Справа № 500/2018/22
Суддя: Мартиць Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2022-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №500/2018/22

15 вересня 2022 рокум. Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі:

головуючого судді Мартиць О.І.

за участю:

секретаря судового засідання Шостак Н.І.

позивача ОСОБА_1

представника позивача адвоката Середзінської Т.Ф.

представника відповідача Комунального некомерційного підприємства "Тернопільська обласна дитяча клінічна лікарня" Тернопільської обласної ради Панас Н.М.

представника Комунального некомерційного підприємства "Тернопільська міська дитяча комунальна лікарня" Багрія Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах малолітньої ОСОБА_2 до Комунального некомерційного підприємства "Тернопільська обласна дитяча клінічна лікарня" Тернопільської обласної ради, Комунального некомерційного підприємства "Тернопільська міська дитяча комунальна лікарня" про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 в інтересах малолітньої ОСОБА_2 звернувся до Тернопільського окружного адміністративного суду з позовом до Комунального некомерційного підприємства "Тернопільська обласна дитяча клінічна лікарня" Тернопільської обласної ради про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, в якому просив:

- визнати протиправним рішення лікарсько-консультативної комісії при Комунальному некомерційному підприємстві "Тернопільська обласна дитяча клінічна лікарня" Тернопільської обласної ради, викладеного у формі програми реабілітації інваліда від 14.08.2021 року та запису лікаря ендокринолога від 1.22р. в направленні на комісію ЛКК від 21.01.2021 року як висновку щодо невідповідності стану ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 критеріям для встановлення категорії "дитина з інвалідністю" підгрупи А",

- скасувати рішення лікарсько-консультативної комісії при Комунальному некомерційному підприємстві "Тернопільська обласна дитяча клінічна лікарня" Тернопільської обласної ради, викладеного у формі програми реабілітації інваліда від 14.08.2021 року та запису лікаря ендокринолога від 1.22р. в направленні на комісію ЛКК від 21.01.2021 року як висновку щодо невідповідності стану ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 критеріям для встановлення категорії "дитина з інвалідністю" підгрупи А",

- зобов`язати лікарсько-консультативну комісію при Комунальному некомерційному підприємстві "Тернопільська обласна дитяча клінічна лікарня" Тернопільської обласної ради, провести повторне засідання з розгляду питання щодо надання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 статусу "дитина з інвалідністю" підгрупи А".

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач як батько малолітньої дитини, звернувся до Комунального некомерційного підприємства "Тернопільська обласна дитяча клінічна лікарня" Тернопільської обласної ради з заявою щодо призначення засідання ЛКК для перегляду оглядової справи малолітньої ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка хворіє на цукровий діабет І типу та видачі висновку про "дитину інваліда підгрупи А".

Однак, адміністрація Комунального некомерційного підприємства "Тернопільська обласна дитяча клінічна лікарня" Тернопільської обласної ради 22.09.2021 надала відповідь, що при повторному огляді і консультації обласним дитячим ендокринологом ОСОБА_3 . ТОДКЛ встановлено діагноз Е10, цукровий діабет, вперше виявлений, глікемічний контроль з високим ризиком, категорію "Підгрупа А" не встановлено.

Позивач не погоджується з таким висновком комісії, стверджує, що дитина потребує постійного моніторингу цукру в крові, тобто їй потрібна регулярна стороння допомога та нагляд, вона не здатна до самообслуговування. Позивач вважає, що таке рішення відповідача про відмову у наданні статусу "дитина з інвалідністю підгрупи А" є протиправним та підлягає скасуванню, оскільки порушена процедура прийняття такого рішення. Так, на самому засіданні не було проведено огляд дитини, не було визначено ступеня обмеження життєдіяльності відповідно до класифікації основних порушень організму дитини. Крім того, рішення взагалі не обґрунтоване, в останньому не здійснено юридичної оцінки всіх фактичних обставин справи, доводи, на підставі яких прийняте оскаржуване рішення, обмежилися лише формальними висновками про те, що стан дитини не відповідає критеріям для встановлення "дитина з інвалідністю підгрупи А", не проведено аналіз рівня дитячої інвалідності за категоріями дитина з інвалідністю, дитина з інвалідністю підгрупи А, не встановлено порушення функцій організму або відсутності порушення функцій, не встановлено ступеня порушення функцій організму. Також рішення приймалось при огляді одноособово, лише ендокринологом ОСОБА_3 , а не комісією, до якої входять відповідні лікарі інших галузей та напрямків медицини, що в свою чергу є абсолютним порушенням.

Таким чином, комісія в особі одного лікаря, приймаючи 14.08.2021 рішення, результатом якого мав бути висновок ЛКК, не мала об`єктивних підстав для проведення аналізу перебігу хвороби та відмови у встановленні категорії "дитина з інвалідністю підгрупи А". Окрім того, вказаний висновок мені відмовились надавати, а також не долучили його (не вклеїли) до історії хвороби малолітньої дочки.

Ухвалою суду від 16.05.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи визначено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до статей 162-164 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) встановлено відповідачу 15-денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву.

01.06.2022 Комунальним некомерційним підприємством "Тернопільська обласна дитяча клінічна лікарня" Тернопільської обласної ради подано до суду відзив на позовну заяву, в якому відповідач просив відмовити у позові ОСОБА_1 в інтересах малолітньої ОСОБА_2 . Заперечуючи щодо позовних вимог відповідач зазначає, що до Комунального некомерційного підприємства "Тернопільська обласна дитяча клінічна лікарня" Тернопільської обласної ради заява позивача щодо перегляду оглядової справи малолітньої дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та видачі висновку "дитина з інвалідністю підгрупи А" не надходила, відповідно заявнику відповідь не надавалася. Адресат заяви та підприємство, яке надавало відповідь на звернення - Комунальне некомерційне підприємство "Тернопільська міська дитяча комунальна лікарня". Також індивідуальні програми реабілітації інваліда видавалися Комунальним некомерційним підприємством "Тернопільська міська дитяча комунальна лікарня".

Відповідач вказує, що визнання дитини віком до 18 років особою з інвалідністю та оформлення медичного висновку про дитину з інвалідністю віком до 18 років (ф.080/о "Медичний висновок про дитину з інвалідністю до 18 років") здійснюється лікарсько-консультативною комісією дитячого лікувально-профілактичного закладу за місцем проживання дитини після особистого огляду її та за наявності виписки з медичної карти стаціонарного хворого. Переогляд дитини з інвалідністю повинен бути здійснений лікарсько-консультативною комісією дитячого лікувально-профілактичного закладу за місцем проживання не пізніше 1 (одного) місяця до закінчення дії медичного висновку про дитину з інвалідністю до 18 років. Дата переогляду зазначається у медичному висновку про дитину з інвалідністю до 18 років.

Ухвалою суду від 15.06.2022 в задоволенні клопотання позивача про залучення співвідповідачем Комунальне некомерційне підприємство "Тернопільська міська дитяча комунальна лікарня" в адміністративній справі №500/2018/22 за позовною заявою ОСОБА_1 в інтересах малолітньої ОСОБА_2 до Комунального некомерційного підприємства "Тернопільська обласна дитяча клінічна лікарня" Тернопільської обласної ради в особі лікарсько-консультативної комісії при Комунальному некомерційному підприємстві "Тернопільська обласна дитяча клінічна лікарня" Тернопільської обласної ради про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії відмовлено.

Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 17.06.2022 визначено:

Розгляд справи №500/2018/22 проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Призначити у справі за позовною заявою ОСОБА_1 в інтересах малолітньої ОСОБА_2 до Комунального некомерційного підприємства "Тернопільська обласна дитяча клінічна лікарня" Тернопільської обласної ради про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії судове засідання на 29.06.2022.

29.06.2022 в судовому засіданні розгляд справи відкладено до 25.07.2022, в подальшому до 01.08.2022.

Ухвалою суду від 01.08.2022 заяву ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку звернення до суду задоволено.

Визнано поважними причини пропуску строку звернення до адміністративного суду та поновити пропущений строк.

Залучено до участі в справі в якості другого відповідача Комунальне некомерційне підприємство "Тернопільська міська дитяча комунальна лікарня" в адміністративній справі №500/2018/22 за позовною заявою ОСОБА_1 в інтересах малолітньої ОСОБА_2 до Комунального некомерційного підприємства "Тернопільська обласна дитяча клінічна лікарня" Тернопільської обласної ради в особі лікарсько-консультативної комісії при Комунальному некомерційному підприємстві "Тернопільська обласна дитяча клінічна лікарня" Тернопільської обласної ради про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.

Встановлено відповідачу Комунальному некомерційному підприємству "Тернопільська міська дитяча комунальна лікарня" строк для подання відзиву на позов - п`ятнадцять днів з дня вручення цієї ухвали.

В судовому засіданні 01.08.2022 розгляд справи відкладено до 17.08.2022.

17.08.2022 відповідач Комунальне некомерційне підприємство "Тернопільська міська дитяча комунальна лікарня" подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив у задоволенні позовних вимог позивача в інтересах його малолітньої доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії відмовити у повному обсязі, оскільки згідно Медичного висновку №193 від 10.09.2019 сформованого по факту проходження комплексного медичного обстеження, а також висновку Лікарсько-Консультативної комісії Комунального некомерційного підприємства "Тернопільська обласна дитяча клінічна лікарня" Тернопільської обласної ради №165 від 12.09.2019 ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , у 2019 році встановлений діагноз "цукровий діабет", І тип, вперше виявлений, підгрупа "А" до 10 вересня 2021 року. Зазначений медичний висновок дійсний до 22 травня 2035 року, дата перегляду - 01 травня 2035 року.

Індивідуальна програма №193 від 14.08.2019 була розроблена на підставі Медичного висновку про дитину-інваліда віком до 18 років №193 від 10.09.2019. Контроль та перегляд зазначеної Індивідуальної програми призначено на 08 місяць 2021 року.

Здійснюючи контроль та перегляд Індивідуальної програми №193 від 14.08.2019, відповідачем 2 (головою та членами ЛКК), 13.08.2021 встановлено, що первинну індивідуальну програму виконано частково, обмеження життєдіяльності у дитини відсутні, прийнято рішення про формування наступної індивідуальної програми, зроблено відповідні відмітки головою та членами ЛКК.

14.08.2022 відповідачем 2 (головою ЛКК) сформовано та видано нову Індивідуальну програму №193/405.

Згідно Індивідуальної програми №193/405 від 14.08.2022, у дитини відсутні обмеження життєдіяльності, підгрупа "А" цукрового діабету не встановлена, визначено наступну дату контролю Індивідуальної програми у 08 місяці 2023 р.

Рекомендовано Позивачу направити дитину на консультацію до обласного дитячого ендокринолога (до Відповідача 1), з метою визначення ступеня обмеження життєдіяльності та обґрунтування доцільності призначення підгрупи "А" цукрового діабету.

Позивач відмовився підписувати та отримувати Індивідуальну програму №193/405 від 14.08.2022, про що складено Протокол засідання лікарсько-контрольної комісії КНП "Тернопільська міська дитяча комунальна лікарня" №193/405/364-2.

Враховуючи чинність Медичного висновку №193 від 10.09.2019, консультативного висновку відповідача 1 №165 від 12.09.2019, а також наявність вищезазначених обставин, Індивідуальна програма реабілітації інваліда №193/405 від 14.08.2021 не є протиправним рішенням, яке необхідно скасувати, адже вона має рекомендаційний характер та жодним чином не порушила права дитини позивача щодо встановлення дитині категорії "дитина з інвалідністю підгрупи А".

Щодо запису лікаря ендокринолога від 1.22р. в направленні на комісію ЛКК від 21.01.2021, то відповідач 2 зазначає, що даний документ не являється відмовою у встановленні дитині категорії "дитина з інвалідністю підгрупи А", а тільки відображає медичні обстеження, що здійснювались дитиною позивача протягом певного періоду часу, зокрема останнього року. З огляду на що, такий запис не є протиправним, адже жодні права дитини не порушив, відповідно не підлягає до скасування.

17.08.2022 в судовому засіданні розгляд справи відкладено до 15.09.2022.

В судовому засіданні 15.09.2022 позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали повністю, з підстав, викладених у позовній заяві та просили позов задовольнити.

Представник відповідача Комунального некомерційного підприємства "Тернопільська обласна дитяча клінічна лікарня" Тернопільської обласної ради в судовому засіданні 15.09.2022 просила в задоволенні позову відмовити.

Представник відповідача Комунального некомерційного підприємства "Тернопільська міська дитяча комунальна лікарня" в судовому засіданні 15.09.2022 заперечив щодо задоволення позовних вимог з підстав наведених у відзиві на позовну заяву.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення справи по суті, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального та процесуального права, суд при прийнятті рішення виходить з наступних підстав і мотивів.

Позивач ОСОБА_1 є батьком малолітньої дитини ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , якій у 2019 році встановлений діагноз "цукровий діабет", І тип, вперше виявлений, підгрупа "А" до 10 вересня 2021 року, що підтверджується копією Медичного висновку №193 від 10.09.2019. Медичний висновок дійсний до 22 травня 2035 року, дата перегляду - 01 травня 2035 року.

Медичний висновок сформовано по факту проходження комплексного медичного обстеження, а також Висновку Лікарсько-Консультативної комісії Комунального некомерційного підприємства "Тернопільська обласна дитяча клінічна лікарня" Тернопільської обласної ради №165 від 12.09.2019.

На підставі Медичного висновку про дитину-інваліда віком до 18 років №193 від 10.09.2019 розроблена Індивідуальна програма №193 від 14.08.2019. Контроль та перегляд зазначеної Індивідуальної програми призначено на 08 місяць 2021 року.

Здійснюючи контроль та перегляд Індивідуальної програми №193 від 14.08.2019, Комунальним некомерційним підприємством "Тернопільська міська дитяча комунальна лікарня" (головою та членами ЛКК), 13.08.2021 встановлено, що первинну індивідуальну програму виконано частково, обмеження життєдіяльності у дитини відсутні, прийнято рішення про формування наступної індивідуальної програми, зроблено відповідні відмітки головою та членами ЛКК.

У відповідь на заяву позивача Комунальним некомерційним підприємством "Тернопільська обласна дитяча клінічна лікарня" Тернопільської обласної ради 22.09.2021 надано письмову відповідь, в якій зазначено, що на підставі консультативного висновку обласного дитячого ендокринолога присвоєно категорію "Підгрупа "А" терміном на 2 (два) роки (до 10/09/2021).

При повторному огляді і консультації обласним дитячим ендокринологом ОСОБА_3 . ТОДКЛ встановлено діагноз: Е 10, цукровий діабет, вперше виявлений, глікемічний контроль з високим ризиком. Категорію "Підгрупа "А" не встановлено.

Надано роз`яснення, що відповідно до спільного листа Мінсоцполітики України та МОЗ України (№614010/14-13/19 від 07/06/2013 та №04.04.42- 16/1271/17720 від 18/06/2013 подає інформацію щодо визначення критеріїв встановлення категорії дитини-інваліда, "дитина-інвалід "Підгрупи "А".

При комплексній оцінці різних показників, що характеризують обмеження основних категорій життєдіяльності людини виділяють 3 ступеня їх вираженості...

1. Здатність до самообслуговування - здатність дитини самостійно здійснювати основні фізіологічні потреби, виконувати повсякденну побутову діяльність в тому числі навички особистої гігієни з урахування віку дитини. 22/05/2017 (4 роки 4 міс.)

III стадія (що передбачає підгрупу "А") - нездатність до самообслуговування потреба в постійній сторонній допомозі і повна залежність від інших осіб.

Крім того встановлено, що дитина відвідує дошкільний навчальний заклад №14 і знаходиться на повному дні перебування, а отже і потреби в постійній сторонній допомозі немає.

Засіданням ЛКК №139 від 26.11.2021 рекомендовано дитині позивача консультацію в ендокринолога в Комунальному некомерційному підприємстві "Тернопільська обласна дитяча клінічна лікарня" Тернопільської обласної ради. Даний заклад є спеціалізованим по зазначених медичних захворюваннях, має цілий ендокринологічний відділ, на відміну від Комунального некомерційного підприємства "Тернопільська міська дитяча комунальна лікарня".

22.12.2021 розглянуто звернення позивача, що надійшло 01.12.2021 (вх. №98-07/21) на адресу комунального некомерційного підприємства "Тернопільська обласна дитяча клінічна лікарня" Тернопільської обласної ради щодо надання у письмовій формі консультації ендокринолога ТОДКЛ з метою визначення ступеня обмеження порушення життєдіяльності та обґрунтування призначення підгрупи "А" дитині ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та роз`яснено порядок надання статусу "дитина з інвалідністю підгрупи "А" та статусу "дитина з інвалідністю".

04.01.2022 ендокринологом Комунального некомерційного підприємства "Тернопільська міська дитяча комунальна лікарня" видано висновок по факту обстеження, яким рекомендовано дитині позивача вести обмежений спосіб харчування у вигляді дієти, а також рекомендовано вживати вітаміни групи В, Д та йодомарин.

14.08.2022 Комунальним некомерційним підприємством "Тернопільська міська дитяча комунальна лікарня" (головою ЛКК) сформовано та видано нову Індивідуальну програму №193/405.

Згідно Індивідуальної програми №193/405 14.08.2022, у дитини відсутні обмеження життєдіяльності, підгрупа "А" цукрового діабету не встановлена, визначено наступну дату контролю Індивідуальної програми у 08 місяці 2023 року.

Рекомендовано позивачу направити дитину на консультацію до обласного дитячого ендокринолога, з метою визначення ступеня обмеження життєдіяльності та обґрунтування доцільності призначення підгрупи "А" цукрового діабету.

Згідно Протоколу засідання лікарсько-контрольної комісії КНП "Тернопільська міська дитяча комунальна лікарня" №193/405/364-2 позивач ОСОБА_1 відмовився підписувати та отримувати Індивідуальну програму №193/405 14.08.2022.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає, що згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовідносини, що виникли між сторонами врегульовано нормами Закону України "Про реабілітацію осіб з інвалідністю в Україні", Постановою Кабінету Міністрів України від 21.11.2013 №917 "Деякі питання встановлення лікарсько-консультативними комісіями інвалідності дітям".

Основні засади створення правових, соціально-економічних, організаційних умов для усунення або компенсації наслідків, спричинених стійким порушенням здоров`я, функціонування системи підтримання особами з інвалідністю фізичного, психічного, соціального благополуччя, сприяння їм у досягненні соціальної та матеріальної незалежності визначаються Законом України "Про реабілітацію осіб з інвалідністю в Україні".

Статтею 1 цього Закону надано визначення поняття дитини з інвалідністю, як особи віком до 18 років (повноліття) зі стійким розладом функцій організму, що при взаємодії із зовнішнім середовищем може призводити до обмеження її життєдіяльності, внаслідок чого держава зобов`язана створити умови для реалізації нею прав нарівні з іншими громадянами та забезпечити її соціальний захист.

Згідно статті 7 Закону України "Про реабілітацію осіб з інвалідністю в Україні", медико-соціальна експертиза повнолітніх осіб проводиться медико-соціальними експертними комісіями, а дітей - лікарсько-консультативними комісіями лікувально-профілактичних закладів.

Особам у віці до 18 років лікарсько-консультативними комісіями лікувально-профілактичних закладів встановлюється категорія "дитина-інвалід", а особам у віці до 18 років з виключно високою мірою втрати здоров я та з надзвичайною залежністю від постійного стороннього догляду, допомоги або диспансерного нагляду інших осіб і які фактично не здатні до самообслуговування, - категорія "дитина-інвалід" підгрупи А.

Лікарсько-консультативні комісії закладів охорони здоров`я:

визначають наявність стійкого розладу функцій організму дитини та відповідно можливі обмеження її життєдіяльності при взаємодії із зовнішнім середовищем;

складають (коригують) індивідуальну програму реабілітації дитини з інвалідністю, в якій визначаються реабілітаційні заходи і строки їх виконання, та здійснюють контроль за повнотою та ефективністю виконання цієї програми;

надають консультативну допомогу з питань реабілітації та стороннього догляду, диспансерного нагляду або допомоги дітям з інвалідністю;

забезпечують своєчасний огляд (переогляд) дітей з порушеннями стану здоров`я та дітей з інвалідністю.

Медико-соціальні послуги з огляду повнолітніх осіб і послуги лікарсько-консультативних комісій з огляду дітей надаються безоплатно.

Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності медико-соціальними експертними комісіями та лікарсько-консультативними комісіями закладів охорони здоров`я затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 04.12.2001 №482 затверджено Порядок видачі медичного висновку про дитину з інвалідністю віком до 18 років (далі - Порядок №482), пунктом 3 якого визначено, що установлення у дитини медичних показань для визнання її інвалідом віком до 18 років здійснюється лікарсько-консультативними комісіями (далі - ЛКК) дитячих обласних, багатопрофільних міських лікарень, спеціалізованих лікарень, диспансерів, де діти перебувають на диспансерному обліку та спеціалізованому лікуванні, Української дитячої спеціалізованої лікарні "ОХМАТДИТ", Українського центру медичної реабілітації дітей з органічним ураженням нервової системи, клінік науково-дослідних установ Міністерства охорони здоров`я України та Академії медичних наук України після стаціонарного або амбулаторного обстеження.

Відповідно до пункту 7 Порядку №482, визнання дитини віком до 18 років інвалідом та оформлення медичного висновку про дитину з інвалідністю віком до 18 років (ф.080/о "Медичний висновок про дитину з інвалідністю до 18 років" додається) здійснюється лікарсько-консультативною комісією дитячого лікувально-профілактичного закладу за місцем проживання дитини після особистого огляду її та за наявності виписки з медичної карти стаціонарного хворого (ф.027/о) або консультативного висновку спеціаліста (ф.028/о), виданих після стаціонарного або амбулаторного обстеження дитини в дитячій обласній, багатопрофільній міській лікарнях, спеціалізованих лікарнях, диспансерах, де діти перебувають на диспансерному обліку та спеціалізованому лікуванні, Українській дитячій спеціалізованій лікарні "ОХМАТДИТ", Українському центрі медичної реабілітації дітей з органічним ураженням нервової системи або клініках науково-дослідних установ Міністерства охорони здоров`я, Академії медичних наук України та оформлених у зазначеному порядку.

Згідно пункту 11 Порядку №482, медичний висновок про дитину з інвалідністю віком до 18 років оформляється за підписами головного лікаря дитячого лікувально-профілактичного закладу, його заступника з медичної частини та лікуючого лікаря, завіряється круглою печаткою і в 3-денний строк направляється в орган праці та соціального захисту населення за місцем проживання батьків, усиновителів, опікуна, піклувальника дитини з інвалідністю віком до 18 років.

Отже, чинним законодавством України передбачено оформлення та видачу висновків про дитину з інвалідністю віком до 18 років дитячими лікувально-профілактичними закладами.

Відповідно до пункту 3 Положення про лікарсько-консультативну комісію, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 листопада 2013 року №917 (далі - Положення №917), лікарсько-консультативні комісії (далі - комісії) функціонують у закладах охорони здоров`я Міністерства охорони здоров`я Автономної Республіки Крим, структурних підрозділів з питань охорони здоров`я обласних, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій.

Утворюються в установленому порядку такі комісії: центральна комісія Міністерства охорони здоров`я Автономної Республіки Крим, центральні обласні, центральні міські у мм. Києві та Севастополі (далі - центральні комісії), міські, районні, міжрайонні, районні в містах комісії. Центральні комісії утворюються за рішенням Міністерства охорони здоров`я Автономної Республіки Крим, структурних підрозділів з питань охорони здоров`я обласних, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій.

Центральна комісія МОЗ утворюється та функціонує за рішенням МОЗ у порядку, встановленому Міністерством.

Склад центральної комісії МОЗ та її чисельність затверджуються МОЗ.

Міські, районні, міжрайонні, районні у містах комісії утворюються за рішенням керівника відповідного закладу охорони здоров`я Міністерства охорони здоров`я Автономної Республіки Крим, структурного підрозділу з питань охорони здоров`я місцевих держадміністрацій.

У рішенні про утворення центральних комісій, комісій визначається їх персональний склад, місце та розпорядок роботи.

До складу комісії входять голова, лікарі за спеціальностями, спеціаліст з реабілітації, лікар-психолог або практичний психолог.

У засіданнях комісії можуть брати участь представники органів соціального захисту населення, психолого-медико-педагогічних консультацій, а також у разі потреби - представники державної служби зайнятості, інших підприємств, установ та організацій (за згодою).

У відповідності до підпункту 1 пункту 7 Положення №917, комісії визначають наявність стійкого розладу функцій організму та відповідно можливі обмеження життєдіяльності дитини під час взаємодії із зовнішнім середовищем; категорію "дитина-інвалід" або "дитина-інвалід підгрупи А", причину і час настання інвалідності, а також ступінь втрати працездатності (у відсотках) у дітей віком від 15 до 18 років, які потерпіли від нещасного випадку на виробництві; потребу дитини-інваліда у забезпеченні її технічними та іншими засобами реабілітації, виробами медичного призначення на підставі медичних показань і протипоказань; потребу дитини-інваліда у медичній допомозі та соціальних послугах, в тому числі додатковому харчуванні, у забезпеченні лікарськими засобами, постійному сторонньому догляді, диспансерному нагляді, побутовому обслуговуванні, протезуванні, санаторно-курортному лікуванні, придбанні спеціальних засобів пересування тощо; ступінь стійкого обмеження життєдіяльності для направлення дитини-інваліда до реабілітаційних установ та інших установ, що здійснюють соціальне обслуговування.

Згідно з підпунктом 4 пункту 7 Положення №917, комісії аналізують рівень дитячої інвалідності за категоріями дитина з інвалідністю, дитина з інвалідністю підгрупи А.

Відповідно до пункту 8 Положення №917 центральні комісії:

1) здійснюють організаційно-методичне керівництво міських, районних, міжрайонних, районних у містах комісій;

2) перевіряють за зверненням дитини з інвалідністю віком понад 15 років, батьків або законних представників дитини з інвалідністю:

правомірність прийнятих міськими, районними, міжрайонними, районними в містах комісіями рішень щодо встановлення інвалідності;

якість розроблення індивідуальних програм реабілітації та здійснюють контроль за їх виконанням;

3) розробляють комплексні заходи у регіонах щодо профілактики і зниження рівня дитячої інвалідності, а також в установленому порядку удосконалюють механізм проведення реабілітації дітей з інвалідністю;

4) проводять у складних випадках огляд хворих дітей та дітей з інвалідністю за направленнями міських, районних, міжрайонних, районних у містах комісій;

5) надають консультаційну допомогу фахівцям з питань проведення медико-соціальної експертизи дітей міських, районних міжрайонних, районних у містах комісій;

6) направляють в особливо складних випадках дітей, батьки або законні представники яких звертаються для встановлення інвалідності дитині, до центральної комісії МОЗ;

7) впроваджують у роботу наукові принципи і методи, розроблені науково-дослідними установами, готують пропозиції щодо удосконалення медико-соціальної експертизи;

8) беруть участь у конференціях, нарадах, семінарах з питань профілактики дитячої інвалідності, реабілітації та адаптації дітей з інвалідністю.

Згідно пункту 16 Положення №917, Основними категоріями життєдіяльності є здатність до: - самообслуговування; - самостійного пересування; - орієнтації; -спілкування; - контролювання своєї поведінки; - навчання; - трудової діяльності.

Суд зазначає, що згідно Медичного висновку №193 від 10.09.2019 малолітній ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , у 2019 році встановлений діагноз "цукровий діабет", І тип, вперше виявлений, підгрупа "А" до 10 вересня 2021 року.

Медичний висновок дійсний до 22 травня 2035 року, дата перегляду - 01 травня 2035 року.

Медичний висновок сформовано по факту проходження комплексного медичного обстеження, а також Висновку Лікарсько-Консультативної комісії Комунального некомерційного підприємства "Тернопільська обласна дитяча клінічна лікарня" Тернопільської обласної ради №165 від 12.09.2019.

Суд звертає увагу, що Медичний висновок №193 від 10.09.2019 є дійсним, позивач у встановлений законом строк його не оскаржував, відтак, погодився з його змістом.

Згідно пункту 17 Положення №917, під час комплексної оцінки різних показників, що характеризують рівень обмеження основних категорій життєдіяльності, встановлюються такі ступені їх вираження:

1) здатність до самообслуговування - здатність дитини самостійно задовольняти основні фізіологічні потреби, провадити повсякденну побутову діяльність, зокрема володіти навичками особистої гігієни:

I ступінь - здатність до самообслуговування з витрачанням при цьому більш тривалого часу, дрібність виконання дій під час самообслуговування, зменшення кількості дій під час самообслуговування з використанням у разі потреби технічних засобів;

II ступінь - здатність до самообслуговування з регулярною частковою допомогою інших осіб з використанням у разі потреби технічних засобів;

III ступінь - нездатність до самообслуговування, потреба у постійній сторонній допомозі та повна залежність від інших осіб;

2) здатність до самостійного пересування - здатність дитини самостійно переміщатися в просторі, зберігати рівновагу тіла під час пересування, перебування у спокої і під час зміни положення тіла, користуватися громадським транспортом:

I ступінь - здатність до самостійного пересування з витрачанням при цьому більш тривалого часу, дрібність виконання дій під час пересування і скорочення відстані з використанням у разі потреби технічних засобів;

II ступінь - здатність до самостійного пересування з регулярною частковою допомогою інших осіб з використанням у разі потреби технічних засобів;

III ступінь - нездатність до самостійного пересування і потреба в постійній допомозі інших осіб;

3) здатність до орієнтації - здатність дитини до адекватного сприйняття навколишнього середовища, до визначення часу і місця перебування, оцінки ситуації:

I ступінь - здатність до орієнтації тільки у звичній ситуації самостійно та/або з використанням технічних засобів;

II ступінь - здатність до орієнтації з регулярною частковою допомогою інших осіб з використанням у разі потреби технічних засобів;

III ступінь - нездатність до орієнтації (дезорієнтація) і потреба в постійній допомозі та (або) нагляді інших осіб;

4) здатність до спілкування - здатність дитини до встановлення контактів з іншими особами шляхом сприйняття, переробки і передачі інформації:

I ступінь - здатність до спілкування із зниженням темпу і обсягу отримання і передачі інформації; використання у разі потреби технічних засобів допомоги; здатність у разі ізольованого ураження органа слуху до спілкування з використанням невербальних способів і послуг сурдоперекладу;

II ступінь - здатність до спілкування з регулярною частковою допомогою інших осіб з використанням у разі потреби технічних засобів;

III ступінь - нездатність до спілкування і потреба в постійній допомозі інших осіб;

5) здатність контролювати свою поведінку - здатність дитини до усвідомлення себе і адекватної поведінки з урахуванням соціально-правових та морально-етичних норм:

I ступінь - періодичне виникнення обмеження здатності контролювати свою поведінку в складних життєвих ситуаціях та (або) постійне утруднення у виконанні рольових функцій, які зачіпають окремі сфери життя, з можливістю часткової самокорекції;

II ступінь - постійне зниження рівня критичного ставлення до своєї поведінки і навколишнього середовища з можливістю часткової корекції тільки з регулярною допомогою інших осіб;

III ступінь - нездатність контролювати свою поведінку, неможливість її корекції, потреба в постійній допомозі (нагляді) інших осіб;

6) здатність до навчання - здатність дитини до сприйняття, запам`ятовування, засвоєння і відтворення знань (загальноосвітніх, професійних та інших), оволодіння навичками та вміннями (професійними, соціальними, культурними, побутовими):

I ступінь - здатність до навчання у навчальних закладах або класах (групах) з інклюзивним навчанням у таких закладах з використанням у разі потреби корегованих методів навчання, спеціального режиму навчання та спеціальних засобів для освіти;

II ступінь - здатність до навчання за спеціальними програмами у навчальних закладах або вдома чи спеціальних навчальних закладах з використанням у разі потреби спеціальних засобів для освіти;

III ступінь - значне обмеження здатності до навчання (здатність до здобуття лише певних освітніх рівнів (початкової загальної або базової загальної середньої освіти);

7) здатність до трудової діяльності - здатність дитини провадити трудову діяльність з дотриманням вимог до змісту, обсягу, якості та умов виконання роботи:

I ступінь - здатність до провадження трудової діяльності;

II ступінь - здатність до провадження трудової діяльності у спеціально створених умовах праці, зокрема на підприємствах, в установах та організаціях або вдома, з урахуванням індивідуальних функціональних можливостей дитини, зумовлених інвалідністю, шляхом пристосування основного і додаткового устатковання, технічного обладнання чи у разі потреби - зниження кваліфікації, рівня важкості, напруження та (або) зменшення обсягу роботи тощо, нездатність продовжувати роботу за основною професією у разі збереження можливості в звичайних умовах праці провадити трудову діяльність за більш низькою кваліфікацією;

III ступінь - здатність тільки до провадження елементарних видів трудової діяльності, що не потребують здобуття будь-якої освіти.

Відповідно до пункту 21 Положення №917, підставою для встановлення дитині категорії "дитина з інвалідністю підгрупи А" є виключно висока міра втрати здоров`я та надзвичайна (повна) залежність від постійного стороннього догляду, допомоги або диспансерного нагляду та фактична нездатність до самообслуговування.

До числа дітей із виключно високою мірою втрати здоров`я належать діти, які мають будь-які основні види порушень функцій організму III і IV ступеня їх вираження (виражені та значно виражені порушення) і обмеження життєдіяльності будь-якої категорії II, III і IV ступеня їх вираження (які оцінюються відповідно до вікової норми).

Крім того суд зазначає, що відповідно до статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Конституційний Суд України, вирішуючи питання, порушені в конституційному зверненні і конституційному поданні щодо тлумачення частини другої статті 55 Конституції України, в рішенні від 14.12.2011 №19-рп/2011 зазначив, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (частина друга статті 3 Конституції України). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, встановлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист.

Гарантоване статті 55 Конституції України й конкретизоване у звичайних законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб порушення, про яке стверджує позивач, було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Частиною першою статті 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За нормами частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом:

1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень;

2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень;

3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій;

4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії;

5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень;

6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Зважаючи на наведене, суд доходить висновку, що спосіб захисту, застосований судом у судовому рішенні, має призводити до поновлення права особи.

Крім того, здійснюючи передбачене статтею 55 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту. Вирішуючи спір, суд зобов`язаний надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Більш того, щоб позивачу був наданий судовий захист, суд має встановити наявність порушеного права. При чому обов`язок щодо доказування факту наявності порушеного права покладається саме на позивача.

Суд також звертає увагу, що право на звернення до адміністративного суду з позовом не завжди співпадає з правом на судовий захист, яке закріплено у статті 5 КАС України. Саме по собі звернення до адміністративного суду ще не означає, що суд зобов`язаний надати такий захист. Адже для того, щоб було надано судовий захист суд повинен встановити, що позивач дійсно має право, свободу та інтерес, про захист яких він просить і це право, свобода чи інтерес порушені у сфері публічно-правових відносин.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 12 червня 2018 року у справі №826/4406/16, від 15 серпня 2019 року справа №1340/4630/18, від 27.04.2020 у справі №826/17354/17 .

При цьому, суд зазначає, що оскаржуване рішення, дія або бездіяльність суб`єкта владних повноважень повинні бути такими, що породжують, змінюють або припиняють права та обов`язки позивача.

Тобто, що кожна особа (позивач) має право звернутися за захистом свого порушеного права, порушення якого допущено особою, до якої заявлено позов. Право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджувальне порушення було обґрунтованим. Однак, гіпотетичний інтерес не охоплюється судовим захистом. Наведені вище положення не дозволяють скаржитися щодо певних обставин абстрактно.

Захисту у порядку адміністративного судочинства підлягають порушені права особи у публічно-правових відносинах, у яких відповідач реалізовує владні управлінські функції стосовно заявника.

Слід наголосити, що адміністративне судочинство спрямоване на захист саме порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин, тобто для задоволення позову адміністративний суд повинен установити, що в зв`язку з прийняттям рішенням чи вчиненням дій (допущення бездіяльності) суб`єктом владних повноважень порушуються права, свободи чи охоронювані законом інтереси позивача.

Суд звертає увагу, що позивач звертався до відповідачів з письмовими заявами на яві йому були надані відповіді.

Таким чином суд погоджується з твердженням представника Комунального некомерційного підприємства "Тернопільська міська дитяча комунальна лікарня" враховуючи чинність Медичного висновку №193 від 10.09.2019, консультативного висновку Комунального некомерційного підприємства "Тернопільська обласна дитяча клінічна лікарня" Тернопільської обласної ради №165 від 12.09.2019, Індивідуальна програма реабілітації інваліда №193/405 від 14.08.2021 не є рішенням, яке підлягає скасуванню оскільки носить рекомендаційний характер та жодним чином не порушує права дитини щодо встановлення дитині категорії "дитина з інвалідністю підгрупи А".

Також запис лікаря ендокринолога від 1.22р. в направленні на комісію ЛКК від 21.01.2021 є документом що відображає медичні обстеження та не є відмовою у встановленні дитині категорії "дитина з інвалідністю підгрупи А".

При цьому суд вважає за можливе врахувати позицію Європейського суду з прав людини, яку він висловив у справі "Федорченко та Лозенко проти України" (заява №387/03, 20 вересня 2012 року, п.53), відповідно до якої суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом", тобто, аргументи сторони мають бути достатньо вагомими, чіткими та узгодженими.

Одночасно суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, сформовану у справі "Серявін та інші проти України" (№4909/04), згідно з якою у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (RuizTorijav. Spain) №303-A, пункт 29).

Окрім того, відповідно до пункту 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Залишаючи без оцінки окремі аргументи учасників справи, суд виходить з того, що такі обставини лише опосередковано стосуються суті і природи спору, а їх оцінка не має вирішального значення для його правильного вирішення.

Закріплений у частині першій статті 9 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

За змістом частини першої статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Підстави для відшкодування судових витрат у справі відповідно до положень статті 139 КАС України відсутні.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 в інтересах малолітньої ОСОБА_2 до Комунального некомерційного підприємства "Тернопільська обласна дитяча клінічна лікарня" Тернопільської обласної ради, Комунального некомерційного підприємства "Тернопільська міська дитяча комунальна лікарня" про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 20 вересня 2022 року.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- ОСОБА_1 в інтересах малолітньої ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 );

відповідачі:

- Комунальне некомерційне підприємство "Тернопільська обласна дитяча клінічна лікарня" Тернопільської обласної ради (місцезнаходження: вул. Ак. Сахарова, 2, м. Тернопіль, 46023 );

- Комунальне некомерційне підприємство "Тернопільська міська дитяча комунальна лікарня" (місцезнаходження: вул. Клінічна, 1а, м. Тернопіль, 46002, );

Головуючий суддя Мартиць О.І.