Справа № 683/1249/22
Суддя: Шидловський В.Б.
Дата ухвалення: 2022-09-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 683/1249/22

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Сагайдак І.М.

Суддя-доповідач - Шидловський В.Б.

20 вересня 2022 року м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Шидловського В.Б.

суддів: Боровицького О. А. Курка О. П. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Стаднік Л. В.,

представника позивача - Вонсовича М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 11 липня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Відділу поліції №1 Хмельницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області про визнання протиправною відмову повернути транспортний засіб, зобов`язання повернути транспортний засіб, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та ключі до нього,

В С Т А Н О В И В :
У квітні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Відділу поліції №1 Хмельницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області (далі - ВП №1 ХРУП ГУНП в Хмельницькій області), у якій просив визнати протиправною відмову начальника ВП №1 ХРУП ГУНП в Хмельницькій області С.Стучинського у поверненні належного йому транспортного засобу Ford Transit, 2006 року випуску, д.н.з НОМЕР_1 , оформлену листом від 13 квітня 2022 року №3089/115, а також зобов`язати відповідача повернути йому вищезазначений транспортний засіб, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та ключі до нього.

Обґрунтовуючи позов вказує, що він є власником автомобіля Ford Transit, д.н.з НОМЕР_1 , він, 24 лютого 2022 року, передав належний йому автомобіль своєму знайомому ОСОБА_2 , щоб той перевіз свою сім`ю із м.Київ в с.Новоселиця Хмельницького району Хмельницької області, після чого останній мав невідкладно повернути йому автомобіль. Однак, ОСОБА_2 , перевізши свою сім`ю, незаконно почав використовувати автомобіль у своїх цілях й 05 березня 2022 року відносно нього працівниками поліції було складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, а автомобіль Ford Transit, д.н.з НОМЕР_1 , яким він керував, був тимчасово затриманий та поміщений на спеціальний майданчик тимчасового затримання транспортних засобів. В подальшому постановою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 15 березня 2022 року ОСОБА_2 визнано винуватим у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Вказує, що він, як власник автомобіля, 07 квітня 2022 року звернувся до ВП №1 ХРУП ГУНП в Хмельницькій області із заявою про повернення належного йому автомобіля, на що йому було відмовлено та листом від 13 квітня 2022 року повідомлено про намір відчужити транспортний засіб для потреб оборони. Вважає таку відмову незаконною, оскільки автомобіль Ford Transit, д.н.з НОМЕР_1 , належить на праві власності йому, а він жодного адміністративного правопорушення не вчиняв. Крім того, стаття 265-2 КУпАП та пункт 2 Порядку тимчасового затримання працівниками уповноважених підрозділів Національної поліції транспортних засобів та їх зберігання, затвердженого постановою КМУ від 17 грудня 2008 року №1102 (далі - Порядок №1102), не передбачають можливість тимчасового затримання транспортного засобу за вчинення водієм адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Також, працівники поліції не могли утримувати затриманий транспортний засіб більше як три дні, оскільки згідно п.10 Порядку №1102 транспортний засіб може бути тимчасово затриманий на строк до вирішення справи про адміністративне правопорушення, але не більш як на три дні з дати такого затримання. Неправомірним вважає також і посилання відповідача, як на підставу відмови у поверненні автомобіля, на те, що транспортний засіб буде відчужено для потреб оборони, оскільки в України відсутній закон, який дозволяє відчужувати транспортний засіб водіїв, які керують ним у стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння, до того ж у випадках, коли водій не є власником транспортного засобу.

Рішенням Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 11 липня 2022 року в задоволенні позовних вимог відмовлено в повному обсязі.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову в частині визнання протиправною відмову начальника Відділу поліції № 1 Хмельницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Хмельницькій області Сергія Стучинського в поверненні ОСОБА_1 належного йому транспортного засобу "Ford Transit", кузов НОМЕР_2 , 2006 року випуску, д.н.з НОМЕР_1 , оформлену листом від 13 квітня 2022 року № 3089/115.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги апелянт посилається на порушення судом першої інстанції, при прийнятті рішення, норм матеріального та процесуального права, також неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, з обставин і обґрунтувань, викладених в апеляційній скарзі.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 від 09 лютого 2019 року ОСОБА_1 є власником автомобіля Ford Transit, номер шасі НОМЕР_2 , 2006 року випуску, д.н.з НОМЕР_1 (а.с.12).

05 березня 2022 року о 15 годині 50 хвилин по вул.Зарічна,50 в м.Старокостянтинів Хмельницької області поліцейськими ВП №1 ХРУП ГУНП в Хмельницькій області відносно водія ОСОБА_2 , який керував автомобілем Ford Transit, д.н.з НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, та на порушення вимог п.2.5 Правил дорожнього руху відмовився пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння, було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП.

Також 05 березня 2022 року о 17 годині 52 хвилини інспектор СРПП ВП №1 ХРУП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_3 на підставі ст.265-2 КУпАП здійснив огляд та тимчасове затримання транспортного засобу Ford Transit, д.н.з НОМЕР_1 , який було доставлено для зберігання на спеціальний майданчик ВП №1 ХРУП ГУНП в Хмельницькій області, що по вул.Попова,2 в м.Старокостянтинів, що підтверджується Актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 05 березня 2022 року (а.с.11).

Постановою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 15 березня 2022 року ОСОБА_2 визнано винуватим у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік (а.с.13).

07 квітня 2022 року ОСОБА_1 , як власник автомобіля Ford Transit, д.н.з НОМЕР_1 , звернувся із заявою до начальника ВП №1 ХРУП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_4 , у якій просив невідкладно повернути йому вказаний автомобіль (а.с.9).

13 квітня 2022 року за вих. № 3089/115 на адресу ОСОБА_1 за підписом начальника ВП №1 ХРУП ГУНП в Хмельницькій області Стучинського С.А. направлено відповідь, у якій повідомлено про підстави тимчасового затримання автомобіля Ford Transit, д.н.з НОМЕР_1 , та його місцезнаходження, роз`яснено положення ст.1-4, 7 Закону України «Про передачу, примусове відчуження або вилучення майна в умовах правового воєнного чи надзвичайного стану», п.4 ч.1 ст.8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» та повідомлено, що про дату відчуження належного ОСОБА_1 транспортного засобу його буде повідомлено додатково (а.с.10).

04 травня 2022 року т.в.о командира військової частини НОМЕР_4 ОСОБА_5 за погодженням із начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 та начальником Хмельницької обласної військової адміністрації ОСОБА_7 , видав наказ №1088 «Про примусове відчуження транспортних засобів в умовах правового воєнного чи надзвичайного стану», згідно з яким прийняв рішення примусово відчужити з приватної власності майно, яке перебуває на відповідальному зберіганні на спеціальному майданчику для тимчасового зберігання затриманих транспортних засобів ГУНП в Хмельницькій області, а саме, транспортний засіб Ford Transit, д.н.з НОМЕР_1 . Здійснити примусове відчуження транспортного засобу доручено водію автомобільного взводу військової частини НОМЕР_4 ОСОБА_8 (а.с.40).

06 травня 2022 року водієм в/ч НОМЕР_4 ОСОБА_8 , командиром в/ч НОМЕР_4 ОСОБА_9 за погодженням із начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 та начальником Хмельницької обласної військової адміністрації ОСОБА_7 складено Акт про примусове відчуження або вилучення майна №26, згідно з яким у зв`язку із введенням воєнного стану в Україні згідно з Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року здійснено відчуження транспортного засобу Ford Transit, д.н.з НОМЕР_1 , вартість якого згідно висновку експерта № ЕД-19/123-22/3943-АВ від 05 травня 2022 року становить 188690 грн. (а.с.38-39).

Позивач вважає таку відмову, від 13 квітня 2022 року за вих. № 3089/115, незаконною, оскільки автомобіль Ford Transit, д.н.з НОМЕР_1 , належить на праві власності йому, а він жодного адміністративного правопорушення не вчиняв, а тому за захистом своїх прав позивач звернувся до суду.

Надаючи юридичну оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, колегія суддів зазначає наступне.

Порядок та підстави для застосування тимчасового затримання транспортних засобів працівниками уповноважених підрозділів Національної поліції визначені ст.265-2 КУпАП.

Відповідно до положень ст.265-2 КУпАП, в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин, у разі наявності підстав вважати, що водієм вчинено порушення, передбачені частинами першою, другою, третьою, четвертою, шостою і сьомою статті 121, частинами третьою, п`ятою, шостою і сьомою статті 122 (в частині порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, порушення правил зупинки чи стоянки на місцях, що позначені відповідними дорожніми знаками або дорожньою розміткою, на яких дозволено зупинку чи стоянку лише транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю, транспортних засобів, оснащених електричними двигунами (одним чи декількома)), статтями 122-5, 124, 126, частинами першою, другою, третьою і четвертою статті 130, статтями 132--1, 206--1 цього Кодексу, працівник уповноваженого підрозділу, що забезпечує безпеку дорожнього руху, тимчасово затримує транспортний засіб шляхом блокування або доставляє його для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку, що дозволяється виключно у випадку, якщо розміщення затриманого транспортного засобу суттєво перешкоджає дорожньому руху або створює загрозу безпеці руху, або транспортний засіб розміщений на місцях, призначених для зупинки, стоянки, безоплатного паркування транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю, призначених для зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, оснащених електричними двигунами (одним чи декількома), в тому числі за допомогою спеціального автомобіля - евакуатора. При тимчасовому затриманні транспортного засобу складається акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, форма якого затверджується Кабінетом Міністрів України. У разі фіксації обставин тимчасового затримання транспортного засобу в режимі фотозйомки (відеозапису) таке затримання відбувається без присутності понятих.

Порядок тимчасового затримання працівниками уповноважених підрозділів Національної поліції транспортних засобів та їх зберігання встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Так, згідно п.2 Порядку тимчасового затримання працівниками уповноважених підрозділів Національної поліції транспортних засобів та їх зберігання, затвердженого постановою КМУ від 17 грудня 2008 року №1102 (далі - Порядок №1102), тимчасове затримання транспортного засобу проводиться поліцейським у разі наявності в нього підстав вважати, що водієм вчинено порушення, передбачені частинами першою - четвертою, шостою і сьомою статті 121, частинами третьою - п`ятою статті 122 (у частині порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, порушення правил зупинки чи стоянки на місцях, що позначені відповідними дорожніми знаками або дорожньою розміткою, на яких дозволено зупинку чи стоянку лише транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю), статтями 122--5, 124, 126, частинами першою - четвертою статті 130, статтями 132-1, 206-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно п.2-1 Порядку №1102 за наявності правових підстав, передбачених пунктом 2 цього Порядку, тимчасове затримання транспортного засобу проводиться шляхом його блокування або доставлення для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку.

Тимчасове затримання транспортного засобу шляхом доставлення його для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку проводиться виключно за умов, що розміщення такого транспортного засобу суттєво перешкоджає дорожньому руху чи створює загрозу безпеці руху, або транспортний засіб розміщений на місцях, призначених для зупинки, стоянки, безоплатного паркування транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю.

У п.4 Порядку №1102 передбачено, що у разі тимчасового затримання транспортного засобу складається акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу.

Таким чином, відповідно до положень ст.265-2 КУпАП та п.2 Порядку №1102, в редакції, чинній станом на 05 березня 2022 року, однією з підстав для тимчасового затримання транспортного засобу поліцейським була наявність в нього підстав вважати, що водієм вчинено порушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, а умовою для тимчасового затримання транспортного засобу шляхом доставлення його для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку було створення загрози безпеці руху.

Колегія суддів зазначає, що водій ОСОБА_2 керував автомобілем Ford Transit, д.н.з НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, та на порушення вимог п.2.5 Правил дорожнього руху відмовився пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння, тому у поліцейського були наявні підстави вважати, що водій вчинив адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, й подальше керування водієм транспортним засобом створить загрозу безпеці руху, що давало поліцейському підстави у відповідності до ч.1 ст.265-2 КУпАП та п.2 Порядку №1102 провести тимчасове затримання автомобіля Ford Transit, д.н.з НОМЕР_1 , шляхом доставлення його для зберігання на спеціальний майданчик ВП №1 ХРУП ГУНП в Хмельницькій області, що розташований по вул.Попова,2 в м.Старокостянтинів.

За результатами тимчасового затримання автомобіля Ford Transit, д.н.з НОМЕР_1 , поліцейським СРПП ВП №1 ХРУП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_3 складено Акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 05 березня 2022 року, який відповідає вимогам, зазначеним у п.4 Порядку №1102.

Будь-яких порушень Закону при здійснені поліцейськими тимчасового затримання автомобіля Ford Transit, д.н.з НОМЕР_1 , судом не встановлено.

Колегія суддів не приймає до уваги покликання апелянта на те, що у статті 265-2 КУпАП не передбачена можливість тимчасового затримання транспортного засобу за вчинення водієм адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, виходячи з наступного.

Частина 1 ст.265-2 КУпАП, в редакції Закону України № 2262-VIII від 21 грудня 2017 року, передбачала, що у разі наявності підстав вважати, що водієм вчинено порушення, передбачені частинами першою, другою, третьою, четвертою, шостою і сьомою статті 121, частинами третьою, четвертою і п`ятою статті 122 (в частині порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, порушення правил зупинки чи стоянки на місцях, що позначені відповідними дорожніми знаками або дорожньою розміткою, на яких дозволено зупинку чи стоянку лише транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю), статтями 122-5, 124, 126, частинами першою, другою, третьою і четвертою статті 130, статтями 132-1, 206-1 цього Кодексу, працівник уповноваженого підрозділу, що забезпечує безпеку дорожнього руху, тимчасово затримує транспортний засіб шляхом блокування або доставляє його для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку, що дозволяється виключно у випадку, якщо розміщення затриманого транспортного засобу суттєво перешкоджає дорожньому руху або створює загрозу безпеці руху, або транспортний засіб розміщений на місцях, призначених для зупинки, стоянки, безоплатного паркування транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю, в тому числі за допомогою спеціального автомобіля - евакуатора. При тимчасовому затриманні транспортного засобу складається акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, форма якого затверджується Кабінетом Міністрів України.

01 липня 2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року №2617-VIII, яким згідно підпункту 9 пункту 1 Розділу 1 вказаного Закону у частині першій статті 265-2 КУпАП слова та цифри "частинами першою, другою, третьою і четвертою статті 130" виключено.

03 липня 2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» №720-ІХ від 17 червня 2020 року, яким у розділі 1 у пункті 1 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року №2617-VIII підпункт 9 виключено (п.117 Закону №720-ІХ), тобто повернуто попередню редакцію ч.1 ст.265-2 КУпАП, яка передбачала можливість тимчасового затримання транспортного засобу у разі наявності підстав вважати, що водієм вчинено порушення, передбачені частинами першою, другою, третьою і четвертою статті 130 КУпАП.

Також, згідно ч.4-6 ст.265-2 КУпАП транспортний засіб може бути тимчасово затриманий на строк до вирішення справи про адміністративне правопорушення, але не більше трьох днів з моменту такого затримання.

Після закінчення триденного строку тимчасового затримання транспортного засобу особа має право звернутися за отриманням тимчасово затриманого транспортного засобу. Таке звернення особи є обов`язковим для його виконання незалежно від стадії вирішення справи про адміністративне правопорушення.

За подання такого звернення та повернення особі тимчасово затриманого транспортного засобу не може стягуватися плата. Повернення транспортного засобу, затриманого шляхом доставки для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку, відбувається невідкладно за зверненням відповідальної особи, зазначеної у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, або особи, яка ввезла транспортний засіб на територію України, або особи, яка керувала транспортним засобом на момент вчинення правопорушення, після сплати штрафу за вчинене правопорушення та оплати вартості послуги із транспортування та/або зберігання транспортного засобу.

Пунктами 10, 12, 13 Порядку №1102 передбачено, що транспортний засіб може бути тимчасово затриманий на строк до вирішення справи про адміністративне правопорушення, але не більш як на три дні з дати такого затримання.

Строк затримання транспортного засобу обчислюється з моменту складення акта огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, а строк зберігання - з моменту доставлення транспортного засобу на спеціальний майданчик чи стоянку.

Повернення тимчасово затриманого транспортного засобу, що зберігається на спеціальному майданчику чи стоянці, здійснюється за зверненням відповідальної особи, зазначеної в частині першій статті 14-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, особи, яка ввезла транспортний засіб на територію України, або особи, яка керувала транспортним засобом на момент вчинення правопорушення.

Умовами повернення зазначеним особам транспортного засобу є оплата вартості послуги з транспортування та/або зберігання транспортного засобу, а в разі винесення постанови про накладення стягнення у вигляді штрафу - його сплата.

За транспортування і зберігання транспортного засобу на спеціальному майданчику чи стоянці справляється плата у встановленому спільним наказом МВС та Мінекономрозвитку розмірі за погодженням з Мінфіном.

Аналіз вищезазначених нормативних положень свідчить про те, що транспортний засіб може бути тимчасово затриманий на строк не більш як на три дні з дати такого затримання. При цьому, повернення транспортного засобу, затриманого шляхом доставки для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку відбувається невідкладно за зверненням відповідальної особи, однак лише після сплати штрафу за вчинене правопорушення та оплати вартості послуги із транспортування та/або зберігання транспортного засобу.

Зі змісту заяви ОСОБА_1 від 07 квітня 2022 року вбачається, що звертаючись до відповідача із заявою про повернення транспортного засобу, він до вказаної заяви додав лише копію свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, та не надав доказів оплати вартості послуги зі зберігання транспортного засобу.

Колегія суддів звертає увагу, що необхідною умовою повернення тимчасово затриманого транспортного засобу є оплата вартості послуги зі зберігання транспортного засобу, тому за відсутності такої оплати у відповідача були відсутні правові підстави для повернення ОСОБА_1 тимчасово вилученого автомобіля Ford Transit, д.н.з НОМЕР_1 .

З урахуванням зазначених обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що вимога позивача про визнання протиправною відмови начальника ВП №1 ХРУП ГУНП в Хмельницькій області С.Стучинського у поверненні належного йому транспортного засобу Ford Transit, 2006 року випуску, д.н.з НОМЕР_1 , оформлену листом від 13 квітня 2022 року №3089/115, задоволенню не підлягає.

Що стосується рішення суду від 11.07.2022 року в частині зобов"язання повернути автомобіль, то в цій частині апелянт не оскаржує зазначене рішення, а тому колегія суддів не надає оцінки рішенню суду першої інстанції в цій частині.

Відповідно ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Отже, ст.2 КАС України та ч.4 ст.242 КАС України вказують, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно п.41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Доводи викладені в апеляційній скарзі висновків суду першої інстанції не спростовують.

За змістом частини першої статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 11 липня 2022 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.
Постанова суду складена в повному обсязі 21 вересня 2022 року.

Головуючий Шидловський В.Б.

Судді Боровицький О. А. Курко О. П.