Справа № 140/6122/22
Суддя: Андрусенко Оксана Орестівна
Дата ухвалення: 2022-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про відмову у забезпеченні позову

21 вересня 2022 року ЛуцькСправа № 140/6122/22
Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Андрусенко О. О.,

розглянувши у порядку письмового провадження заяву Ківерцівської районної організації українського товариства мисливців і рибалок про забезпечення позову в адміністративній справі за позовом Ківерцівської районної організації українського товариства мисливців і рибалок до Цуманської селищної ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Громадська організація «Товариство мисливців та рибалок «Горинь» про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

19.09.2022 Ківерцівська районна організація українського товариства мисливців і рибалок звернулася в суд із позовом до Цуманської селищної ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Громадська організація «Товариство мисливців та рибалок «Горинь» про визнання протиправним та скасування рішення Цуманської селищної ради (8 скликання) від 13.04.2022 №15/6 «Про погодження на передачу земельних ділянок під мисливські угіддя».

Одночасно із пред`явленням позову Ківерцівська районна організація українського товариства мисливців і рибалок подала заяву про забезпечення позову шляхом зупинення дії рішення Цуманської селищної ради (8 скликання) від 13.04.2022 №15/6 «Про погодження на передачу земельних ділянок під мисливські угіддя» до набрання рішенням у даній справі законної сили. Вказана заява мотивована тим, що оскаржуване рішення Цуманської селишної ради від 13.04.2022 №15/6 «Про погодження на передачу земельних ділянок під мисливські угіддя» є підставою для подальшого вчинення дій Громадською організацією «Товариство мисливців та рибалок «Горинь» щодо отримання в користування мисливських угідь на території Цуманської ОТГ з подальшим оформленням підтверджуючих і регламентуючих документів, тобто таке рішення дозволяє третій особі виносити питання про передачу їй в користування мисливських угідь на території Цуманської ОТГ на розгляд Волинської обласної ради та, у випадку отримання позитивного рішення даного представницького органу, набути статусу користувача мисливських угідь, які на сьогоднішній день перебувають в користуванні Ківерцівської районної організації українського товариства мисливців і рибалок. При цьому, зауважує, що фактично оскаржуваним рішенням відповідач порушив переважне право позивача на продовження користуванням мисливськими угіддями на території Цуманської ОТГ, які на даний час знаходяться в його користуванні на законних підставах. Отже, наявна цілком реальна загроза повного порушення переважного права, передбаченого і гарантованого частиною 4 статті 22 Закону України «Про мисливство та мисливське господарство», Ківерцівської районної організації українського товариства мисливців і рибалок на продовження користування мисливськими угіддями на території Цуманської ОТГ, відновлення якого буде або фактично не можливим або значно утрудненим після можливого прийняття Волинською обласною радою позитивного рішення на користь третьої особи. Таким чином, оскільки оскаржуване рішення є підставою для подальшого вчинення Громадською організацією «Товариство мисливців та рибалок «Горинь» дій щодо набуття в користування мисливських угідь на території Цуманської ОТГ, тому, на думку позивача, невжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення дії рішення Цуманської селищної ради від 13.04.2022 №15/6 «Про погодження на передачу земельних ділянок під мисливські угіддя» до вирішення спору судом, призведе до неможливості ефективного захисту та поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, як діючого користувача мисливських угідь, за захистом яких він звернувся до суду та призведе до можливості настання негативних наслідків для нього.

Відповідно до частини першої статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Заяву про забезпечення позову розглянуто судом в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Суд, надавши правову оцінку доводам заявника, викладених в заяві про забезпечення позову, дійшов висновку, що у задоволенні такої заяви слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до частин другої, четвертої статті 150 КАС України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову.

Водночас згідно з частиною першою статті 151 КАС України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Частиною другою цієї статті визначено, що суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що заходи забезпечення позову можуть вживатися виключно у випадках, коли невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Згідно з Рекомендацією №R (89) 8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятої Комітетом Ради Європи 13.09.1989, рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта. Суд, який постановляє вжити такий захід, не зобов`язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акта; його рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв`язку з оскарженням адміністративного акта.

Тобто, інститут забезпечення адміністративного позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення, прийнятого в адміністративній справі.

Верховний Суд у постанові від 15.12.2021 у справі №640/9218/21 зазначив, що заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами, а також застосовані у дозволений законодавством спосіб.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу, дотримання дозволеного законодавством способу забезпечення позову.

Вказані висновки щодо застосування норм права викладені у постановах Верховного Суду від 21.11.2018 у справі №826/8556/17, від 25.04.2019 у справі №826/10936/18, від 29.01.2020 у справі №640/9167/19 та враховуються при вирішенні цієї заяви.

Верховний Суд у постанові від 07.04.2020 у справі №826/13413/18 зазначив, що суд, який застосовує заходи забезпечення позову з підстав очевидності ознак протиправності оскарженого рішення, на основі наявних у справі доказів повинен бути переконаний, що рішення явно суперечить вимогам закону за критеріями, передбаченими частиною другою статті 2 КАС України, порушує права, свободи або інтереси позивача і вжиття заходів забезпечення позову є способом запобігання істотним та реальним негативним наслідкам цього порушення.

Твердження про «очевидність» порушення до розгляду справи по суті є висновком, який свідчить про правову позицію суду наперед. Тому застосування заходів забезпечення позову з цієї підстави допускається у виключних випадках.

У постанові Верховного Суду від 10.04.2019 у справі №826/16509/18 щодо «очевидності» ознак протиправності дій та порушення прав позивача зазначено, що попри те, що такі ознаки не мають окреслених меж, йдеться насамперед про їх «якість»: вони повинні свідчити про протиправність оскаржуваних рішень (дій) поза обґрунтованим сумнівом.

Сама ж лише незгода позивача із діями (рішеннями) суб`єкта владних повноважень та звернення до суду з позовом про визнання їх протиправними і скасування ще не є достатньою підставою для застосування судом заходів забезпечення позову. Позивач повинен вказати наявність підстав для забезпечення позову, що визначені пунктами 1, 2 частини другої статті 150 КАС України. Вжиття заходів забезпечення позову не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, а лише забезпечує збереження існуючого становища до вирішення по суті позовних вимог. При цьому, вирішуючи відповідну заяву про забезпечення позову, суд має встановити, у чому саме полягає реальна загроза ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду або ефективний захист порушених прав або інтересів позивача та чим саме може бути завдано шкоди правам та інтересам позивача без вжиття таких заходів.

Суд зазначає, що заява Ківерцівської районної організації українського товариства мисливців і рибалок про забезпечення позову не містить беззаперечних мотивів, які б давали підстави вважати, що захист прав, свобод та інтересів позивача буде неможливим без вжиття відповідних заходів і для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат. Крім того, у заяві про забезпечення позову позивач не наводить очевидність ознак протиправності рішення Цуманської селищної ради від 13.04.2022 №15/6 «Про погодження на передачу земельних ділянок під мисливські угіддя», про зупинення дії якого він просить, а без дослідження всіх обставин та доказів у справі на даній стадії судового розгляду задоволення вимог, викладених у заяві про забезпечення позову, зумовить фактичне вирішення судом спору по суті, що суперечить інституту забезпечення позову.

Таким чином, при розгляді заяви про забезпечення адміністративного позову судом не встановлено очевидних ознак протиправності оскаржуваного рішення Цуманської селищної ради, оцінка на предмет законності якого буде дана судом за результатами розгляду справи по суті. Крім того, позивачем не доведено, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду та захист прав, свобод та інтересів позивача стане неможливим без вжиття таких заходів.

З врахуванням наведеного, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про забезпечення позову, тому в її задоволенні слід відмовити.

Керуючись статтями 150, 151, 154, 248, 256, 294, 295 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Ківерцівської районної організації українського товариства мисливців і рибалок про забезпечення позову відмовити.

Ухвала набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 256 КАС України, та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з моменту її підписання.

Суддя О. О. Андрусенко