Справа № 280/10283/21
Суддя: Чабаненко С.В.
Дата ухвалення: 2022-07-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

06 липня 2022 року м. Дніпросправа № 280/10283/21

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Чабаненко С.В.,

суддів: Чумака С.Ю., Юрко І.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 01 листопада 2021 року в адміністративній справі № 280/10283/21 (головуючий суддя І інстанції Батрак І.В.) за позовом ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора, третя особа - Запорізька обласна прокуратура про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Офісу Генерального прокурора, третя особа - Запорізька обласна прокуратура, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати наказ відповідача від 12.10.2021 № 365к у частині поновлення позивача на посаді заступника прокурора Запорізької області з 12 березня 2015 року;

- зобов`язати відповідача при подальшому розгляді й вирішенні питання про поновлення позивача на займаній посаді відповідно до рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 17.06.2020 у справі № 808/1864/15 діяти з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні про визнання протиправним та скасування наказу Генерального прокурора від 12.10.2021 № 365к.

Разом із позовною заявою позивачем до суду подано заяву про забезпечення позову (вх. № 62040), в якій просить суд зупинити дію оскарженого наказу відповідача від 12.10.2021 № 365к, а також встановити заборону відповідачу вчиняти будь-які дії чи приймати рішення, що є похідними від оскаржуваного наказу (випливають з нього).

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 01 листопада 2021 року у задоволенні заяви позивача від 28.10.2021 № 62040 про забезпечення позову відмовлено.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив вказану ухвалу скасувати та прийняти нове рішення про задоволення заяви про забезпечення позову.

Відмовляючи в задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції зазначив, що в даному випадку відсутні підстави, передбачені приписами ч.2 ст. 150 КАС України для забезпечення даного позову.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження відповідно до приписів ст. 311 КАС України.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Забезпечення адміністративного позову - це вжиття адміністративним судом, в провадженні якого знаходиться справа, або до якого буде подано адміністративний позов, певних процесуально-правових заходів щодо охорони прав, свобод та інтересів позивача, які б гарантували виконання рішення суду, у разі задоволення позову.

При цьому для задоволення судом поданої позивачем заяви про забезпечення адміністративного позову останній має обґрунтувати необхідність задоволення такої заяви та довести, що незадоволення заяви призведе хоча б до одного із наслідків, передбачених ч.2 ст.150 КАС України.

Правова позиція по даному питанню висловлена в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» в тій частині, яка стосується загальних положень застосування забезпечення позову, а також у Постанові Пленуму Вищого адміністративного суду України від 06 березня 2008 року № 2 «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства під час розгляду адміністративних справ», за змістом яких при розгляді заяв про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Також суд має враховувати співрозмірність вимог клопотання про забезпечення позову заявленим позовним вимогам та обставинам справи.

Відповідно до п.17 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України 06.03.2008 № 2 від «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ», в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також вказати ознаки, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

В свою чергу, колегія суддів не вбачає у даному випадку наявних очевидних ознак протиправності оскаржуваного наказу відповідача від 12.10.2021 № 365к, а встановлення протиправності оскаржуваного позивачем наказу може бути виявлена судом тільки на підставі з`ясування фактичних обставин справи, а також оцінки належності, допустимості і достовірності як кожного доказу окремо, так і достатності та взаємного зв`язку наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності.

Встановлення протиправності чи обґрунтованості оскаржуваного наказу відповідача, що є предметом позову, потребує доведення та встановлення судом шляхом повного, всебічного та об`єктивного дослідження всіх зібраних доказів в судовому засіданні по справі.

При цьому колегією суддів враховуються, що в заяві про забезпечення позову позивачем не наведено аргументів, які б свідчили про можливі ускладнення чи унеможливлювали виконання рішення суду (у випадку задоволення позовних вимог).

Крім того, колегія суддів зазначає, що в даному випадку, при прийнятті в подальшому судом рішення по справі про задоволення позовних вимог, його виконання не ускладнюється або унеможливлюється. Тобто, дія наказу відповідача до вирішення справи по суті жодним чином не може перешкоджати виконанню рішення суду в подальшому.

Дослідивши наведені у заяві та апеляційній скарзі позивача аргументи, оцінивши обставини справи, колегія суддів дійшла висновку, що позивачем не наведено переконливих підстав для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, наявності фактичних обставин , з якими позивач пов`язує застосування певного заходу забезпечення позову.

З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні в судовому засідання усіх обставин справи в їх сукупності.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правового обґрунтування, покладеного в основу судового рішення, тому не можуть бути підставою для скасування ухвали суду першої інстанції.

Згідно ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 316, 321, 322, 327, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 01 листопада 2021 року в адміністративній справі № 280/10283/21 - залишити без змін.

Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів до Верховного Суду, відповідно до ст. ст. 328 - 329 КАС України.

Головуючий - суддя С.В. Чабаненко

суддя С.Ю. Чумак

суддя І.В. Юрко