Справа № 640/5278/21
Суддя: Файдюк Віталій Васильович
Дата ухвалення: 2022-09-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/5278/21 Суддя (судді) першої інстанції: Іщук І.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2022 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Файдюка В.В.

суддів: Мєзєнцева Є.І.

Собківа Я.М.

При секретарі: Шепель О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 червня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до Головного управління Державної податкової служби у місті Києві (далі - відповідач, ГУ ДПС у місті Києві), в якій просила:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби у місті Києві від 06 квітня 2020 року №80640-3133-2615.

В обґрунтування позовних вимог зазначено про те, що позивач володіє земельною ділянкою, кадастровий номер :91:109:0152, цільове призначення земельної ділянки: для індивідуального житлового, гаражного і дачного будівництва, за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,1 га, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 000, на підставі мирової угоди, затвердженої ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 22 грудня 2010 року.

Посилаючись на відсутність у відповідях на адвокатські запити представника позивача відповідей стосовно фактів проведення нормативних грошових оцінок по відповідній земельній ділянці, наявності відомостей у відповідях Київської міської ради та відповідача стосовно обставин затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земельної ділянки, позивач ставить під сумнів застосування нормативної грошової оцінки земельної ділянки за відсутності належного облікування та доведення до контролюючого органу результатів оцінки і вважає, що розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки та розрахунок ставки податку є помилковим, невірним, взятим з невідомих джерел, та є таким, що не базується на достовірних та належних доказах.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 червня 2022 року в задоволенні даного адміністративного позову - відмовлено.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції виходив з того, що нарахування фізичним особам сум земельного податку проводиться контролюючим органом на підставі даних державного земельного кадастру та з використанням нормативної грошової оцінки земельної ділянки, визначеної у встановленому порядку. При цьому відповідач, як суб`єкт владних повноважень, позбавлений права самостійно визначати показники нормативної грошової оцінки та відомості, що містяться у відповідному витязі із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, перевіряти правомірність визначення відповідних показників та лише визначає для платника податків суму податкових зобов`язань із відповідного податку.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, про задоволення позовних вимог, посилаючись на невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам справи та порушення норм матеріального права.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що відповідно до розрахунків, наданих відповідачем, податкове зобов`язання позивача по земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,1 га, кадастровий номер: :91:109:0152, обраховане наступним чином: 11 621 972,18 X 1% = 116 219,72 грн, де: 11 621 972,18 грн - нормативна грошова оцінка земельної ділянки; 1% - ставка земельного податку.

В той же час, згідно витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки: кадастровий номер: :21:109:0199, адреса: м. Київ, вулиця Шмідта Отто, 26-6, 26-в, сформованого Головним управлінням Держгеокадастру у м. Києві від 04 серпня 2021 року, нормативна грошова оцінка об`єднаної 26 квітня 2021 року земельної ділянки складає 7 241 104,16 грн., що є значно меншою у порівнянні з сумою, з якої виходив відповідач при розрахунку податку, з врахуванням того, що нормативна грошова оцінка двох окремих (до об`єднання) земельних ділянок у 2020 році складає 23 243 944,36 грн.

Наведене свідчить, що згідно наданого відповідачем розрахунку останнім невірно вказана нормативна грошова оцінка земельної ділянки, що призвело до невірного розрахунку податкового зобов`язання по земельному податку з позивача, а саме збільшення суми нарахованого позивачу податку.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу позивача, де зазначив, що вона є необґрунтованою, оскільки органи Державної податкової служби не мають повноважень на визначення, присвоєння, зміну чи внесення кодів класифікації видів цільового призначення земель. Показники нормативної грошової оцінки, для визначення податкового зобов`язання, бралися із Витягу із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 04 березня 2020 року № 3092/86-20, виданого Головним управлінням Держгеокадастру у м. Києві.

Зазначив, що вид (код виду) цільового призначення земельної ділянки згідно з Класифікацією видів цільового призначення земель, затвердженою наказом Держкомзему від 23 липня 2010 року № 548, не внесено до Державного земельного кадастру. Таким чином, відповідно до примітки 2 таблиці № 1 до додатка 3 Положення "Про плату за землю в місті Києві", затвердженого Рішенням Київської міської ради "Про встановлення місцевих податків і зборів у м. Києві та акцизного податку" від 23 червня 2011 року № 42/5629 зі змінами та доповненнями у редакції рішення Київської міської ради від 18 жовтня 2018 року № 1910/5974, контролюючим органом застосовувалася ставка податку в розмірі - 1% від нормативної грошової оцінки.

Через канцелярію суду від представника позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, мотивоване неможливістю його прибуття у засіданні.

Колегією суддів відмовлено у задоволенні цього клопотання, оскільки неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи. Суд апеляційної інстанції не визнавав обов`язковою участь у судовому засіданні сторін. Окрім того, до клопотання не додано доказів на підтвердження вказаних в ньому обставин.

У відповідності до статті 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду - без змін з наступних підстав.

Судовою колегією встановлено, що 06 квітня 2020 року відповідачем було прийнято податкове повідомлення-рішення № 80640-3313-2615, яким позивачу було визначене податкове зобов`язання за платежем земельний податок з фізичних осіб за податковий період 2020 рік у розмірі 116 219,72 грн.

Підставою для визначення відповідного податкового зобов`язання є наявність на праві приватної власності у позивача земельної ділянки, кадастровий номер :91:109:0152, цільове призначення земельної ділянки: для індивідуального житлового, гаражного і дачного будівництва, за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,1 га, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 000, на підставі мирової угоди, затвердженої ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 22 грудня 2010 року.

Вважаючи вказане податкове повідомлення - рішення протиправними, а свої права порушеними, позивач звернулася із вказаним позовом до суду.

Обговорюючи правомірність рішення відповідача щодо нарахування позивачу податкового зобов`язання із земельного податку, судова колегія зважає на таке.

Відповідно до статті 206 Земельного кодексу України використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

У підпункті 14.1.72 п. 14.1 статті 14 ПК України закріплено, що земельний податок - обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів (далі - податок для цілей розділу XIII цього Кодексу). А землекористувачі - юридичні та фізичні особи (резиденти і нерезиденти), яким відповідно до закону надані у користування земельні ділянки державної та комунальної власності, у тому числі на умовах оренди (пп. 14.1.73. п. 14.1 статті 14 ПК України).

Згідно п. 269.1 статті 269 Податкового кодексу України платниками податку (плати за землю) є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв), та землекористувачі.

Приписи статті 270 ПК України закріплюють, що об`єктами оподаткування земельним податком є: земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні; земельні частки (паї), які перебувають у власності.

При цьому положеннями п. 271.1 статті 271 ПК України визначено, що базою оподаткування є: нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого цим розділом; площа земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких не проведено.

Пунктом 287.1 статті 287 ПК України передбачено, що власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою.

Пунктом 287.6 статті 287 ПК України встановлено, що при переході права власності на будівлю, споруду (їх частину) податок за земельні ділянки, на яких розташовані такі будівлі, споруди (їх частини), з урахуванням прибудинкової території сплачується на загальних підставах з дати державної реєстрації права власності на нерухоме майно.

Відповідно до ч.1 статті 120 Земельного кодексу України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Згідно приписів статей 125, 126 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав, яка оформляється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Аналогічні правила переходу права власності на земельну ділянку до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, регламентовані у статті 377 Цивільного кодексу України.

Згідно з п.286.5 статті 286 Податкового кодексу України зазначеної статті нарахування фізичним особам сум податку проводиться контролюючими органами, які видають платникові до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку визначеному статтею 58 ПК України.

Відповідно до п. 286.1 статті 286 ПК України підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру. Центральні органи виконавчої влади, що реалізують державну політику у сфері земельних відносин та у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно щомісяця, але не пізніше 10 числа наступного місяця, а також за запитом відповідного контролюючого органу за місцезнаходженням земельної ділянки подають інформацію, необхідну для обчислення і справляння плати за землю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно пп. 14.1.42 п. 14.1 статті 14 Податкового кодексу України дані державного земельного кадастру - сукупність відомостей і документів про місце розташування та правовий режим земельних ділянок, їх оцінку, класифікацію земель, кількісну та якісну характеристики, розподіл серед власників землі та землекористувачів, підготовлених відповідно до закону.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що контролюючий орган уповноважений здійснювати нарахування фізичним особам податкових зобов`язань із земельного податку на підставі даних державного земельного кадастру щодо площі земельної ділянки, її нормативної грошової оцінки з урахуванням коефіцієнтів індексації, а також рішення сільських, селищних, міських рад та рад об`єднаних територіальних громад щодо ставок земельного податку.

Згідно п. 289.1 статті 289 ПК України, для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок.

Нормами статей 1, 18 Закону України "Про оцінку земель", встановлено, що нормативна грошова оцінка земельних ділянок - це капіталізований рентний дохід із земельної ділянки, визначений за встановленими і затвердженими нормативами.

Відповідно до змісту статей 15, 20 Закону України "Про Державний земельний кадастр", до Державного земельного кадастру включаються цілий ряд відомостей про земельні ділянки, зокрема: кадастровий номер; місце розташування; площа; цільове призначення (категорія земель, вид використання земельної ділянки в межах певної категорії земель); відомості про обмеження у використанні земельних ділянок; нормативна грошова оцінка, а також інформацію про її власників (користувачів), зареєстровані речові права відповідно до даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Такі відомості, внесені до Державного земельного кадастру, є офіційними.

Нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться відповідно до державних стандартів, норм, правил, а також інших нормативно-правових актів на землях усіх категорій та форм власності. Нормативна грошова оцінка земельних ділянок, розташованих у межах населених пунктів, проводиться незалежно від їх цільового призначення - не рідше ніж один раз на 5-7 років. Нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться юридичними особами, які є розробниками документації із землеустрою відповідно до Закону України "Про землеустрій".

За результатами нормативної грошової оцінки земель складається технічна документація. Дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються як витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель.

Витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки видається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Центральним органом виконавчої влади, який реалізує державну політику у сфері топографо-геодезичної і картографічної діяльності та земельних відносин, а також у сфері Державного земельного кадастру, державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі в частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій і форм власності, родючості ґрунтів є Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр), відповідно до пункту 1 Положення про зазначений орган, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 14 січня 2015 року №15.

Згідно п. 21 Методики нормативної грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення та населених пунктів, затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 23 березня 1995 року №213, дані за результатами проведення нормативної грошової оцінки земельної ділянки оформляються як витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земель, що видається територіальним органом Держгеокадастру за місцезнаходженням земельної ділянки у строк, що не перевищує трьох робочих днів з дати надходження відповідної заяви.

Тож, нарахування фізичним особам сум земельного податку проводиться контролюючим органом на підставі даних державного земельного кадастру та з використанням нормативної грошової оцінки земельної ділянки, визначеної у встановленому порядку.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно бази даних інформаційно-телекомунікаційної системи органів ДПС позивач перебуває на обліку в ДПІ у Шевченківському районі Головного управління ДПС у м. Києві, як платник податку на майно, в частині, зокрема, плати за землю фізичних осіб на земельну ділянку розташовану за адресою: м. Київ, Шевченківський район, вул. Отто Шмідта, земельна ділянка 28-Б, площею 0,1 га, кадастровий номер: :91:109:0152.

Рішенням Київської міської ради від 23 червня 2011 року № 242/5629, зі змінами та доповненнями, було встановлено ставки земельного податку.

У відповідності до пп. 5.3.3.18 дод. 3 до вказаного вище рішення до 2019 року ставка земельного податку для земельних ділянок, зайнятих житловим фондом, складала 0,03 відсотка від нормативної грошової оцінки земельної ділянки.

Відповідно до п. 5.1 до додатку 3 Положення "Про плату за землю в місті Києві", затвердженого Рішенням Київської міської ради "Про встановлення місцевих податків і зборів у м. Києві та акцизного податку" від 23 червня 2011 року № 242/5629 зі змінами та доповненнями у редакції рішення Київської міської ради від 18 жовтня 2018 року № 1910/5974 ставки податку за земельні ділянки для фізичних осіб та юридичних осіб, нормативну грошову оцінку яких проведено, встановлюються в залежності від цільового призначення землі у відсотках від їх нормативної грошової оцінки відповідно до таблиці № 1 до цього положення.

Згідно примітки 1 таблиці № 1 до додатка 3 вказаного вище положення вид цільового призначення земель зазначається згідно з Класифікацією видів цільового призначення земель, затвердженого наказом Держкомзему від 23 липня 2010 року за № 548.

Згідно примітки 2 таблиці № 1 до додатка 3 вказаного вище положення, якщо вид цільового призначення земельної ділянки згідно з Класифікацією видів цільового призначення земель, затвердженого наказом Держкомзему від 23 липня 2010 року за № 548, не внесено до Державного земельного кадастру, то застосовується ставка у відсотках від нормативної грошової оцінки відповідно до цієї таблиці, але не менше 1 відсотка від нормативної грошової оцінки земельної ділянки.

Відповідно до Витягу із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 04 березня 2020 року № 3092/86-20, виданого Головним управлінням Держгеокадастру у м. Києві, нормативна грошова оцінка земельної ділянки за адресою: м. Київ, Шевченківський район, вул. Отто Шмідта, земельна ділянка 28-Б, площею 0,1 га, кадастровий номер: :91:109:0152, складає - 11621972,18 грн.

Враховуючи те, що вид (код виду) цільового призначення земельної ділянки згідно з Класифікацією видів цільового призначення земель, затвердженою наказом Держкомзему від 23 липня 2010 року № 548, не внесено до Державного земельного кадастру, контролюючим органом була застосована ставка податку у розмірі 1% від нормативної грошової оцінки.

Відповідно до розрахунків, наданих податковим органом, відповідач обрахував податкове зобов`язання позивача по земельній ділянці за адресою: м. Київ, Шевченківський район, вул. Отто Шмідта, земельна ділянка 28-Б, площею 0,1 га, кадастровий номер: :91:109:0152 наступним чином:

11621972,18 Х 1% = 116219,72 грн, де:

11621972,18 грн - нормативна грошова оцінка земельної ділянки;

1% ставка земельного податку.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо того, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, позбавлений права самостійно визначати показники нормативної грошової оцінки та відомості, що містяться у відповідному витязі із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, перевіряти правомірність визначення відповідних показників та лише визначає для платника податків суму податкових зобов`язань із відповідного податку.

З огляду на викладене, дії відповідача із прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення є такими, що вчинені на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені чинним законодавством,.

Так, судова палата Верховного Суду з розгляду справ щодо захисту соціальних прав при розгляді справи № 817/1780/17 дійшла висновку, що дії з формування витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки можуть бути предметом судового оскарження, а підстави позову слугуватимуть висновку про належність обраного способу захисту прав та відступила від висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 27.11.2018 у справі N 817/1819/17, від17.10.2019 у справі N 817/1814/17, від 28.07.2020 у справі N 817/1783/17, від 10.09.2020 у справі N 817/1793/17, від 04.02.2021 у справі N 817/1809/17, від 15.06.2021у справі N 817/1802/17, від 15.07.2021 у справі N 817/1800/17.

При цьому, у постановах від 15.07.2021 у справі N 817/1800/17, від 15.06.2021 у справі N 817/1802/17, від 04.02.2021 у справі N 817/1809/17, від 10.09.2020 у справі N 817/1793/17, від 28.07.2020 у справі N 817/1783/17, від17.10.2019 у справі N 817/1814/17, від 27.11.2018 у справі N 817/1819/17 Верховний Суд вказав, що витяг з технічної документації про грошову оцінку землі не є рішенням суб`єкта владних повноважень, оскільки не зумовлює виникнення будь-яких прав і обов`язків для осіб, а лише носить інформаційний характер.

У цих справах суд дійшов висновку, що позивачем обрано неналежний спосіб захисту своїх прав, оскільки визнання протиправними дій відповідача щодо застосування у витязі з технічної документації з нормативної грошової оцінки земельної ділянки коефіцієнту, який характеризує функціональне використання земельної ділянки (Кф) у розмірі 2,0, не вплине на обсяг прав та обов`язків позивача, а належним способом захисту є оскарження рішення органу місцевого самоврядування, яким затверджено технічну документацію щодо нормативної грошової оцінки землі, або оскарження дій щодо застосування при розрахунку нормативної грошової оцінки земельної ділянки відповідних коефіцієнтів, з якими позивач не погоджується, після застосування процедури спростування висновків державної експертизи, яка проводиться в позасудовому порядку.

Відступаючи від відповідних висновків, судова палата Верховного Суду з розгляду справ щодо захисту соціальних прав також зазначила, що видача витягу з технічної документації з нормативної грошової оцінки конкретної земельної ділянки не передбачає можливість вибору суб`єктом владних повноважень на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, оскільки є єдиним законодавчо закріпленим варіантом поведінки відповідача при оформленні даних про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки.

Відтак, дії з формування витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки можуть бути предметом судового оскарження, а підстави позову слугуватимуть висновку про належність обраного способу захисту прав.

Щодо посилання позивача на те, що нормативно-грошова оцінка двох окремих (до об`єднання) земельних ділянок у 2020році складає 23 243 944,36 грн., то слід зазначити таке.

Відповідно до пп. 14.1.125 п. 14.1 статті 14 ПК України, нормативна грошова оцінка земельних ділянок для цілей розділу XII, глави 1 розділу XIV цього Кодексу - капіталізований рентний дохід із земельної ділянки, визначений відповідно до законодавства центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин;

Підпунктом 20.1.3. пункту 20.1 статті 20 ПК України визначено, що контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, мають право отримувати безоплатно від державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій усіх форм власності та їх посадових осіб, у тому числі від органів, які забезпечують ведення відповідних державних реєстрів (кадастрів), інформацію, документи і матеріали;

Згідно пп. 12.3.3 п. 12.3 статті 12 Кодексу, порядок обміну інформацією між органами місцевого самоврядування та центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до Положення про Головне управління Держгеокадастру у м. Києві, затвердженого Наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України 29 вересня 2016 року № 333, Головне управління Держгеокадастру у м. Києві є територіальним органом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру та їй підпорядковане.

Відповідно до п. 4. Положення про Головне управління Держгеокадастру у м. Києві, Головне управління відповідно до покладених на нього завдань:

9) здійснює ведення Державного земельного кадастру, інформаційну взаємодію Державного земельного кадастру з іншими інформаційними системами в установленому порядку;

10) організовує виконання на відповідній території робіт із землеустрою та оцінки земель, що проводяться з метою внесення відомостей до Державного земельного кадастру.

Враховуючи вищезазначене, нормативна грошова оцінка була проведена уповноваженим органом - Головним управління Держгеокадастру у м. Києві, яким був виданий Витяг із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 04 березня 2020 року № 3092/86-20, який відповідно до вимог ПК України був використаний при розрахунку податкового зобов`язання.

Таким чином, твердження позивача щодо того, що розмір нормативної-грошової оцінки земельної ділянки та розрахунку ставки податку є помилковим, невірним, взятим з невідомих джерел, та не базується на достовірних та достатніх даних, є помилковим та таким, що не відповідає дійсності, оскільки розмір нормативної грошової оцінки та ставка податку отримані з офіційних джерел, які базуються на достовірних даних, а саме:

витяг із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 04 березня 2020 року № 3092/86-20, виданий Головним управлінням Держгеокадастру у м. Києві;

ставка земельного податку - застосована відповідно до примітки 2 таблиці № 1 до додатка 3 Положення «Про плату за землю в місті Києві» затвердженого Рішенням Київської міської ради «Про встановлення місцевих податків і зборів у м. Києві та акцизного податку» від 23.06.2011р. № 42/5629 із змінами та доповненнями у редакції.

З урахуванням наведеного колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення №80640-3133-2615 від 06 квітня 2020 року винесено податковим органом правомірно, тому відсутні підстави для його скасування.

Відтак, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не дають підстави вважати, що судом при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, та процесуального права.

Колегія суддів, вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення відповідно до норм матеріального та процесуального права.

Отже при ухваленні оскаржуваного рішення судом першої інстанції було дотримано всіх вимог законодавства, а тому відсутні підстави для його скасування.

За правилами статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, 246, 308, 315, 316, 321, 325, 329, 331 КАС України суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 червня 2022 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції в порядку і строки, встановлені статтями 329, 331 КАС України.

Повний текст рішення виготовлено 20 вересня 2022 року.

Головуючий суддя: В.В. Файдюк

Судді: Є.І. Мєзєнцев

Я.М. Собків