Справа № 460/780/22
Суддя: У.М. Нор
Дата ухвалення: 2022-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

21 вересня 2022 року м. Рівне №460/780/22

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Нор У.М. розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доГоловного управління ДПС у Хмельницькій області
визнання протиправним та скасування податкового повідомленя-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі по тексту позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Хмельницькій області (далі по тексту відповідач), в якому просить суд: визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення-рішення форми «Ф» від 24.09.2021 року №0-2225, №0509853/2019-2408-2225, №0509853/2018-2408-2225, №0-2225, №0509854/2019-2408-2225, №0509854/2018-2408-2225, №0-2225, №0509852/2019-2408-2225, №0509852/2018-2408-2225, №0-2225, №0509855/2019-2408-2225, №0509855/2018-2408-2225.

В обґрунтування позову позивач зазначає, що на підставі договору купівлі-продажу цілісного майнового комплексу ВАТ «Рівнельон» за №3447 від 28.05.2008 року, здійснено реєстрацію права власності на зазначений об`єкт, що до моменту факту купівлі-продажу протирадіаційного сховища ІТМ-1, ІТМ-2, ІТМ-3, вже були приватизованими та входили до складу цілісного майнового комплексу. 28.09.2017 року на підставі поданих документів державним реєстратором КП «Здолбунівське реєстраційне бюро» було прийнято рішення про реєстрацію прав власності за ОСОБА_1 на протирадіаційні сховища ІТМ-1, ІТМ-2, ІТМ-3. Окрім зазначеного, позивачу на праві власності належить приміщення котельні літ. «2Л-1». Вищезазначені об`єкти нерухомого майна розташовані за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_1 зазначає, що зареєстрований фізичною особою-підприємцем, є платником єдиного податку, основним видом економічної діяльності якого є виробництво іншого трикотажного та в`язаного одягу. Позивач стверджує, що для здійснення вказаного виду підприємницької діяльності, ним використовуються зазначені об`єкти нерухомого майна. Таким чином, ОСОБА_1 зазначає, що він являється власником будівель промислового призначення, а тому контролюючий орган протиправно прийняв податкові повідомлення-рішення про нарахування податкових зобов`язань зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2018, 2019 та 2020 роки, оскільки вказані будівлі не є об`єктами оподаткування відповідно до статті 266 Податкового кодексу України. Позовна заява також обґрунтована тим, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення прийняті з порушенням строків встановлених пп. 266.7.2 п. 266.7 ст. 266 Податкового кодексу України та надіслані на невірну адресу позивача. За наведених підстав, просив позовну заяву задовольнити повністю.

Ухвалою суду від 18.01.2022 позовна заява залишалась без руху.

Ухвалою суду від 12.03.2022 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі, визначено справу до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи, встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позов та призначено розгляд справи по суті на 06.04.2022.

Ухвалою суду від 06.04.2022 (а.с.117) розгляд справи відкладено до 03.05.2022, з огляду на неявку сторін в судове засідання.

Відповідач позов не визнав, подав відзив на позовну заяву (а.с.125-129), який обґрунтований тим, що належні позивачу на праві власності будівлі не відноситься до будівель промислового призначення відповідно до класифікатора, позивач не довів факт використання будівель у промисловому виробництві, а тому оскаржувані податкові повідомлення-рішення є правомірними, оскільки будівлі є об`єктами оподаткування відповідно до норм Податкового кодексу України. Також, відповідач зауважив, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення прийняті в межах строку визначеного ст. 102 Податкового кодексу України та надіслані як за податковою адресою, так і за місцезнаходженням позивача. Просив відмовити позивачу у задоволенні позовної заяви в повному обсязі.

Ухвалою суду від 03.05.2022 (а.с.146) розгляд справи відкладено до 01.06.2022 з огляду на перебування головуючої судді у відпустці.

Судове засідання не відбулося у зв`язку із технічним збоєм системи відеоконференцзв`язку «EASYCON», та ухвалою суду від 01.06.2022 (а.с.165) відкладено до 13.07.2022, котре не відбулося, і було відкладено протокольною ухвалою (а.с.172) до 02.08.2022.

02.08.2022 розгляд справи відкладений до 16.08.2022.

В судовому засіданні 16.08.2022 оголошено перерву до 24.08.2022.

До початку судового засідання 24.08.2022 представник позивача подав клопотання про розгляд справи у порядку письмового провадження (а.с.173).

Згідно з ч. 1 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до ч. 9 ст. 205 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

У разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється (ч. 4 ст. 229 КАС України).

Враховуючи подане клопотання та відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, суд вважає за можливе розглянути справу №460/780/22 в порядку письмового провадження.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд при вирішенні справи керується принципами верховенства права, законності, рівності усіх учасників адміністративного процесу перед законом і судом, змагальності сторін, диспозитивності та офіційного з`ясування всіх обставин, гласності і відкритості адміністративного процесу.

Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд встановив наступне.

Головним управлінням ДПС у Хмельницькій області винесені податкові повідомлення-рішення «Ф» від 24.09.2021 року:

- №0-2225, яким визначено суму податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2020 рік у розмірі 25210,19 грн., щодо об`єкта нерухомого майна: «нежитлове приміщення», загальною площею 1164,60 кв. м., по адресі: АДРЕСА_1 (а.с.23);

- №0509853/2019-2408-2225, яким визначено суму податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2019 рік у розмірі 24299,38 грн., щодо об`єкта нерухомого майна: «нежитлове приміщення», загальною площею 1164,60 кв. м., по адресі: АДРЕСА_1 (а.с.24);

- №0509853/2018-2408-2225, яким визначено суму податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2018 рік у розмірі 21679,03 грн., щодо об`єкта нерухомого майна: «нежитлове приміщення», загальною площею 1164,60 кв. м., по адресі: АДРЕСА_1 (а.с.25);

- №0-2225, яким визначено суму податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2020 рік у розмірі 24933,11 грн., щодо об`єкта нерухомого майна: «нежитлове приміщення», загальною площею 1151,80 кв. м., по адресі: АДРЕСА_1 (а.с.26);

- №0509854/2019-2408-2225, яким визначено суму податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2019 рік у розмірі 24032,31 грн., щодо об`єкта нерухомого майна: «нежитлове приміщення», загальною площею 1151,80 кв. м., по адресі: АДРЕСА_1 (а.с.27);

- №0509854/2018-2408-2225, яким визначено суму податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2018 рік у розмірі 21440,76 грн., щодо об`єкта нерухомого майна: «нежитлове приміщення», загальною площею 1151,80 кв. м., по адресі: АДРЕСА_1 (а.с.28);

- №0-2225, яким визначено суму податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2020 рік у розмірі 24041,25 грн., щодо об`єкта нерухомого майна: «нежитлове приміщення», загальною площею 1110,60 кв. м., по адресі: АДРЕСА_1 (а.с.29);

- №0509852/2019-2408-2225, яким визначено суму податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2019 рік у розмірі 23172,67 грн., щодо об`єкта нерухомого майна: «нежитлове приміщення», загальною площею 1110,60 кв. м., по адресі: АДРЕСА_1 (а.с.30);

- №0509852/2018-2408-2225, яким визначено суму податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2018 рік у розмірі 20673,82 грн., щодо об`єкта нерухомого майна: «нежитлове приміщення», загальною площею 1110,60 кв. м., по адресі: АДРЕСА_1 (а.с.31);

- №0-2225, яким визначено суму податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2020 рік у розмірі 27097,82 грн., щодо об`єкта нерухомого майна: «нежитлове приміщення», загальною площею 1251,80 кв. м., по адресі: АДРЕСА_1 (а.с.32);

- №0509855/2019-2408-2225, яким визначено суму податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2019 рік у розмірі 26118,81 грн., щодо об`єкта нерухомого майна: «нежитлове приміщення», загальною площею 1251,80 кв. м., по адресі: АДРЕСА_1 (а.с.33);

- №0509855/2018-2408-2225, яким визначено суму податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2018 рік у розмірі 23302,26 грн., щодо об`єкта нерухомого майна: «нежитлове приміщення», загальною площею 1251,80 кв. м., по адресі: АДРЕСА_1 (а.с.34).

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта (а.с.40-42), позивачу належали на праві приватної власності об`єкти нерухомого майна:

- «нежитлове приміщення, протирадіаційне сховище (ІТМ-2)» загальною площею 1151,80 кв. м.; підстава виникнення права власності: договір купівлі-продажу, серія та номер: 3447, виданий 28.05.2008, видавник: приватний нотаріус Рівненського міського нотаріального округу Круліковський А.І.; технічний паспорт, серія та номер: б/н, видавник: Рівненське міське бюро технічної інвентаризації;

- «нежитлове приміщення, протирадіаційне сховище (ІТМ-1)» загальною площею 1164,60 кв. м.; підстава виникнення права власності: договір купівлі-продажу, серія та номер: 3447, виданий 28.05.2008, видавник: приватний нотаріус Рівненського міського нотаріального округу Круліковський А.І.; технічний паспорт, серія та номер: б/н, видавник: Рівненське міське бюро технічної інвентаризації;

- «нежитлове приміщення, протирадіаційне сховище (ІТМ-3)» загальною площею 1110,60 кв. м.; підстава виникнення права власності: договір купівлі-продажу, серія та номер: 3447, виданий 28.05.2008, видавник: приватний нотаріус Рівненського міського нотаріального округу Круліковський А.І.; технічний паспорт, серія та номер: б/н, видавник: Рівненське міське бюро технічної інвентаризації;

- «будівля, Котельня, літ. «2Л-1»» загальною площею 1251,80 кв. м.; підстава виникнення права власності: свідоцтво про право власності, серія та номер: 13545943, виданий 27.11.2013, видавник: Ящук І.В., державний реєстратор Реєстраційної служби Рівненського міського управління юстиції.

Перевіривши правову та фактичну обґрунтованість мотивів, покладених суб`єктом владних повноважень в основу оскаржуваних податкових повідомлень-рішень форми «Ф» від 24.09.2021 року №0-2225, №0509853/2019-2408-2225, №0509853/2018-2408-2225, №0-2225, №0509854/2019-2408-2225, №0509854/2018-2408-2225, №0-2225, №0509852/2019-2408-2225, №0509852/2018-2408-2225, №0-2225, №0509855/2019-2408-2225, №0509855/2018-2408-2225, на відповідність вимогам частини другої статті 2 КАС України, яка визначає, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку; суд зазначає наступне.

Спірним питанням у даній справі є те, чи мав контролюючий орган правові підстави для нарахування податкових зобов`язань зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, щодо об`єктів нерухомого майна: «нежитлове приміщення, протирадіаційне сховище (ІТМ-2)» загальною площею 1151,80 кв. м., «нежитлове приміщення, протирадіаційне сховище (ІТМ-1)» загальною площею 1164,60 кв. м., «нежитлове приміщення, протирадіаційне сховище (ІТМ-3)» загальною площею 1110,60 кв. м. та «будівля, Котельня, літ. «2Л-1»» загальною площею 1251,80 кв. м. за адресою Рівненська область, м. Рівне, вул. Фабрична, будинок 12; чи відносяться такі об`єкти до таких, які не є базою оподаткування; чи прийняті оскаржувані податкові повідомлення-рішення з дотриманням строків встановлених пп. 266.7.2 п. 266.7 ст. 266 Податкового кодексу України та чи надіслані у встановленому законом порядку.

Відповідно до пп. 266.1.1. п. 266.1 ст. 266 Податкового кодексу України №2755-VI від 02.12.2010 (далі по тексту ПК України), платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка (пп. 266.2.1 п. 266.2 ст. 266 ПК України).

Згідно з підпунктом «є» підпункту 266.2.2. пункту 266.2 статті 266 ПК України в редакції чинній на момент визначення податкового зобов`язання за 2018 та 2019 роки не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, будівлі промисловості, зокрема виробничі корпуси, цехи, складські приміщення промислових підприємств.

Відповідно до підпункту «є» підпункту 266.2.2. пункту 266.2 статті 266 ПК України в редакції чинній на момент визначення податкового зобов`язання за 2020 рік, не є об`єктом оподаткування: будівлі промисловості, віднесені до групи «Будівлі промислові та склади» (код 125) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, що використовуються за призначенням у господарській діяльності суб`єктів господарювання, основна діяльність яких класифікується у секціях B-FКВЕД ДК 009:2010, та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку.

Базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток (підпункт 266.3.1. пункту 266.3 статті 266 ПК України).

Відповідно до Державного Класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000: Код 125 Будівлі промислові та склади клас Будівлі промислові; цей клас включає: криті будівлі промислового призначення, наприклад, фабрики, майстерні, бойні, пивоварні заводи, складальні підприємства та т. ін. за їх функціональним призначенням; 1251.1 Будівлі підприємств машинобудування та металообробної промисловості, 1251.2 Будівлі підприємств чорної металургії, 1251.3 Будівлі підприємств хімічної та нафтохімічної промисловості, 1251.4 Будівлі підприємств легкої промисловості, 1251.5 Будівлі підприємств харчової промисловості, 1251.6 Будівлі підприємств медичної та мікробіологічної промисловості, 1251.7 Будівлі підприємств лісової, деревообробної та целюлозно-паперової промисловості, 1251.8 Будівлі підприємств будівельної індустрії, будівельних матеріалів та виробів, скляної та фарфоро-фаянсової промисловості, 1251.9 Будівлі інших промислових виробництв, включаючи поліграфічне.

Зі змісту наведеної норми убачається, що перелік будівель промисловості не є вичерпним.

Визначення приналежності будівлі до того чи іншого класу проводиться на підставі документів, що підтверджують право власності, з урахуванням класифікаційних ознак та функціонального призначення об`єктів нерухомості згідно з ДК 018-2000.

Застосовуючи об`єктно-функціональний підхід до визначення податкової пільги у підпункті «є» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України, законодавець ключовим критерієм обрав функціональне призначення будівлі.

Суд зазначає, що вищезазначені об`єкти нерухомого майна будівлі складають цілісний майновий комплекс промислового призначення (а.с.53-55), придатних для класу будівель промисловості.

Відповідно до пункту 30.1. статті 30 ПК України, податкова пільга передбачене податковим та митним законодавством звільнення платника податків від обов`язку щодо нарахування та сплати податку та збору, сплата ним податку та збору в меншому розмірі за наявності підстав, визначених пунктом 30.2цієї статті.

За правилами пункту 30.2. статті 30 ПК України, підставами для надання податкових пільг є особливості, що характеризують певну групу платників податків, вид їх діяльності, об`єкт оподаткування або характер та суспільне значення здійснюваних ними витрат.

При цьому питання щодо можливості застосування пільги вирішується обранням критерію функціонального призначення будівлі, а не до суб`єктної належності.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина п`ята статті 242 КАС України).

Верховний Суд у постанові від 18.02.2021 (справа №812/1800/18) дійшов до наступних правових висновків: обмежувальне тлумачення за рахунок введення додаткової ознаки надання пільги по сплаті податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, звільнення від оподаткування за критерієм «будівлі промисловості», лише об`єктів нежитлової нерухомості промислових підприємств (юридичних осіб), по суб`єктному складу, не може бути застосовано, оскільки положеннями підпункту 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 ПК України визначено, що платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Верховний Суд також зазначив, що сама по собі наявність спеціального статусу будівлі, а саме будівлі промисловості не може бути достатньою підставою для звільнення від оподаткування, оскільки законодавець пов`язує звільнення від сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, не тільки і не стільки із його статусом (придатністю його до застосування у виробничому промисловому циклі господарської діяльності без конкретизації видів промислового виробництва та організаційних форм у яких воно здійснюється), а й з використанням будівлі з метою провадження виробничої діяльності, тобто з використанням такої за цільовим призначенням для виготовлення промислової продукції.

Зі змісту Витягу з ЄДРЮОФОПГФ (а.с.56) вбачається, що позивач, маючи статус суб`єкта господарювання, здійснював такі види економічної діяльності, як 14.39 Виробництво іншого трикотажного та в`язаного одягу (основний), 14.13 Виробництво іншого верхнього одягу, 46.64 Оптова торгівля машинами й устаткуванням для текстильного, швейного та трикотажного виробництва та ін..

Тому набуття позивачем у власність вищезазначених об`єктів нерухомого майна, що входить до цілісного майнового комплексу ВАТ «Рівнельон», до складу якого входять: будівлі та споруди, що знаходяться в м. Рівне вул. Фабрична, 12, що підтверджується нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу цілісного майнового комплексу ВАТ Рівнельон» (а.с.43-52) та переліку майна, що входить до цілісного майнового комплексу ВАТ «Рівнельон» (а.с.53-55) було здійснене саме з метою провадження основного виду господарської діяльності.

Слід зауважити, що відповідно до наданих пояснень позивача «нежитлове приміщення, протирадіаційне сховище (ІТМ-2)» загальною площею 1151,80 кв. м., «нежитлове приміщення, протирадіаційне сховище (ІТМ-1)» загальною площею 1164,60 кв. м., «нежитлове приміщення, протирадіаційне сховище (ІТМ-3)» загальною площею 1110,60 кв. м. використовувалося у господарській діяльності позивача у якості складських приміщень, про що, також, зазначено в технічному паспорті (а.с.65).

Окрім того, як вбачається з матеріалів справи, а саме, технічної документації (а.с.57-77) конструкція об`єктів нерухомого майна, що відмінне від земельної ділянки, не дозволяла використовувати такі приміщення в інших цілях, окрім промислового виробництва.

Відповідач у відзиві на позовну заяву вказує, що позивач не надав доказів того, що об`єкти нерухомості використовувалися ним у господарській діяльності; позивач не подавав до контролюючого органу повідомлення за формою №20-ОПП із зазначенням інформації про об`єкти оподаткування власні чи орендовані.

Суд відхиляє такі доводи відповідача та зазначає, що факт неподання суб`єктом господарювання повідомлення за формою №20-ОПП є підставою для накладення штрафу, проте не є беззаперечним доказом того, що такі об`єкти не використовувалися у власній господарській діяльності.

Інші доводи та аргументи, наведені сторонами, судом не оцінюються, позаяк не впливають на правомірність оскаржуваного рішення, свідчать про надмірний формалізм, а тому, не мають значення для правильного вирішення даного судового спору по суті.

Згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 09.12.1994, серія A, №303-A, п.29).

Згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.

Таким чином, позивач довів суду обґрунтованість позовних вимог. Відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду достатні та беззаперечні докази в обґрунтування обставин, на яких ґрунтується його відзив, і не довів правомірність його дій.

Частиною 1 статті 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Оскільки факт наявності у позивача порушеного права знайшов своє підтвердження у ході розгляду справи, то поданий позов необхідно задовольнити повністю.

За правилами ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з ч. 1ст. 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Як встановлено судом з матеріалів справи, позивачем за подання даного позову сплачено судовий збір в сумі 2860,00 грн., що підтверджується квитанцією №0.0..1 від 17.02.2022 (а.с.100).

Відтак, судові витрати позивача в частині сплаченого судового збору в зазначеній сумі підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Хмельницькій області.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Хмельницькій області про визнання та скасувати податкових повідомлень-рішень форми «Ф» від 24.09.2021 року №0-2225, №0509853/2019-2408-2225, №0509853/2018-2408-2225, №0-2225, №0509854/2019-2408-2225, №0509854/2018-2408-2225, №0-2225, №0509852/2019-2408-2225, №0509852/2018-2408-2225, №0-2225, №0509855/2019-2408-2225, №0509855/2018-2408-2225 задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення форми «Ф» від 24.09.2021 року №0-2225, №0509853/2019-2408-2225, №0509853/2018-2408-2225, №0-2225, №0509854/2019-2408-2225, №0509854/2018-2408-2225, №0-2225, №0509852/2019-2408-2225, №0509852/2018-2408-2225, №0-2225, №0509855/2019-2408-2225, №0509855/2018-2408-2225.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Головного управління ДПС у Хмельницькій області судові витрати у вигляді судового збору сумі 2860,00 грн. (дві тисячі вісімсот шістдесят) грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_1 )

Відповідач - Головне управління ДПС у Хмельницькій області (вул.Пилипчука,17,м.Хмельницький,Хмельницька область,29000, ЄДРПОУ/РНОКПП 44070171)

Повний текст рішення складений 21 вересня 2022 року

Суддя У.М. Нор