Справа № 200/3946/22
Суддя: Бабіч С.І.
Дата ухвалення: 2022-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 вересня 2022 року Справа№200/3946/22

Донецький окружний адміністративний суд у складі судді Бабіча С.І., розглянувши у порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі - відповідач), відповідно до якої просить:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо відмови в здійсненні позивачу, ОСОБА_1 , виплати перерахованої пенсії за період з 01.01.2018 року по 31.12.2019 року, виходячи зі 100% сум підвищення пенсії, передбаченого постановою Кабінету Міністрів України № 103 від 21.02.2018 року "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб", з урахуванням виплачених сум;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області здійснити позивачу, ОСОБА_1 , виплату пенсії, перерахованої за період з 01.01.2018 року по 31.12.2019 року, виходячи із 100% сум підвищення пенсії, передбаченого постановою Кабінету Міністрів України № 103 від 21.02.2018 року "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб", з урахуванням виплачених сум.

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що відповідачем протиправно було відмовлено йому у виплаті перерахованої пенсії за період з 01.01.208 року по 31.12.2019 року без урахування розстрочки, що передбачена постановою Кабінету Міністрів України "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" № 103 від 21.02.2018 року, з урахуванням виплачених сум.

На думку позивача, його право на отримання перерахованого розміру пенсії за період з 01.01.2018 року з урахуванням вже виплачених сум визначено Законом України № 2262-ХІІ від 09.04.1992 року "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", а не постановами Кабінету Міністрів України, які суперечать закону.

Відповідач позов не визнав, подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просить суд повністю відмовити у задоволенні позову.

Обґрунтовуючи свої заперечення, відповідач зазначає, що у спірних правовідносинах діяв у межах повноважень, в порядку та у спосіб, що визначені законом.

Зокрема, відповідач вказує на те, що скасування з 05.03.2019 року в судовому порядку п. 1 та п. 2 постанови Кабінету Міністрів України "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" № 103 від 21.02.2018 року не впливає на результат розгляду цієї справи по суті, оскільки станом на час виникнення спірних правовідносин відповідні норми даної постанови Кабінету Міністрів України були чинними та правомірно застосовувались відповідачем.

Водночас, як зазначається відповідачем у відзиві, станом на 01.01.2018 року ч. 4 ст. 63 Закону України № 2262-ХІІ від 09.04.1992 року "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" діяла в редакції, згідно з якою перерахунок пенсії пов`язувався з прийняттям Кабінетом Міністрів України постанови щодо умов та порядку перерахунку пенсії, а без прийняття такої постанови перерахунок пенсії був би неможливим.

З огляду на це відповідач стверджує, що підстави для виплати пенсії у розмірі 100% обчисленої суми за період з 01.01.2018 року по 31.12.2019 року відсутні.

У наданих до суду додаткових письмових поясненнях від 09.09.2022 року № 0500-2206-7/54148 відповідач також вказує, що 04.01.2022 року одержав довідку Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Донецькій області від 22.12.2021 року № 1385 про розмір грошового забезпечення позивача для перерахунку пенсії.

Враховуючи, що повідомлень щодо необхідності підготовки списків осіб, пенсії яких підлягають перерахункам згідно постанов Кабінету Міністрів України, від Пенсійного фонду України не надходило, вказана довідка листом № 0500-1609-8/21082 від 01.02.2022 року була повернута до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Донецькій області без опрацювання.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 28.07.2022 року задоволено заяву ОСОБА_1 про визнання поважними причин пропуску строку для звернення до суду з цим позовом і поновлення пропущеного строку, позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі № 200/3946/22 за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Згідно з нормою ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе розглянути дану справу на підставі наявних у суду матеріалів та прийняти дане рішення у порядку письмового провадження.

Дослідивши наявні у справі докази, повно і всебічно встановивши всі її обставини, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, з огляду на таке.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується копією паспорта серії НОМЕР_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 .

Позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1987 році (категорія 1), що підтверджується копією посвідчення серії НОМЕР_3 , має право на пільги та компенсації, встановлені Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" № 796-XII від 28.02.1991 року.

Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, , місцезнаходження: 84122, Донецька область, м. Слов`янськ, пл. Соборна, буд. 3, є органом державної влади, про що зазначено у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

З 22.05.1997 року позивачу була призначена пенсія за вислугу років відповідно до положень Закону України № 2262-ХІІ від 09.04.1992 року "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі - Закон № 2262-ХІІ) в розмірі 74% грошового забезпечення.

У квітні 2018 року відповідачем було здійснено перерахунок пенсії позивача на підставі постанови Кабінету Міністрів України "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" № 103 від 21.02.2018 року (далі - Постанова КМУ № 103) з 01.01.2018 року.

08.12.2021 року позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій просив перерахувати та виплачувати йому пенсію з урахуванням 100% суми підвищення, визначеного станом на 01.03.2018 року, з 01.01.2018 року, здійснивши виплату заявнику суми недоплаченої частини основного розміру пенсії з 01.01.2018 року.

У відповідь на звернення, листом від 05.01.2022 року, відповідач повідомив позивача про те, що останній є отримувачем пенсії за вислугу років, призначеної відповідно до Закону № 2262-ХІІ та про те, що у квітні 2018 року відповідач провів перерахунок пенсії позивача з 01.01.2018 року відповідно до Постанови КМУ № 103.

Зокрема, у вказаному вище листі відповідач зазначив, що згідно з п. 2 Постанови КМУ № 103 підвищення до пенсії у розмірі 6 397,00 грн виплачувалося в наступному порядку: з 01.01.2018 року по 31.12.2018 року щомісячно 50% від підвищення пенсії; з 01.01.2019 року по 31.12.2019 року щомісячно 75% від підвищення пенсії; з 01.01.2020 року щомісячно 100% від підвищення пенсії до повної виплати розрахованої суми.

Іншого порядку виплати перерахованої пенсії, як зазначено у цьому листі, Кабінетом Міністрів України не передбачено.

Отже, відповідач фактично відмовив у задоволенні заяви позивача.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд дійшов наступних висновків.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписами п. 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які звільнені з військової служби, та деяких інших осіб, визначаються Законом № 2262-ХІІ.

Відповідно до норми ч. 4 ст. 63 Закону № 2262-ХІІ усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим зі служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

Положеннями ч. 2 та ч. 3 ст. 51 Закону № 2262-ХІІ визначено, що перерахунок пенсій, призначених особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей, провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, у якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців.

Перерахунок пенсій у зв`язку зі зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на такий перерахунок згідно із цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, не проведений з вини органів ПФУ та/або державних органів, які видають довідки для перерахунку пенсії, провадиться з дати виникнення права на нього без обмеження строком.

Згідно з п. 2 Постанови КМУ № 103 виплату перерахованих відповідно до пункту 1 цієї постанови підвищених пенсій (з урахуванням доплат до попереднього розміру пенсій, підвищень, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством (крім підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, що визначені законом) проводити з 1 січня 2018 р. у таких розмірах:

з 1 січня 2018 року. - 50 відсотків;

з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - 75 відсотків;

з 1 січня 2020 року - 100 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 1 березня 2018 року.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.12.2018 року у справі № 826/3858/18, яке залишено без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05.03.2019 року, було визнано протиправними та нечинними п. п. 1, 2 Постанови КМУ № 103, а також зміни до п. 5 та додатку 2 Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військ служби, та деяких інших осіб", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 45 від 13.02.2008 року "Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

За ч. 2 ст. 265 КАС України нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду.

Отже, з 05.03.2019 року п. 2 Постанови КМУ № 103 стосовно часткової виплати суми підвищення до пенсії втратив чинність на підставі рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.12.2018 року у справі № 826/3858/18, яке набрало законної сили 05.03.2019 року відповідно до постанови Шостого апеляційного адміністративного суду.

У рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 06.08.2019 року та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11.03.2020 року у зразковій справі № 160/3586/19 (Пз/9901/12/19) наведено наступний висновок.

У зв`язку зі скасуванням рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.12.2018 року у справі № 826/3858/18, яке було залишено без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05.03.2019 року у цій справі, п. 2 Постанови КМУ № 103 обмеження щодо часткової виплати суми підвищення до пенсії є скасованими.

З огляду на вищевикладене Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду зазначив про те, що з 05.03.2019 року пенсія позивачу підлягає виплаті у розмірі 100% суми підвищення пенсії.

Велика Палата Верховного Суду погодилась з висновком суду першої інстанції щодо того, що на момент ухвалення рішення у цій зразковій справі дії ГУ ПФУ щодо зменшення розміру пенсії позивачу за рахунок виплати з 05.03.2019 року 75% суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018 року, є протиправними.

14.08.2019 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 804 "Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян" (далі - Постанова КМУ № 804). Зазначена постанова набрала чинності з 04.09.2019 року.

Вказаною Постановою КМУ № 804 було встановлено, що виплата пенсій, призначених згідно із Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" до 1 березня 2018 року (крім пенсій, призначених згідно із зазначеним Законом особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) та поліцейським) і перерахованих з 1 січня 2018 року з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною або аналогічною посадою, яку особа займала на дату звільнення із служби (на дату відрядження для роботи до органів державної влади, органів місцевого самоврядування або до сформованих ними органів, на підприємства, в установи, заклади вищої освіти), визначені станом на 1 березня 2018 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", здійснюється у 2019 році в розмірі 75% суми підвищення пенсії, визначеної станом на 1 березня 2018 року.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 23.01.2020 року у справі № 640/19133/19, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 31.03.2020 року, визнано дії Кабінету Міністрів України при прийнятті постанови Кабінету Міністрів України від 14.08.2019 року № 804 "Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян" неправомірними, а постанову Кабінету Міністрів України від 14.08.2019 року № 804 "Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян" визнано протиправною та нечинною повністю.

Відтак, Постанова КМУ № 804 є нечинною з 31.03.2020 року, тобто з дня набрання законної сили рішенням суду у справі № 640/19133/19.

Позивач звернувся до суду з вимогою про визнання протиправними дій відповідача щодо відмови у здійсненні виплати перерахованої пенсії за період з 01.01.2018 року по 31.12.2019 року, виходячи із 100% сум підвищення пенсії, передбаченого постановою КМУ № 103, з урахуванням виплачених сум.

Застосовуючи наведені правові норми до спірних правовідносин, суд враховує правові висновки Великої Палати Верховного Суду, які викладені в постанові від 09.06.2022 року у справі № 520/2098/19, а також правові висновки, які викладені у постанові Верховного Суду від 06.07.2022 року по справі № 440/4978/19.

Так, у постанові від 09.06.2022 року у справі № 520/2098/19 Велика Палата Верховного Суду, серед іншого, вказала на наступне.

21.02.2018 року Кабінет Міністрів України прийняв Постанову № 103, з преамбули якої вбачається постановлення останньої на виконання ч. 4 ст. 63 Закону № 2262-XII.

Згідно з приписами п. 2 Постанови № 103 виплату перерахованих відповідно до п. 1 цієї постанови підвищених пенсій (з урахуванням доплат до попереднього розміру пенсій, підвищень, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством (крім підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, що визначені законом) проводити з 1 січня 2018 року в таких розмірах: з 1 січня 2018 року - 50 відсотків; з 1 січня по 31 грудня 2019 року - 75 відсотків; з 1 січня 2020 року - 100 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 1 березня 2018 року.

Положеннями ст. 43 Закону № 2262-ХІІ передбачено, що пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Порядок перерахунку пенсій врегульовано розділом VIII "Порядок перерахунку пенсій" Закону № 2262-XII.

Відповідно до ч. 4 ст 63 Закону № 2262-XII усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим зі служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

Отже, перерахунок раніше призначених пенсій визначено ст. 63 Закону № 2262-XII. Кабінету Міністрів України лише надано право на встановлення умов, порядку та розміру для перерахунку пенсій, передбачених указаною статтею.

При цьому обчислення пенсії встановлюється нормою ст. 43 Закону № 2262-XII, яка має загальний характер і визначає вихідні дані відносно визначення грошового забезпечення для встановлення розміру як призначуваних пенсій, так і для перерахунку останніх, що є однорідними правовідносинами виходячи зі змісту зазначеного Закону.

Законодавець делегував Кабінету Міністрів України повноваження на встановлення умов, порядку та розміру перерахунку пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб.

При цьому під "умовами" слід розуміти встановлення Кабінетом Міністрів України необхідних обставин, які роблять можливим здійснення перерахунку пенсії, а під "порядком" розуміється, що Кабінет Міністрів України має право на встановлення певної послідовності, черговості, способу виконання, а також методики здійснення перерахунку пенсій внаслідок підвищення грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців.

Величина грошового забезпечення як виплати, що є визначальною при перерахунку пенсії, встановлюється Кабінетом Міністрів України в межах повноважень щодо визначення "розміру" перерахунку пенсій. При цьому орган виконавчої влади не уповноважений та не має права змінювати визначений Законом перелік складових грошового забезпечення, які встановлені ст. 43 Закону № 2262-XII.

До повноважень Кабінету Міністрів України не входить зміна структури грошового забезпечення, але приводом для перерахунку пенсій є підвищення грошового забезпечення відповідних категорій, саме розмір якого (а не його складові) може змінюватись Кабінетом Міністрів України.

Положення абз. 3 ст. 1-1 Закону № 2262-XII містять безумовне застереження про те, що зміна умов і норм пенсійного забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону та Закону України від 09.07.2003 року № 1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Конституційний Суд України у Рішенні від 13.05.2015 року № 4-рп/2015 у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_2 стосовно офіційного тлумачення положень ч. 3 ст. 63 Закону № 2262-XII наголосив на тому, що виключно Верховна Рада України шляхом прийняття законів визначає види грошового забезпечення для обчислення та перерахунку пенсій військовослужбовців та осіб, які мають право на пенсію за законом, а Кабінет Міністрів України вживає заходів щодо забезпечення права осіб на пенсійне забезпечення, керуючись Конституцією та законами України.

Згідно з приписами ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до норм ст. ст. 1, 17 Закону України від 23.02.2006 року № 3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Положеннями ст. 1 Першого протоколу до Конвенції визначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Право на пенсію підпадає під сферу дії ст. 1 Протоколу першого до Конвенції, якщо за національним законодавством особа має обґрунтоване право на отримання виплат в рамках національної системи соціального забезпечення та якщо відповідні умови дотримано, органи влади не можуть відмовити у цих виплатах доти, доки виплати передбачено законодавством.

Обмеження у виплаті пенсії, яка нарахована особі у порядку, передбаченому Законом № 2262-XII, не може бути встановлено постановою Кабінету Міністрів України.

Юридична природа соціальних виплат, у тому числі пенсій, розглядається не лише з позицій права власності, але й пов`язує з ними принцип захисту "законних очікувань" (reasonable expectations) і принцип правової визначеності (legal certainty), що є невід`ємними елементами принципу правової держави та верховенства права.

Так, у справі "Суханов та Ільченко проти України" (заяви № 68385/10 та № 71378/10) Європейський Суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зазначив про те, що якщо суть вимоги особи пов`язана з майновим правом, особа, якій воно надане, може вважатися такою, що має "законне сподівання", якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підґрунтя: наприклад, коли є чинний закон, який передбачає таке право, або є усталена практика національних судів, якою підтверджується його існування (п. 35).

У справі "Кечко проти України" (заява № 63134/00) ЄСПЛ наголосив, що в межах свободи дій держави перебуває право визначати, які надбавки виплачувати своїм робітникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство. Однак якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок і дотримано всі вимоги, необхідних для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах, доки відповідні положення є чинними (п. 23). Тобто коли соціальна чи інша подібна виплата закріплена законом, вона має виплачуватися на основі чітких і об`єктивних критеріїв, і якщо людина очевидно підходить під ці критерії - це породжує у такої людини виправдане очікування в розумінні статті 1 Першого протоколу.

Згідно з приписами ст. 7 КАС України суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України. У разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України.

Відтак, з огляду на визначені у ч. 3 ст. 7 КАС України загальні засади пріоритетності законів над підзаконними актами оскаржувані п. п. 1, 2 Постанови № 103 та зміни до п. 5 і додатка 2 Порядку № 45 є протиправними й такими, що не відповідають правовим актам вищої юридичної сили.

Аналогічну правову позицію висловлювала і Велика Палата Верховного Суду, зокрема у постанові від 13.01.2021 року у зразковій справі № 440/2722/20 (Пз/9901/14/20).

Верховний Суд неодноразово наголошував на тому, що суди не повинні застосовувати положення нормативно-правових актів, які не відповідають Конституції та законам України, незалежно від того, чи оскаржувались такі акти в судовому порядку та чи є вони чинними на момент розгляду справи, тобто згідно з правовою позицією Верховного Суду такі правові акти (закони і підзаконні акти) не можуть застосовуватися навіть у разі, коли вони є чинними (постанови від 12.03.2019 у справі № 913/204/18, від 10.03.2020 у справі № 160/1088/19).

Правова позиція аналогічного змісту була також викладена й у постановах Верховного Суду України, зокрема у постанові від 10.02.2016 року у справі № 537/5837/14-а, в якій Верховний Суд України зазначив про те, що, керуючись принципом законності та виходячи із визначених у ч. 4 ст. 9 КАС України (у редакції, чинній на час прийняття судових рішень) загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами, для визначення розміру разової грошової допомоги учасникам бойових дій у 2014 році необхідно застосовувати не постанову Кабінету Міністрів України, а Закон № 2262-ХІІ.

Таким чином, з урахуванням вимог ст. 7 КАС України та приймаючи до уваги те, що Верховний Суд постановою від 12.11.2019 року у справі № 826/3858/18 встановив, що п. п. 1, 2 Постанови № 103 та зміни до пункту 5 і додатка 2 Порядку № 45 є протиправними й такими, що не відповідають правовим актам вищої юридичної сили, суди у період чинності цих норм постанови Кабінету Міністрів України повинні застосовувати Закон № 2262-ХІІ, незважаючи на те, що ці норми не були скасовані на момент існування правовідносин.

У постанові від 06.07.2022 року по справі № 440/4978/19 Верховний Суд послався на висновки Великої Палати Верховного Суду, які викладені у постанові від 09.06.2022 року у справі № 520/2098/19, зауваживши, що позивач має право отримувати пенсію, перерахунок якої здійснено з 01.01.2018 року на підставі Закону № 2262-ХІІ з урахуванням 100% виплати підвищення пенсії саме з 01.01.2018 року, а не з моменту набрання 05.03.2019 року законної сили рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.12.2018 року у справі №826/3858/18.

Застосувавши наведені вище правові норми, з урахуванням висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 09.06.2022 року у справі № 520/2098/19, а також Верховного Суду, наведених у постанові від 06.07.2022 року у справі № 440/4978/20, суд дійшов висновку про те, що позивач має право отримувати пенсію за вислугу років, перерахунок якої здійснено з 01.01.2018 року на підставі Закону № 2262-XII з урахуванням виплати 100% суми підвищення пенсії саме з 01.01.2018 року, а не з 05.03.2019 року (тобто з моменту набрання законної сили рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 12.12.2018 року у справі № 826/3858/18).

У даному разі на підставі ст. 7 КАС України суд застосовує норми Закону № 2262-XII, а не норми п. 2 Постанови КМУ № 103 або норми Постанови КМУ № 804.

Враховуючи вищевикладене, дії відповідача, які полягали у відмові позивачу виплатити перераховану пенсію за період з 01.01.2018 року по 31.12.2019 року, виходячи із 100% сум підвищення пенсії, передбаченого Постановою КМУ № 103, з урахуванням вже виплачених раніше сум, є протиправними.

Порушені права позивача підлягають поновленню шляхом зобов`язання відповідача здійснити виплату позивачу перерахованої за період з 01.01.2018 року по 31.12.2019 року пенсії, виходячи із 100% сум підвищення пенсії, передбаченого Постановою КМУ № 103, з урахуванням виплачених сум

Отже, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Враховуючи те, що позивач звільнений від сплати судового збору за подання даного позову, судові витрати ним понесено не було, тож відшкодуванню вони не підлягають.

Керуючись нормами Конституції України, Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області стосовно відмови у здійсненні ОСОБА_1 виплати перерахованої пенсії за період з 01.01.2018 року по 31.12.2019 року, виходячи із 100% сум підвищення пенсії, передбаченого постановою Кабінету Міністрів України № 103 від 21.02.2018 року "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб", з урахуванням виплачених сум.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (, місцезнаходження: 84122, Донецька область, м. Слов`янськ, пл. Соборна, буд. 3) здійснити виплату ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ) пенсії, перерахованої за період з 01.01.2018 року по 31.12.2019 року, виходячи із 100% сум підвищення пенсії, передбаченого постановою Кабінету Міністрів України № 103 від 21.02.2018 року "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб", з урахуванням виплачених сум.

Повне судове рішення складене 21 вересня 2022 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Першого апеляційного адміністративного суду .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Приймаючи до уваги прийняття даного рішення у порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя С.І. Бабіч