Справа № 160/3995/19
Суддя: Єресько Л.О.
Дата ухвалення: 2022-09-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

20 вересня 2022 року

м. Київ

справа №160/3995/19

адміністративне провадження № К/990/21473/22

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Єресько Л.О.,

суддів: Загороднюка А.Г., Соколова В.М.,

перевіривши касаційну скаргу Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 вересня 2021 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду 14 грудня 2021 року у справі №160/3995/19 за позовом Арбітражного керуючого ОСОБА_1 до Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання протиправним та скасування припису,

УСТАНОВИВ:

Арбітражний керуючий ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся з позовом до Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (далі - відповідач), у якому просив:

- визнати незаконним та скасувати припис Головного територіального управління юстиції у Київській області про недопущення повторних порушень від 29 березня 2019 року №03/19;

- визнати незаконним та скасувати розпорядження Головного територіального управління юстиції у Київській області про усунення порушень від 29 березня 2019 року №03/19.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2019 року позов задоволено: визнано протиправним та скасовано припис Головного територіального управління юстиції у Київській області про недопущення повторних порушень від 29 березня 2019 року №03/19; визнано протиправним та скасовано розпорядження Головного територіального управління юстиції у Київській області про усунення порушень від 29 березня 2019 року №03/19; стягнуто на користь Арбітражного керуючого ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1536,80 гривень за рахунок бюджетних асигнувань Головного територіального управління юстиції у Київській області.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 23 червня 2020 року апеляційну скаргу Головного територіального управління юстиції у Київській області залишено без задоволення. Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2019 року залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 20 травня 2021 року касаційну скаргу Головного територіального управління юстиції у Київській області задоволено частково. Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2019 року, постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 23 червня 2020 року скасовано в частині вимог про визнання протиправним та скасування припису ГТУЮ у Київській області про недопущення повторних порушень від 29 березня 2019 року №03/19. Направлено в цій частині справу на новий розгляд до Дніпропетровського окружного адміністративного суду. Залишено без змін рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2019 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 23 червня 2020 року в частині вимог про визнання протиправним та скасування розпорядження ГТУЮ у Київській області про усунення порушень від 29 березня 2019 року №03/19.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 вересня 2021 року, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду 14 грудня 2021 року позов задоволено: визнано протиправним та скасовано припис Головного територіального управління юстиції у Київській області про недопущення повторних порушень від 29 березня 2019 року №03/19.

Не погодившись із рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, скаржник звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою.

Ухвалою Верховного Суду у складі суддів Касаційного адміністративного суду від 23 серпня 2022 року касаційну скаргу залишено без руху відповідно до правил статті 332 КАС України, з установленням скаржнику строку для подання до суду касаційної інстанції уточненої касаційної скарги із зазначенням підстав для касаційного оскарження судових рішень, з чітким посиланням на пункти частини четвертої статті 328 КАС України, що саме є підставою для касаційного оскарження та з наданням обґрунтувань, визначених пунктом 4 частини другої статті 330 КАС України, а також клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження із наданням відповідних доказів поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження (конверта з відбитками та штрихкодовими ідентифікаторами установи поштового зв`язку, довідки відділення поштового зв`язку тощо).

Відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення скаржником отримано ухвалу Верховного Суду від 23 серпня 2022 року - 26 серпня 2022 року.

05 вересня 2022 року від скаржника на виконання ухвали про залишення без руху надійшла уточнена касаційна скарга на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 вересня 2021 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду 14 грудня 2021 року у справі №160/3995/19.

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених)статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

В уточненій касаційній скарзі скаржник вказує, що подає касаційну скаргу на підставі пункту 4 частини другої статті 353 КАС України, як на підставу касаційного оскарження судових рішень судів попередніх інстанцій, та зазначає, що рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 вересня 2021 року та постанова Третього апеляційного адміністративного суду від 14 грудня 2021 року у справі № 160/3995/19 прийнята без встановлення обставин, що мають істотне значення для справи.

Суд зазначає, що відповідно до пункту 4 частини другої статті 353 підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, на які посилається скаржник у касаційній скарзі, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд встановив обставини, що мають істотне значення, на підставі недопустимих доказів.

Скаржник вважає, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій ґрунтується на тексті ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 09 жовтня 2019 року у справі № 904/2032/16. Скаржник зазначає, що ухвала базувалася на рішенні Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2019 року у справі № 160/3995/19, проте постановою Верховного Суду від 20 травня 2021 року у справі №160/3995/19 касаційну скаргу Головного територіального управління юстиції у Київський області задоволено частково. Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2019 року, постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 23 червня 2020 року у справі №160/3995/19 скасовано в частині вимог про визнання протиправним та скасування припису ГТУЮ у Київській області про недопущення повторних порушень від 29 березня 2019 року №03/19 та направлено в цій частині справу №160/3995/19 на новий розгляд до Дніпропетровського окружного адміністративного суду.

Подана касаційна скарга фактично містить лише виклад обставин, цитати нормативних актів та незгоду заявника із оскаржуваними судовими рішеннями.

Суд звертає увагу на те, що якщо скаржник вважає, що судами порушено норми процесуального права щодо не дослідження зібраних у справі доказів, неповного встановлення обставини справи, або встановлення обставин, що мають істотне значення, на підставі недопустимих доказів, у касаційній скарзі має бути конкретно зазначено або обставини, які встановлені на підставі недопустимих доказів, вказавши, які саме докази та чому на думку скаржника останні є недопустимими, або зібрані у справі докази, які судом не досліджені, що могло б давати підстави для висновку про порушення цим судом норм процесуального права.

Однак, доводи скаржника в цій частині не доведені у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт частини четвертої статті 328 КАС України.

Отже, касаційна скарга не містить належного обґрунтування зазначених підстав для касаційного оскарження.

Виходячи з визначених процесуальним законом меж, предметом касаційного перегляду можуть бути виключно питання права, а не факту.

Посилання на приписи статті 242 КАС України не підміняє визначення таких підстав касаційного оскарження.

При цьому, суд касаційної інстанції звертає увагу, що в попередніх ухвалах Верховного Суду від 21 січня 2022 року, від 08 квітня 2022 року, 14 червня 2022 року та від 03 серпня 2022 року про повернення касаційних скарг скаржнику надавалися вичерпні роз`яснення щодо зазначення підстав касаційного оскарження та умов за яких подається касаційна скарга на підставі визначених частиною четвертою статті 328 КАС України пунктів.

Однак при поданні цієї касаційної скарги скаржником не взято до уваги роз`яснення щодо вимог, яким має відповідати касаційна скарга в частині визначення підстав касаційного оскарження, визначених пунктом 4 частини 2 статті 330 КАС України.

Враховуючи межі перегляду судом касаційної інстанції, визначені статтею 341 КАС України, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Суд касаційної інстанції не може самостійно визначати підстави касаційного оскарження, такий обов`язок покладено на особу, яка оскаржує судові рішення, натомість, в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження (частина третя статті 334 КАС України), а в подальшому саме в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення (частина перша статті 341 КАС України).

Отже, касаційна скарга повинна містити посилання на конкретні порушення відповідної норми (норм) права чи неправильність її (їх) застосування. Скаржник повинен зазначити конкретні порушення, що є підставами для скасування або зміни судового рішення (рішень), які, на його думку, допущені судом при його (їх) ухваленні, та навести аргументи в обґрунтування своєї позиції.

Скаржнику було роз`яснено, що з урахуванням змін до КАС України, які набрали чинності 08.02.2020, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження або їх некоректне (помилкове) визначення, або визначення безвідносно до предмета спору у конкретній справі, у якій подається касаційна скарга, унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.

Таким чином, скаржником не виконано вимоги ухвали Верховного Суду від 23 серпня 2022 року про залишення касаційної скарги без руху в частині визначення підстав та обґрунтувань підстав касаційного оскарження судових рішень.

Зазначене дає підстави вважати, що встановлений судом строк для усунення недоліків касаційної скарги закінчено, проте виявлені недоліки скаржником не усунуто.

Відповідно до частини другої статті 332 КАС України, до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 330 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.

Згідно з пунктом першим частини четвертої статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Відповідно до частини сьомої статті 332 КАС України копія ухвали про повернення касаційної скарги надсилається учасникам справи у порядку, визначеному статтею 251 цього Кодексу. Скаржнику надсилається копія ухвали про повернення касаційної скарги разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами. Копія касаційної скарги залишається в суді касаційної інстанції.

Суд роз`яснює скаржнику, що відповідно до положень частини восьмої статті 169 КАС України повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

На підставі викладеного, керуючись статтями 169, 332, 355 КАС України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 вересня 2021 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду 14 грудня 2021 року у справі №160/3995/19 за позовом Арбітражного керуючого ОСОБА_1 до Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання протиправним та скасування припису - повернути скаржнику.

Копію ухвали про повернення касаційної скарги надіслати учасникам справи.

Скаржнику надіслати копію ухвали про повернення касаційної скарги разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.

Роз`яснити заявникові, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до Верховного Суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді Л.О. Єресько
А.Г. Загороднюк В.М. Соколов