено з посади завідувача сектору юридичного забезпечення Управління Держпраці у Волинській області 28.02.2022 року, тобто через 30 календарних днів після попередження.

При цьому, колегія суддів враховує, що відкликання попередньої заяви про звільнення, роботодавець отримав вже після видання наказу про звільнення.

Аналізуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновком суду попередньої інстанції про те, що під час звільнення позивача з посади відповідачі не порушили вимоги чинного законодавства України та вчинили усіх необхідних дій стосовно попередження про майбутнє звільнення, а звільнення позивача з посади здійснено відповідно до вимог чинного законодавства України, через що позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В частині решти доводів апеляційної скарги колегія суддів враховує, що, оцінюючи наведені сторонами доводи, апеляційний суд виходить з того, що всі конкретні, доречні та важливі доводи, наведені сторонами, були перевірені та проаналізовані судом першої інстанції, та їм було надано належну правову оцінку.

Право на вмотивованість судового рішення є складовою права на справедливий суд, гарантованого ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи сторін у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

Інші зазначені в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді.

З огляду на наведене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому підстав для скасування рішення колегія суддів не знаходить і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 17 травня 2022 року у справі №140/2804/22 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Л. Я. Гудим
судді О. М. Довгополов
В. В. Святецький