Справа № 295/17074/21
Суддя: Чішман Л. М.
Дата ухвалення: 2022-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.09.2022 року м. Житомир

Богунський районний суд м.Житомира в складі:

Головуючого судді Чішман Л.М.,

за участю секретаря судового засідання Лайчук В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за заявою ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови,-

встановив:

Позивач звернувся до Богунського районного суду м.Житомира з позовом, в якому просить визнати незаконною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, що зафіксоване в автоматичному режимі та закрити справу про адміністративне правопорушення, а також стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати по сплаті судового збору.

Позов обґрунтовано тим, що 16.12.2021 позивачу стало відомо, що 27.08.2021 інспектором Департаменту патрульної поліції Шулаковою Т.А. винесено Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії 1АВ №02234503. Постанову винесено за результатами автоматичної фіксації приладом Каскад, 243-1220, яким встановлено порушення відповідно до п.12.9 (б) Правил дорожнього руху, а тому позивача притягнуто до адміністративної відповідальності на підставі ч.1 ст.122 КУпАП. З вищевказаною постановою позивач не згоден, вважає, що оскаржувана постанова прийнята без урахування всіх обставин, що мають значення для справи, а тому підлягає скасуванню.

Ухвалою від 12.01.2022 поновлено позивачу строк на звернення до суду з позовною заявою та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (а.с.14).

20.01.2022 від позивача надійшла заява про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення штрафу Богунським відділом державної виконавчої служби у місті Житомирі Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) на підставі Постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/ перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України серії 1АВ №02234503 від 27.08.2021 (а.с.18).

Ухвалою від 21.01.2022 заяву про забезпечення позову задоволено (а.с.23).

11.02.2022 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (а.с.28-33).

В спростування позиції позивача відповідачем зазначено, що правопорушення, за вчинення якого складено постанову, що оскаржуються у даній справі, було зафіксоване технічним засобом Каскад 243-1220, який відповідає вимогам ДСТУ 8809:2018. Результатом автоматичної фіксації перевищення встановленої обмеження швидкості автомобілем Toyota Land Cruiser Prado 150, реєстраційний номер НОМЕР_1 , є фотокартка (а.с.35) з зображенням транспортного засобу та відеозапис правопорушення (а.с.34).

22.02.2022 позивачем подано відповідь на відзив (а.с.40-44). У відповіді позивач зазначив, 27.08.2021 перебував взагалі в іншому місці, тому не він був за кермом авто під час вчинення адміністративного правопорушення. Постанова серії 1АВ №02234503 хоча і містить данні про назву технічного запису та заводський номер, серію та номер свідоцтва про повірку технічного запису та термін дії, але вони вказують на загальні характеристики такого обладнання, що розташоване по всій території Україні. В постанові відсутній доказ, що саме цей прилад був фіксатором події, що мала місце 27.08.2021. В матеріалах, щодо винесення постанови не вказаний інвентарний номер технічного запису, що може конкретизувати, що саме цей технічний засіб затверджений відповідним органом до застосування за адресою: АДРЕСА_1 . Таким чином, оскаржувана постанова не містить належним даних про технічний засіб, яким здійснено відеозапис і, як наслідок, в силу положень ч.1 та ч.2 ст.74 КАС України даний доказ є недопустимим.

Заперечення на відповідь на відзив відповідачем не подано.

22.02.2022 року від позивача надійшла заява про проведення розгляду справи у відкритому судовому засіданні, позивач просив викликати свідка ОСОБА_2 , яка зможе підтвердити обставини того, що у день винесення оскаржуваної постанови позивач фактично перебував у іншому місці та не міг керувати автомобілем (а.с.47).

Ухвалою суду від 24.02.2022 призначено справу до розгляду в судовому засіданні на 24.06.2022. Цією ж ухвалою задоволено заяву позивача про виклик свідка (а.с.48).

В судове засідання 22.06.2022 сторони, їх представники та свідок не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, від позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи (а.с.52).

За результатами судового засідання 22.06.2022 заяву позивача про відкладення розгляду справи судом задоволено, судове засідання відкладено на 08.09.2022 (а.с.56).

В судове засідання 08.09.2022 сторони, їх представники та свідок повторно не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

06.09.2022 від позивача надійшло повторне клопотання про відкладення розгляду справи до скасування воєнного стану на території України (а.с.61).

06.09.2022 від ОСОБА_2 (свідок у справі) надійшли клопотання про відкладення розгляду справи до скасування воєнного стану на території України (а.с.62-67).

Від представника відповідача надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності представника Департаменту патрульної поліції. Вимоги позовної заяви відповідач не визнає в повному обсязі та просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Щодо клопотання свідка про відкладення розгляду справи суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 41 КАС України учасниками справи є сторони, треті особи.

Пунктом 3 ч.3 ст.41 КАС України закріплено право учасників справи подавати заяви та клопотання.

Статтею 61 КАС України передбачено, що учасниками судового процесу, крім учасників справи та їх представників, є помічник судді, секретар судового засідання, судовий розпорядник, свідок, експерт, експерт з питань права, перекладач, спеціаліст.

Відповідно до статті 65 КАС як свідок в адміністративній справі судом може бути викликана будь-яка особа, якій відомі обставини, що належить з`ясувати у справі. Свідок викликається в судове засідання з ініціативи суду або учасників справи. Учасник справи, заявляючи клопотання про виклик свідка, повинен зазначити його ім`я, місце проживання (перебування), роботи чи служби та обставини, щодо яких він може дати показання. Свідок зобов`язаний з`явитися до суду за його викликом і дати правдиві показання про відомі йому обставини. За відсутності заперечень учасників справи свідок може брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції. Суд може дозволити свідку брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції незалежно від заперечень учасників справи, якщо свідок не може з`явитися до суду через хворобу, похилий вік, інвалідність або з інших поважних причин. У разі неможливості прибуття до суду та участі у судовому засіданні в режимі відеоконференції за викликом суду свідок зобов`язаний завчасно повідомити про це суд. Свідок має право давати показання рідною мовою або мовою, якою він володіє, користуватися письмовими записами, відмовитися від давання показань у випадках, встановлених законом, а також на компенсацію витрат, пов`язаних із викликом до суду.

Керуючись положеннями КАС України суд дійшов висновку, що клопотання свідка про відкладення розгляду справи не підлягає задоволенню, оскільки свідок не наділений правом заявляти клопотання про відкладення розгляду справи, а своїм правом на участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції останній не скористався.

Щодо повторного клопотання позивача про відкладення розгляду справи суд зазначає наступне.

Конституцією України передбачено, що однією з основних засад здійснення судочинства є дотримання розумних строків розгляду справи судом.

Статтею 258 КАС України встановлено, що суд розглядає справу за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до ст.286 КАС України адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами протягом десяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Статтею 44 КАС України передбачено обов`язок сторін добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Враховуючи, що справа є незначної складності, для якої пріоритетом є швидке вирішення спору, а позивач звернувся з позовом ще 21.12.2021, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутністю учасників за наявними в справі письмовими доказами, а тому відмовляє в клопотання позивача про відкладення розгляду справи.

У зв`язку з неявкою усіх учасників справи на підставі ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Так, згідно з п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання. Поліція відповідно до покладених нею завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі (п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію»).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Оцінюючи склад адміністративного правопорушення, виходячи із загальної теорії права, то склад адміністративного правопорушення - це передбачена нормами права сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких те чи інше діяння можна кваліфікувати як адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до п. 1.9 Правил дорожнього руху України, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п. 12.9 (б) Правил дорожнього руху водієві забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту "и" пункту 30.3 цих Правил.

14 липня 2015 року прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» № 596-VІІІ, що дозволяє накладення штрафів за порушення правил дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі. Закон набрав чинності 08.08.2015.

Відповідно до ч.1 ст.122 КУпАП зазначено, що перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У примітці до статті 122 КУпАП вказано, що суб`єктом правопорушення в цій статті є особа, яка керувала транспортним засобом у момент вчинення правопорушення, а в разі вчинення передбачених частинами першою - четвертою цієї статті правопорушень у виді перевищення обмеження швидкості руху транспортних засобів, проїзду на заборонний сигнал регулювання дорожнього руху, порушення правил зупинки, стоянки, а також установленої для транспортних засобів заборони рухатися смугою для маршрутних транспортних засобів, тротуарами чи пішохідними доріжками, виїзду на смугу зустрічного руху, якщо зазначене правопорушення зафіксовано в автоматичному режимі, а також у разі порушення правил зупинки, стоянки транспортних засобів, якщо зазначене правопорушення зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), - відповідальна особа, зазначена у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України. У разі внесення змін до постанови про накладення адміністративного стягнення з підстав, встановлених абзацом третім частини першої статті 279-3 цього Кодексу, суб`єктом цього правопорушення може бути особа, яка керувала транспортним засобом у момент вчинення правопорушення, зафіксованого в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису).

Пунктом 2.3 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою КМУ № 1306 від 10 жовтня 2001 р. передбачено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний зокрема: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху.

Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги ПДР.

Відповідно до пункту 1.1 Правил дорожнього руху України, ці правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території, тощо) повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Відповідно до пункту 12.4 Правил дорожнього руху України у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється зі швидкістю не більше 50 км/год.

Згідно з пунктом 12.9 (б) Правил дорожнього руху України, водієві забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в підпунктах 12.4 - 12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту "и" пункту 30.3 цих Правил.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Особливості розгляду справ про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-8 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно зі статтями 73, 74 КАС України належними та допустимими є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування.

Відповідно до статей 75, 76 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Судом встановлено, що 27.08.2021 інспектором ДПП Шулаковою Тетяною Анатолівною винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місце знаходження юридичної особи) на території України серії 1АВ № 02234503, відповідно до якої ОСОБА_1 (позивача), що проживає за адресою: АДРЕСА_2 , притягнуто до адміністративної відповідальності та застосовано відносно нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП (а.с.7).

Згідно вказаної постанови 27.08.2021 о 10 год 47 хв, за адресою: м.Житомир, вул.Перемоги, 86, особа, яка керувала транспортним засобом Toyota Land Cruiser Prado 150, реєстраційний номер НОМЕР_1 ,перевищила встановлені обмеження швидкості руху транспортних засобів на 27 км/год, чим порушила пункт 12.9.(б) Правил дорожнього руху України.

15.12.2021 старшим державним виконавцем Богунського відділу ДВС у м.Житомирі Цнтрального-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) Войтко Н.В. розглянуто заяву про примусове виконання постанови серії 1АВ № 02234503 та відрито виконавче провадження (а.с.8).

Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження вчинення позивачем правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 122 КУпАП, представник ДПП до відзиву долучив один фотознімок, зроблений приладом вимірювальної техніки - комплексом автоматичної фото/відеофіксації правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху «КАСКАД», 243-1220.

Судом встановлено, що на даних фотознімках зафіксовано автомобіль марки Toyota Land Cruiser Prado 150, реєстраційний номер НОМЕР_1 . Також на фото вказано швидкість руху - 77 кілометрів/годину, дату (27.08.2021) та час (10:46:58.764) руху. При цьому на цих фотознімках не зафіксовано особу, яка перебуває за кермом цього автомобілю.

Також представник відповідача долучив до пояснень відеозапис з вищевказаного приладу вимірювання швидкості. При дослідженні цього відеозапису встановлено, що на ньому незафіксовано зображення особи, яка перебуває за кермом автомобіля.

Крім того, суд звертає увагу, що з фотознімка та відеозапису неможливо встановити, що саме особа, яка керувала Toyota Land Cruiser Prado 150, реєстраційний номер НОМЕР_1 , допустила перевищення встановлених обмежень швидкості руху та те, що технічним засобом зафіксовано швидкість саме вказаного автомобіля.

З відеозапису вбачається, що, окрім автомобіля Toyota Land Cruiser Prado 150, реєстраційний номер НОМЕР_1 , в полі зору приладу вимірювання швидкості було як мінімум три транспортні засоби.

Отже, долучені представником відповідача фотознімок та відеозапис не містять доказів самого правопорушення, а також того факту, що саме позивач, керуючи транспортним засобом Toyota Land Cruiser Prado 150, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 27.08.2021 об 10 годині 46 хвилин в місті Житомирі, вул.Перемоги, 86, перевищив встановлені обмеження швидкості руху транспортних засобів на 27 км/год, чим порушив пункт 12.9 (б) Правил дорожнього руху України, відповідальність за яке передбачена частиною 1 статті 122 КУпАП.

Водночас, позивач зазначив, що транспортний засіб Toyota Land Cruiser Prado 150, реєстраційний номер НОМЕР_1 , дійсно належить позивачу на праві власності. При цьому позивач не вказує іншу особу, яка перебувала за кермом вищевказаного авто під час вчинення адміністративного правопорушення 27.08.2021.

Втім, суд звертає увагу, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, що транспортний Toyota Land Cruiser Prado 150, реєстраційний номер НОМЕР_1 , дійсно був переданий у користування іншим особам.

З приводу посилань представника відповідача на те, що у цій справі факт доведення керування саме позивачем не підлягає доказуванню, оскільки відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, несе не водій, а фізична особа, за якою транспортний засіб зареєстровано, суд зазначає наступне.

У примітці до статті 122 КУпАП вказано, що суб`єктом правопорушення в цій статті є особа, яка керувала транспортним засобом у момент вчинення правопорушення, а в разі вчинення передбачених частинами першою - четвертою цієї статті правопорушень у виді перевищення обмеження швидкості руху транспортних засобів, проїзду на заборонний сигнал регулювання дорожнього руху, порушення правил зупинки, стоянки, а також установленої для транспортних засобів заборони рухатися смугою для маршрутних транспортних засобів, тротуарами чи пішохідними доріжками, виїзду на смугу зустрічного руху, якщо зазначене правопорушення зафіксовано в автоматичному режимі, а також у разі порушення правил зупинки, стоянки транспортних засобів, якщо зазначене правопорушення зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), - відповідальна особа, зазначена у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України. У разі внесення змін до постанови про накладення адміністративного стягнення з підстав, встановлених абзацом третім частини першої статті 279-3 цього Кодексу, суб`єктом цього правопорушення може бути особа, яка керувала транспортним засобом у момент вчинення правопорушення, зафіксованого в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису).

Відповідно до ст. 279-1 КУпАП, у разі якщо адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксовано в автоматичному режимі, посадова особа уповноваженого підрозділу Національної поліції за даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів, а також у разі необхідності - за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань встановлює відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14-2 цього Кодексу.

В статті 14-2 КУпАП визначено, що адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі (за допомогою технічних засобів - приладів контролю за дотриманням правил дорожнього руху з функціями фото-, відеофіксації, які функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису) (за допомогою технічних засобів з функціями запису, зберігання, відтворення і передачі фото-, відеоінформації), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу, - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відсутні на момент запиту відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.

Відповідальна особа, зазначена у частині 1 цієї статті, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України, звільняється від відповідальності за адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), у випадках, передбачених статтею 279-3 цього Кодексу.

Отже, відповідно до наведених норм, за загальним правилом адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, несе фізична особа, за якою зареєстровано транспортний засіб.

Водночас, статтею 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Частиною 2 статті 61 Конституції України встановлено, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Необхідність індивідуалізації адміністративної відповідальності передбачена також частиною 2 статті 33 КУпАП, якою визначено, що при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.).

Суд також враховує рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23-рп/2010, ухвалене у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_5 щодо офіційного тлумачення положень частини 1 статті 14-1 КУпАП (справа про адміністративну відповідальність у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху), яким визнано такою, що не відповідає Конституції України (є неконституційною), статтю 14-1 КУпАП, яка передбачала, що до адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху у разі їх фіксації працюючими в автоматичному режимі спеціальними технічними засобами, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобами фото- і кінозйомки, відеозапису притягаються власники (співвласники) транспортних засобів.

Крім того, суд бере до уваги правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 08.07.2020 у справі № 463/1352/16-а (пункт 39), згідно з якою в силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з частиною 2 статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене вище, встановлені судом обставини та відсутність доказів правомірності дій відповідача, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача та про скасування постанови, винесеної інспектором Департаменту патрульної поліції Шулаковою Тетяною Анатоліївною серії ІАВ №02234503 від 27.08.2021 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 122 КУпАП, та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно позивача за частиною 1 статті 122 КУпАП.

Згідно з частиною 1 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до статті 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Як вбачається з матеріалів справи, сума сплаченого позивачем судового збору за подання позову складає 454,00 грн. Про стягнення інших судових витрат позивачем не заявлено.

Отже, на користь позивача підлягає стягненню сума сплаченого ним судового збору в сумі 454,00 грн.

Керуючись ст. 8,61 Конституції України, ст.23 Закону України «Про Національну поліцію України», ст. 7, 9-11, 73-77, 122, 139, 242-246, 251, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, ст. 9, 33, 122, 248, 251, 280, 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення, , суд,-

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі від 27.08.2021 року серії 1АВ №02234503, задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову серії серії 1АВ №02234503 від 27.08.2021 року, винесену інспектором Департаменту патрульної поліції Шулаковою Т.А., про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 гривень 00 копійок за вчинення правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за частиною 1 статті 122 КУпАП - закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції (Україна, 03048, місто Київ, вулиця Федора Ернста, будинок 3, ідентифікаційний код 40108646) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) 454 гривень 00 копійок сплаченого судового збору.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , адреса проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

Відповідач: Департамент патрульної поліції, місцезнаходження: 03048, м.Київ, вул. Ф.Ернста, 3, .

Повний текст рішення виготовлено 08.09.2022 р.

Суддя Л.М. Чішман