Справа № 620/3405/22
Суддя: Житняк Л.О.
Дата ухвалення: 2022-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 вересня 2022 року Чернігів Справа № 620/3405/22

Чернігівський окружний адміністративний суд під головуванням судді Житняк Л.О., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області (далі - ГУНП), в якому просить:

- визнати протиправними дії відповідача щодо призначення одноразової грошової допомоги відповідно до пп.4 п.1 ст.97 Закону України «Про Національну поліцію» та скасувати відповідний висновок та наказ;

- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу зі встановленням інвалідності відповідно до пп.3 п.1 ст.97 Закону України «Про Національну поліцію» та Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затвердженого наказом МВС України від 11.01.2016 №4 та підготувати відповідний висновок та наказ.

Позовні вимоги мотивовані тим, що службовим розслідуванням було встановлено, що нещасний випадок стався у період проходження служби при виконанні службових обов`язків, пов`язаних з безпосередньою участю в охороні громадського порядку, громадської безпеки, боротьби зі злочинністю, що дає право на отримання допомоги відповідно до пп.3 п.1 ст.97 Закону України «Про Національну поліцію».

Суд ухвалою від 01.06.2022 відкрив провадження у справі та призначив її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання, за наявними у справі матеріалами.

Представник відповідача позов не визнав, надавши відзив на позов, та вказав, що обставини отримання травми позивачем не пов`язані із здійсненням повноважень та основних завдань міліції, які на той час визначались нормами ст.2 Закону України «Про міліцію». Також звертає увагу на пропуск позивачем місячного строку звернення до суду.

Щодо пропуску позивачем строку звернення до суду, суд наголошує на помилковості міркувань відповідача щодо віднесення даної категорії справ до справ, що пов`язані з прийняттям громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби та щодо яких встановлюється місячний строк звернення до суду, оскільки спірна допомога не відноситься до складу грошового забезпечення, є соціальною виплатою, гарантованою допомогою з боку держави, яка призначається і виплачується особам, які за цим Законом мають право на її отримання. Перелік зазначених осіб не обмежується виключно особами, які проходять або проходили публічну службу. Крім того, в даному випадку виплата зазначеної допомоги пов`язана з обставиною настання інвалідності після звільнення зі служби в поліції, що виключає можливість застосування місячного строку звернення до суду, як у справі щодо звільнення позивача з публічної служби.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає про таке.

06.01.2022 позивач звернувся до начальника ГУНП в Чернігівській області із заявою/рапортом про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням другої групи інвалідності. До поданого рапорту позивачем було додано копії довідки та виписки МСЕК, копія свідоцтва про хворобу, актів форми Н-1 та Н-5, та копії паспорта та ідентифікаційного коду.

За вказаними вище Актами форми Н-1 та Н-5 встановлено, що нещасний випадок стався у період проходження служби при виконанні службових обов`язків, пов`язаних з безпосередньою участю в охороні громадського порядку, громадської безпеки, боротьби зі злочинністю (а.с.9-17).

Зазначені обставини також визнані висновком службового розслідування від 17.02.2010 (а.с.18-20).

За результатами розгляду заяви/рапорта позивача, ГУНП в Чернігівській області було складено та затверджено висновок від 02.02.2022 про призначення позивачу одноразової грошової допомоги в сумі 195 730,00 грн на підставі п.4 ч.1 ст.97 Закону України «Про Національну поліцію» та 04.02.2022 винесено наказ про виплату одноразової грошової допомоги, про що позивача повідомлено листом від 08.02.2022 (а.с.8).

З виплатою допомоги відповідно до пп.4 п.1 ст.97 Закону України «Про Національну поліцію» позивач не погоджується, внаслідок чого звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку вказаним обставинам, суд зазначає наступне.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Частиною п`ятою статті 17 Конституції України передбачено, що держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Питання соціального захисту поліцейських врегульовано положеннями розділу ІХ Закону України від 02.07.2015 №580 «Про Національну поліцію».

Згідно з ч.1 ст.97 Закону України «Про Національну поліцію», одноразова грошова допомога в разі загибелі (смерті), визначення втрати працездатності поліцейського (далі - одноразова грошова допомога) є соціальною виплатою, гарантованою допомогою з боку держави, яка призначається і виплачується особам, які за цим Законом мають право на її отримання, у разі:

1) загибелі поліцейського, що настала внаслідок протиправних дій третіх осіб, або під час учинення дій, спрямованих на рятування життя людей або усунення загрози їхньому життю, чи в ході участі в антитерористичній операції, під час захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України або смерті працівника поліції внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого за зазначених обставин;

2) смерті поліцейського, що настала під час проходження ним служби в поліції;

3) визначення поліцейському інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних із виконанням повноважень та основних завдань поліції відповідно до цього Закону, чи участі в антитерористичній операції, захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті;

4) визначення поліцейському інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням ним служби в поліції, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті;

5) отримання поліцейським поранення (контузії, травми або каліцтва) під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних із здійсненням повноважень та основних завдань поліції відповідно до цього Закону, чи участі в антитерористичній операції, захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, наслідком якого є часткова втрата працездатності без визначення йому інвалідності;

6) отримання поліцейським поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаного із проходженням служби в поліції, наслідком якого є часткова втрата працездатності без визначення йому інвалідності.

Частиною 2 ст.97 Закону України «Про Національну поліцію» встановлено, що порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.

З метою врегулювання питання щодо порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, відповідно до ст.97 -101 Закону України «Про Національну поліцію», наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11.01.2016 №4 затверджений Порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського (далі по тексту - Порядок №4), який визначає механізм оформлення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського.

Порядок та умови визначають механізм оформлення і виплати одноразової грошової допомоги (далі - ОГД) у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейських центрального органу управління поліції, територіальних органів поліції, міжрегіональних територіальних органів Національної поліції, установ та організацій, що належать до сфери управління Національної поліції України (далі - органи поліції), поліцейських у тому числі курсантів, слухачів закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських (далі - заклади освіти), поліцейських, які були відряджені до державних (міждержавних) органів, установ та організацій із залишенням на службі в поліції, але зі звільненням із займаної посади (далі - органи державної влади).

Згідно з п.1 розділу ІІ Порядку №4 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі встановлення поліцейському інвалідності є дата з якої встановлено інвалідність, що зазначена в довідці до акта огляду медико-соціальної експертної комісії, у разі відсутності дати з якої встановлено інвалідність - дата видачі довідки до акта огляду медико-соціальної експертної комісії.

Пунктом 3 розділу ІІІ Порядку №4 встановлено, що заява (рапорт) про виплату ОГД у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського подається керівнику органу поліції, закладів освіти за останнім місцем проходження служби поліцейським або за останнім місцем проходження поліцейським служби перед відрядженням до органів державної влади (далі - останнім місцем проходження служби). У разі коли такий орган (заклад, установу) ліквідовано, заява подається до органу (закладу, установи) за місцем зберігання особової справи..

Відповідно до п.5 розділу III Порядку №4 для виплати одноразової грошової допомоги у разі визначення інвалідності поліцейський подає, зокрема, заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв`язку з установленням втрати працездатності чи інвалідності, довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках), довідку органу, установи, організації, підрозділу, яким попередньо було здійснено виплату ОГД із зазначенням підстави та дати її призначення, розміру виплати (у разі отримання такої виплати), копію довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією, копію постанови відповідної ВЛК щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання, копії акта (актів) розслідування нещасного випадку, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) поліцейського, за формами, визначеними МВС, зокрема про те, що цей випадок не пов`язаний з учиненням поліцейським кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, копію посвідчення інваліда війни (за наявності), копії сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації, копію документа, що підтверджує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (сторінки паспорта громадянина України - для особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомила про це відповідний контролюючий орган і має відповідну відмітку в паспорті).

Розділом IV Порядку №4 встановлено, що у місячний строк з дня реєстрації документів, зазначених у пунктах 4, 5 розділу ІІІ, бухгалтерські служби готують висновок про призначення одноразової грошової допомоги, за встановленою формою. Висновок про призначення ОГД складається працівником бухгалтерської служби і підписується керівниками фінансового та кадрового підрозділів органу поліції, закладу освіти, в якому поліцейський проходить (проходив) службу.

Як вбачається з матеріалів справи та підтверджується Актами форми Н-1, Н-5 та висновком службового розслідування від 17.02.2010, нещасний випадок стався у період проходження служби при виконанні службових обов`язків, пов`язаних з безпосередньою участю в охороні громадського порядку, громадської безпеки, боротьби зі злочинністю.

Відповідно до пп.2 п.4 Розділу 1 Порядку №4 визначено, що ОГД призначається у разі встановлення інвалідності:

під час виконання службових обов`язків (пункти 3, 5 ч.1 ст.97 Закону) - випадок, пов`язаний із здійсненням повноважень та основних завдань міліції або поліції, чи участі в антитерористичній операції, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, під час захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України.

Статтею 99 Закону України «Про Національну поліцію» встановлено, що розміри одноразової грошової допомоги поліцейським, визначаються виходячи з розміру прожиткового мінімуму, визначеного законом для працездатних осіб на час виплати такої допомоги, зокрема, визначення поліцейському внаслідок причин, зазначених у пункті 3, інвалідності II групи - 300 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату.

З огляду на вказане, суд констатує, що позивач має право на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до п.3 ст.97 Закону України «Про Національну поліцію», оскільки інвалідність настала внаслідок травми, отриманої під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних із виконанням повноважень та основних завдань міліції.

А отже, дії відповідача щодо призначення одноразової грошової допомоги відповідно до пп.4 п.1 ст.97 Закону України «Про Національну поліцію» є протиправними, а відповідний висновок та наказ прийняті на підставі помилкових висновків, внаслідок чого, останні слід визнати протиправними та скасувати.

Щодо решти вимог слід вказати, що за своєю правовою природою, відповідно до норм чинного законодавства, повноваження відповідача щодо складання висновку та наказу і виплати ОГД є дискреційним повноваженням та виключною компетенцією уповноваженого органу.

Реалізація суб`єктами публічної адміністрації своїх повноважень, які є законодавчо визначеними, що випливає з положень ч.2 ст.19 Конституції України, здійснюється в межах відповідної законної дискреції.

Під дискреційними повноваженнями слід розуміти надання органу або посадовій особі повноважень діяти на власний розсуд в межах закону. Зокрема, дискреційні повноваження полягають у тому, що суб`єкт владних повноважень може обирати у конкретній ситуації альтернативне рішення, яке є законним.

Дискреційні повноваження це комплекс прав і зобов`язань представників влади як на державному, так і на регіональному рівнях, у тому числі представників суспільства, яких уповноважили діяти від імені держави чи будь-якого органу місцевого самоврядування, що мають можливість надати повного або часткового визначення і змісту, і виду прийнятого управлінського рішення. Також ця особа може вибирати рішення у передбачених для конкретних ситуацій нормативно-правових актах або схожих документах.

Відповідно до Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи №R(80)2 щодо здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він уважає найкращим за конкретних обставин, та яке захистить або відновить порушене право.

Адміністративний суд під час розгляду та вирішення публічно-правових спорів перевіряє, чи рішення суб`єкта владних повноважень прийняте у межах законної дискреції. При цьому, відповідно до правил правозастосування практики Європейського суду з прав людини, суд не може своїм рішенням підмінити рішення суб`єкта владних повноважень.

Суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, і давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, що належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.

Суд констатує, що спірним у даних правовідносинах є застосування п.4 ч.1 ст.97 Закону України «Про Національну поліцію» замість п.3 ч.1 ст.97 Закону України «Про Національну поліцію» в частині визначення за яких обставин настала інвалідність позивача, в той час як право позивача на отримання ОГД знаходиться поза сумнівом.

Тобто, відповідачу надано права вільно обирати одне з двох рішень, яке на його думку є законодавчо обґрунтованим та правильним. А отже, свобода розсуду у разі встановлення судом протиправності застосування п.4 ч.1 ст.97 Закону України «Про Національну поліцію», звужується до єдиного юридично допустимого рішення, в даному випадку призначення ОГД відповідно до п.3 ч.1 ст.97 Закону України «Про Національну поліцію».

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) та Протоколи до неї є частиною національного законодавства України відповідно до ст.9 Конституції України як чинний міжнародний договір, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Ратифікація Конвенції відбулася на підставі Закону України №475/97-ВР від 17.07.1997; Конвенція набула чинності для України 11.09.1997.

Так, Європейський суд з прав людини у рішенні від 13.01.2011 (остаточне) по справі «Чуйкіна проти України» (CASE OF CHUYKINA v. UKRAINE) (Заява №28924/04) констатував: «50. Суд нагадує, що процесуальні гарантії, викладені у ст.6 Конвенції, забезпечують кожному право звертатися до суду з позовом щодо своїх цивільних прав та обов`язків. Таким чином ст.6 Конвенції втілює «право на суд», в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження з цивільних питань становить один з його аспектів (див. рішення від 21.02.1975 у справі «Голдер проти Сполученого Королівства» (Golder v. the United Kingdom), пп.2836, Series A №18). Крім того, порушення судового провадження саме по собі не задовольняє усіх вимог пу.1 ст.6 Конвенції. Ціль Конвенції гарантувати права, які є практичними та ефективними, а не теоретичними або ілюзорними. Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати «вирішення» спору судом. Воно було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави дозволяла особі подати до суду цивільний позов без гарантії того, що справу буде вирішено остаточним рішенням в судовому провадженні. Для п.1 с.6 Конвенції було б неможливо детально описувати процесуальні гарантії, які надаються сторонам у судовому процесі провадженні, яке є справедливим, публічним та швидким, не гарантувавши сторонам того, що їхні цивільні спори будуть остаточно вирішені (див. рішення у справах «Мултіплекс проти Хорватії» (Multiplex v. Croatia), заява №58112/00, п.45, від 10.07.2003, та «Кутіч проти Хорватії» (Kutic v. Croatia), заява №48778/99, п.25, ECHR 2002-II)».

В даному випадку, задоволення позовних вимог щодо зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу зі встановленням інвалідності відповідно до пп.3 п.1 ст.97 Закону України «Про Національну поліцію» та Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затвердженого наказом МВС України від 11.01.2016 №4 та підготувати відповідний висновок та наказ є дотриманням судом гарантій на те, що спір між сторонами буде остаточно вирішений, оскільки право позивача на отримання ОГД знаходиться поза сумнівом.

В той же час, враховуючи стилістично неправильний виклад позовних вимог, останні слід задовольнити шляхом зобов`язання Головне управління Національної поліції в Чернігівській області підготувати відповідний висновок та наказ щодо призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги відповідно до пп.3 п.1 ст.97 Закону України «Про Національну поліцію» та нарахувати і виплатити йому одноразову грошову допомогу, із врахуванням вже виплачених сум.

Таким чином позов належить задовольнити повністю.

Згідно ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти позову.

Керуючись ст. ст. 227, 241-243, 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Головного управління Національної поліції в Чернігівській області щодо призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги відповідно до пп.4 п.1 ст.97 Закону України «Про Національну поліцію» та скасувати висновок про призначення одноразової грошової допомоги від 02.02.2022 та наказ від 04.02.2022 №54о/с про виплату одноразової грошової допомоги.

Зобов`язати Головне управління Національної поліції в Чернігівській області підготувати відповідний висновок та наказ щодо призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги відповідно до пп.3 п.1 ст.97 Закону України «Про Національну поліцію» та нарахувати і виплатити йому одноразову грошову допомогу, із врахуванням вже виплачених сум.

Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Позивач ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 , ід.код НОМЕР_1 ).

Відповідач - Головне управління Національної поліції в Чернігівській області (Проспект Перемоги, 74, м.Чернігів, 14000, ).

Повний текст рішення складено 21.09.2022.

Суддя Л.О. Житняк