Справа № 640/2003/22
Суддя: Вівдиченко Тетяна Романівна
Дата ухвалення: 2022-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/2003/22 Головуючий у 1 інстанції: Вовк В.П.
Суддя-доповідач: Вівдиченко Т.Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2022 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача Вівдиченко Т.Р.

Суддів Аліменка В.О.

Кузьмишиної О.М.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 травня 2022 року у справі за адміністративним позовом Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві до Товариства з обмеженою відповідальністю «Промінь-С» про стягнення коштів,-

ВСТАНОВИЛА:

Позивач - Головне управління Держпродспоживслужби в м. Києві звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Промінь-С» про стягнення коштів.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 травня 2022 року позовну заяву залишено без розгляду.

Не погодившись з ухвалою суду, позивач - Головне управління Держпродспоживслужби в м. Києві звернувся з апеляційною скаргою, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

05 вересня 2022 року до Шостого апеляційного адміністративного суду від відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Промінь-С» надійшов відзив на апеляційну скаргу, яким підтримує позицію суду першої інстанції.

16 вересня 2022 року через систему «Електронний суд» до суду апеляційної інстанції від позивача - Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві надійшли додаткові пояснення у справі.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Частиною 2 статті 311 КАС України визначено, що якщо під час письмового провадження за наявними у справі матеріалами суд апеляційної інстанції дійде висновку про те, що справу необхідно розглядати у судовому засіданні, то він призначає її до апеляційного розгляду в судовому засіданні.

Згідно ч. 2 ст. 312 КАС України, апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 3, 6, 7, 11, 14, 26 частини першої статті 294 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження).

Колегія суддів, враховуючи обставини даної справи, а також те, що апеляційна скарга подана на ухвалу, перегляд якої можливий за наявними у справі матеріалами на підставі наявних у ній доказів, визнала можливим розглянути справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Так, залишаючи без розгляду позовну заяву, суд першої інстанції виходив з того, що з даним адміністративним позовом позивач звернувся до суду з пропуском строку звернення до суду.

З таким висновком суду колегія суддів погоджується, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною першою статті 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Положеннями частини другої статті 122 КАС України встановлено різні строки звернення до адміністративного суду для суб`єктів владних повноважень та для інших осіб.

Зокрема, абзацом другим вказаної частини визначено, що для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень встановлюється тримісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб`єкту владних повноважень право на пред`явлення визначених законом вимог. Цим Кодексом та іншими законами можуть також встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень.

Частиною третьою статті 12 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 05.04.2007 № 877-V (далі - Закон № 877-V) передбачено, що У разі несплати суб`єктом господарювання застосованої до нього штрафної санкції за результатами здійснених заходів державного нагляду (контролю) протягом 15 календарних днів з дня вручення або направлення розпорядчого документа в порядку, передбаченому абзацами дванадцятим і тринадцятим частини дев`ятої статті 7 цього Закону, якщо розпорядчі документи не були оскаржені до органу державного нагляду (контролю) та/або в судовому порядку та залишені в силі, сума санкції стягується в судовому порядку.

З аналізу вказаних вище норм Закону № 877-V вбачається, що перебіг тримісячного строку звернення Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві до суду із позовом про стягнення суми штрафу, визначеного відповідною постановою вказаного органу, починається після спливу 15-денного строку з дня одержання суб`єктом господарювання копії відповідного рішення в судовому порядку.

Матеріали справи свідчать, Головним управлінням Держпродспоживслужби в м. Києві складено Акт б/н від 16 червня 2020 року про створення перешкод посадовій особі спеціально уповноваженого органу виконавчої влади з питань дотримання вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін у проведенні перевірки, яким, зокрема, встановлено порушення відповідачем вимог статті 11 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності».

На підставі даного Акту Головним управлінням Держпродспоживслужби в м. Києві прийнято рішення №33 від 26 червня 2022 року про застосування адміністративно-господарських санкцій за порушення вимог щодо формування, встановлення та застосування регульованих цін, яким до ТОВ «Промінь-С» застосовано штраф у розмірі 34 000,00 грн.

Із матеріалів справи вбачається, що вищевказане рішення №33 від 26 червня 2022 року отримано ТОВ «Промінь-С» засобами поштового зв`язку 17 липня 2020 року.

Оскільки, ТОВ «Промінь-С» не сплачено у добровільному порядку зазначений штраф, Головне управління Держпродспоживслужби в м. Києві 10 січня 2022 року звернулося засобами поштового зв`язку до суду з даним позовом.

Як було вищезазначено, залишаючи без розгляду позовну заяву, суд першої інстанції виходив з того, що з даним адміністративним позовом позивач звернувся до суду з пропуском строку звернення до суду.

В обгрунтування доводів апеляційної скарги, позивач посилається на те, що рішення Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві №33 від 26 червня 2022 року було оскаржено ТОВ «Промінь-С» в судовому порядку. Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 25 жовтня 2021 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Промінь-С» до Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів про визнання протиправним та скасування рішення №33 від 26.06.2020 в задоволенні адміністративного позову - відмовлено.

На переконання апелянта, у спірних правовідносинах перебіг тримісячного строку звернення ГУ Держпродспоживслужби в м. Києві до суду із позовом про стягнення суми штрафу, визначеного відповідним рішенням вказаного органу, починається саме з дати набрання законної сили рішення суду, тобто, з 25.10.2021 року.

Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду у постанові від 28 травня 2021 року у справі № 420/11261/20 вказав, що положеннями Закону № 877-V факт можливого оскарження суб`єктом господарювання в судовому порядку постанови про накладення штрафу не визначено обставиною, яка зупиняє дію відповідної постанови чи обов`язок щодо сплати накладеного нею штрафу.

Отже, оскарження суб`єктом господарювання в судовому порядку рішення про накладення штрафу не є обставиною, яка зупиняє дію відповідної постанови чи відтерміновує сплату штрафу.

З огляду на зазначене, колегія суддів вважає, що звернення ТОВ «Промінь-С» до суду з позовом щодо оскарження рішення Головного управлінням Держпродспоживслужби в м. Києві №33 від 26 червня 2022 року, не є обставиною, яка унеможливлює пред`явлення позовних вимог щодо стягнення з відповідача штрафу за порушення законодавства про ціни і ціноутворення.

Даний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду, викладеною у постанові від 10 вересня 2020 року у справі № 826/925/18.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що тримісячний строк для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень з цим позовом обчислюється після спливу 15-денного терміну з моменту отримання відповідачем вищевказаного рішення, а саме - з 02 серпня 2020 року.

Оскільки, Головне управління Держпродспоживслужби в м. Києві звернулося до суду з даним позовом засобами поштового зв`язку 10 січня 2022 року, висновок суду першої інстанції про пропуск позивачем строку звернення до суду є обгрунтованим.

Відповідно до частини 2 статті 6 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Практика Європейського суду з прав людини, також, свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому, числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа Стаббігс на інші проти Великобританії , справа Девеер проти Бельгії).

Так, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наполягає на тому, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (див. рішення Європейського суду у справі "Перез де Рада Каванілес проти Іспанії" від 28 жовтня 1998 року, заява № 28090/95, пункт 45). Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

У рішенні "Міраґаль Есколано та інші проти Іспанії" Європейський суд встановив, що строки позовної давності, яких заявники мають дотримуватися при поданні скарг, спрямовані на те, щоб забезпечити належне здійснення правосуддя і дотримання принципів правової певності. Сторонам у провадженні слід очікувати, що ці норми будуть застосовними (рішення від 25 січня 2000 року, пункт 33).

Отже, за практикою Європейського суду з прав людини, застосування судами наслідків пропущення строків звернення до суду не є порушенням права на доступ до суду.

Враховуючи вищезазначене, оскільки, позивач з даним адміністративним позовом звернувся до суду з пропуском строку звернення до суду, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правомірно позовну заяву залишено без розгляду.

Судом апеляційної інстанції враховується, що, згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно застосував положення чинного законодавства України при постановленні оскаржуваної ухвали із дотриманням норм процесуального права, а тому, підстав для її скасування не вбачається.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями ст.ст. 241, 242, 243, 308, 311, 312, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві залишити без задоволення.

Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 травня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328-329 КАС України.

Суддя-доповідач Вівдиченко Т.Р.

Судді Аліменко В.О.

Кузьмишина О.М.