Справа № 640/27835/20
Суддя: Черпіцька Людмила Тимофіївна
Дата ухвалення: 2022-09-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2022 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого-судді: Черпіцької Л.Т., суддів: Пилипенко О.Є., Собківа Я.М., за участю секретаря: Керімова К.Е., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Обслуговуючого кооперативу "ТЕМП-2" на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від "01" грудня 2021 р. у справі за адміністративним позовом Обслуговуючого кооперативу "ТЕМП-2" до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправною та скасування вимоги,-

В С Т А Н О В И Л А:

Обслуговуючий кооператив "ТЕМП-2" звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправною та скасувати вимогу від 09.10.2020 №Ю-16272-13.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що у 2020 році йому нараховано штрафні санкції за несвоєчасну сплату єдиного соціального внеску (далі - ЄСВ) за квітень - вересень 2020р. Проте, позивач вказує, що сплачував суми ЄСВ за лютий - грудень 2015р. у тому ж звітному періоді, за який вони нараховані, тому на його думку він не допустив порушення строків сплати ЄСВ. Також зазначає, що відповідач не проаналізував звітів про нараховані суми ЄСВ і проведені платежі. Крім того, штрафні санкції і пеня нараховані за квітень - вересень 2015р., але за ці періоди суми ЄСВ нараховувались і сплачувались позивачем у тому ж порядку, як в січні - березні, жовтні - грудні 2015р.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від "01" грудня 2021 р. в задоволенні позову відмовлено.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції дійшов висновку, що оскаржувана вимога винесена відповідачем відповідно до вимог ч. 4 ст. 25 Закону №2464, п.п. 3, 4 розділу VI Інструкції №449 і порушень порядку її винесення не виявлено.

Позивач, не погоджуючись із судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та недотримання норм матеріального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, скаржник посилається на те, що суд першої інстанції не дослідив первинні документи позивача щодо сплати єдиного внеску у період 2015 року, згідно з якими позивач не порушував строки сплати єдиного внеску за період, за який була нарахована заробітна плата (лютий - грудень 2015 року, в т.ч. за квітень-вересень 2015 року). У зв`язку з чим, суд не встановив, що нарахування відповідачем боргу в розмірі 5415,06 грн, є неправомірним.

Відзив на апеляційну скаргу від відповідача до суду не надходив.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, оцінивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи, Головне управління ДПС у м. Києві складено і надіслано позивачу вимогу від 09.10.2020 №Ю-16272-13 про сплату боргу (недоїмки) у сумі 5415,06 грн. (у т.ч.: штраф - 3641,73 грн., пеня - 1773,33 грн.).

У вимозі зазначено про те, що заборгованість обліковується за позивачем станом на 30.09.2020. Підставою складення вимоги зазначено ст. 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" та дані інформаційної системи органу доходів і зборів.

Не погоджуючись з такою вимогою, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, висновкам суду першої інстанції та доводам скаржника, колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Спірні правовідносини виникли у сфері справляння єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування і стосуються правомірності вимоги про сплату боргу.

Частиною 4 ст. 25 Закону України від 08.07.2010 №2464-VI "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" (у редакції, чинній на час винесення оскаржуваної вимоги) (далі - Закон №2464) податковий орган у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, надсилає в паперовій та/або електронній формі платникам єдиного внеску вимогу про сплату недоїмки з єдиного внеску.

Розділом VI Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загально-обов`язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 №449, затвердженого в Міністерстві юстиції України 07.05.2015 №508/26953 (у редакції, чинній на час винесення оскаржуваної вимоги) (далі - Інструкція №449), визначено порядок стягнення заборгованості з платників.

Пунктом 3 розділу VI Інструкції №449 визначено, що органи доходів і зборів надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки), якщо:

дані документальних перевірок свідчать про донарахування сум єдиного внеску органами доходів і зборів (абз. 2);

платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску (абз. 3);

платник має на кінець календарного місяця борги зі сплати фінансових санкцій (абз. 4).

У випадках, передбачених абзацами третім та/або четвертим цього пункту, вимога про сплату боргу (недоїмки) надсилається (вручається) (абз. 7) платникам, зазначеним у підпунктах 1 - 7 пункту 1 розділу II цієї Інструкції, протягом 20 робочих днів, що настають за календарним місяцем, у якому виникла, зросла або частково зменшилась сума недоїмки зі сплати єдиного внеску (заборгованість зі сплати фінансових санкцій) (абз. 8).

Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів на суму боргу, що перевищує 10 гривень (абз.10).

Пунктом 4 розділу VI Інструкції №449 визначено, що вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі актів документальних перевірок, звітів платника про нарахування єдиного внеску та облікових даних з інформаційної системи органу доходів і зборів за формою згідно з додатком 6 до цієї Інструкції (для платника - юридичної особи) або за формою згідно з додатком 7 до цієї Інструкції (для платника - фізичної особи).

З матеріалів справи вбачається, що оскаржувана вимога винесена на підставі облікових даних з інформаційної системи органу доходів і зборів, що підкреслено у вимозі, про наявність у позивача на кінець вересня 2020р. заборгованості із штрафів та пені, яка перевищує 10 грн, що відповідає вимогам абзаців 3, 4 і 10 п. 3, п. 4 розділу VI Інструкції №449.

Водночас, як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, позивач не заперечує та не спростовує відповідними доказами той факт, що станом на 30.09.2020 за ним обліковується зазначена у вимозі заборгованість. Напроти, у позовній заяві (абз. 4, 5 на с. 2) позивач визнає, що влітку 2020р. йому стало відомо про нарахування штрафних санкцій і пені у зв`язку з несвоєчасною сплатою ЄСВ за квітень - вересень 2015р., тому дана обставина згідно із ч. 1 ст. 78 КАС України не підлягає доказуванню.

Згідно з копією поштового конверту №937, в якому оскаржувана вимога надійшла позивачу, її здано на пошту 22.10.2020, що підтверджується відбитком календарного штемпелю (а.с. 92) і відомостями з веб-сайту Укрпошти про відстеження поштового відправ-лення №937 (а.с. 93) й свідчить про надіслання вимоги позивачу впродовж 20 робочих днів після закінчення вересня 2020р. відповідно до абз. 8 п. 3 розділу VI Інструкції №449.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що оскаржувана вимога винесена відповідачем відповідно до вимог ч. 4 ст. 25 Закону №2464, п.п. 3, 4 розділу VI Інструкції №449 і порушень порядку її винесення не вбачається.

Доводи скаржника про своєчасність сплати ЄСВ у 2015р. та неправомірність нарахування штрафних санкцій, колегія суддів відхиляє, оскільки такі доводи не можуть бути підставою для висновку про протиправність оскаржуваної вимоги, адже не відносяться до предмету доказування у цій справі.

Колегія суддів зауважує, що нарахування штрафних санкцій і пені здійснюється на інших підставах і порядку та в інший спосіб, аніж винесення оскаржуваної вимоги.

Так, згідно з ч. 14 ст. 25 Закону №2464 про нарахування пені та застосування штрафів, передбачених цим Законом, посадова особа податкового органу у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, за погодженням з Пенсійним фондом, приймає рішення, яке протягом трьох робочих днів надсилається платнику єдиного внеску (абз. 1).

Суми пені та штрафів, передбачених цим Законом, підлягають сплаті платником єдиного внеску протягом десяти календарних днів після надходження відповідного рішення. <...> При цьому платник у зазначений строк має право оскаржити таке рішення до податкового органу вищого рівня або до суду з одночасним обов`язковим письмовим повідомленням про це податкового органу, яким прийнято це рішення (абз. 2).

Однак, жодне рішення про нарахування позивачу пені і застосування до нього штрафних санкцій не є предметом оскарження у цій справі.

Проаналізувавши інші доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вони не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.

Крім того, аналізуючи всі доводи учасників справи, апеляційний суд враховує висновки ЄСПЛ, викладені в рішенні від 21.01.1999 р. по справі «Гарсія Руїз проти Іспанії», Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід.

Згідно ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

Керуючись ст. ст. 241, 242, 250, 308, 311, 312, 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Обслуговуючого кооперативу "ТЕМП-2" залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від "01" грудня 2021 р. - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 20 вересня 2022 року.

Головуючий суддя Судді:Л.Т. Черпіцька О.Є. Пилипенко Я.М. Собків