Справа № 420/5173/22
Суддя: Скрипченко В.О.
Дата ухвалення: 2022-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 вересня 2022 р.м.ОдесаСправа № 420/5173/22
Головуючий в 1 інстанції: Завальнюк І.В.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача Скрипченка В.О.,

суддів Косцової І.П. та Осіпова Ю.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 14 червня 2022 року (суддя Завальнюк І.В., м. Одеса, повний текст рішення складений 14.06.2022) про закриття провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, третя особа Головне управління Національної поліції в Одеській області, про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

В С Т А Н О В И В:

21 березня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до адміністративного суду з позовом до Департаменту патрульної поліції, у якому просив:

- визнати протиправним та скасувати наказ №174 від 16.03.2022 в частині звільнення позивача з посади капрала поліції взводу №2 роти №7 батальйону №1 полку УПП в Одеській області ДПП зі служби в поліції за самоусунення від виконання основних та додаткових завдань;

- поновити позивача на посаді капрала поліції взводу №2 роти №7 батальйону №1 полку УПП в Одеській області ДПП;

- стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 14 червня 2022 року провадження у справі закрито на підставі пункту 8 частини першої статті 238 КАС України.

Не погоджуючись з вищезазначеним судовим рішенням ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати оскаржену ухвалу та повернути справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Обґрунтовуючи подану скаргу апелянт зазначив, що незважаючи на те, що оспорюваний наказ від 16.03.2022 року №174 скасовано, і спірна ситуація, начебто, вирішена, 25 травня 2022 року проголошено наказ за №307, відповідно до якого за вчинення дисциплінарного проступку, що виразився в порушенні вимог пунктів 1, 2, 4, 5, 8 та 13 частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту, Присяги працівника поліції, пунктів 1 та 2 частини першої статті 18, частини другої статті 24 Закону України "Про Національну поліцію", абзаців другого та третього пункту 1 розділу II Правил, відповідно до пункту 7 частини третьої статті 13 Дисциплінарного статуту до поліцейського взводу №2 роти №1 батальйону №1 полку УПП в Одеській області ДПП капрала поліції ОСОБА_1 , який залишив місце несення служби 24.02.2022 та не вийшов на службу без поважних причин з 24.02.2022 до 16.03.2022 та з 18.05.2022 до 20.05.2022, застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення із служби в поліції. Апелянт вважає, що оскільки відповідно до наказу №307 від 25.05.2022 року питання стосовно поважності строку не виходу позивача на службу з поважних причин з 24.02.2022 року відповідачем не визнається, відсутні причини для закриття даної справи.

Також апелянт зауважив, що в постановах Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі №456/647/18, від 13 травня 2020 року у справі №686/20582/19, від 9 вересня 2020 року у справі №750/1658/20 зазначено, що закриття провадження у справі через відсутність предмета спору можливе лише за умови, якщо предмет спору відсутній під час пред`явлення позову.

Відповідач надіслав до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, у якому зазначив про законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Апеляційним судом справа розглянута в порядку письмового провадження відповідно до статті 311 КАС України, якою передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів у разі, в тому числі, відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, відзиву на неї, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду колегія суддів дійшла таких висновків.

Так, пунктом 8 частини першої статті 238 КАС України визначено, що суд закриває провадження у справі щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо оскаржувані порушення були виправлені суб`єктом владних повноважень і при цьому відсутні підстави вважати, що повне відновлення законних прав та інтересів позивача неможливе без визнання рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправними після такого виправлення.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26 червня 2018 року у справі №800/369/17 зазначила, що у розумінні пункту 8 частини першої статті 238 КАС України у разі встановлення під час розгляду справи виправлення відповідачем оскаржуваних позивачем порушень, суд має вирішити питання можливості закриття провадження у справі. При цьому, вирішуючи зазначене питання суд має з`ясувати, чи не призведе закриття провадження у справі до того, що законні права та інтереси позивача не будуть відновлені навіть після виправлення відповідачем оскаржуваних порушень.

Тобто для застосування такої підстави для закриття провадження у справі необхідна сукупність певних фактів. Зокрема, оскаржувані порушення мають бути виправлені самостійно суб`єктом владних повноважень, а також мають бути відсутні підстави вважати, що повне відновлення законних прав та інтересів позивача неможливе без визнання таких дій чи бездіяльності протиправними.

За змістом частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Повноваження суду при вирішенні справи визначені статтею 245 КАС України, пунктом 2 частини другої якої визначено, що у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Частиною першою та другою статті 235 КЗпП України передбачено, що у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що для закриття провадження у відносинах публічної служби на підставі пункту 8 частини першої статті 238 КАС України необхідним є встановлення факту виправлення суб`єктом владних повноважень порушень, які оскаржуються позивачем в судовому порядку. При цьому, відповідне усунення порушень має бути здійснено суб`єктом владних повноважень самостійно та в обсязі, який дає підстави для висновку про повне відновлення порушених прав позивача, з яким останній погоджується.

Колегією суддів з матеріалів справи встановлено, що підставою для звернення до суду слугувала незгода позивача із наказом Департаменту патрульної поліції №174 від 16.03.2022 року, яким до поліцейського взводу №2 роти №7 батальйону №1 полку УПП в Одеській області ДПП капрала поліції ОСОБА_1 застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення із служби в поліції.

В подальшому наказом Департаменту патрульної поліції Національно поліції України від 16.03.2022 року №626 о/с, відповідно до пункту 6 частини першої статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" капрала поліції ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції.

Між тим, судом першої інстанцій встановлено та підтверджено матеріалами справи, що наказом Департаменту патрульної поліції Національної поліції України від 12.05.2022 року №281 "Про скасування наказів ДПП про застосування дисциплінарних стягнень", скасовано наказ ДПП "Про застосування до працівників управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції дисциплінарного стягнення" від 16.03.2022 року №174 в частині застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції, в тому числі, до поліцейського взводу №2 роти №7 батальйону №1 полку управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції капрала поліції ОСОБА_1 (а.с. 41-43).

Згідно Витягу з наказу від 13.05.2022 року №785 о/с скасовано пункт наказу Департаменту патрульної поліції від 16.03.2022 року №626 о/с в частині звільнення зі служби в поліції відповідно до пункту 6 частини першої статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" капрала поліції ОСОБА_1 (а.с. 44).

У вищезазначеному наказі також міститься обов`язок щодо необхідності виплати грошового забезпечення капралу поліції ОСОБА_1 за час вимушеного прогулу з 17.03.2022 по 12.05.2022.

Отже, внаслідок прийняття 12.05.2022 року Департаментом патрульної поліції Національної поліції України наказу №281 "Про скасування наказів ДПП про застосування дисциплінарних стягнень", скасовано наказ ДПП "Про застосування до працівників управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції дисциплінарного стягнення" наказ від 16.03.2022 року №174, що оскаржуються, втратили чинність і, внаслідок прийняття наказу від 13.05.2022 року №785 о/с, не тягне у теперішній час жодних правових наслідків для позивача, що свідчить про відсутність публічно-правового спору як такого.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскаржувані порушення були виправлені суб`єктом владних повноважень шляхом прийняття рішень, на підставі яких в спірних правовідносинах оскаржуване в частині рішення втратило чинність, при цьому, відповідне усунення порушень здійснено відповідачем в обсязі, який дає підстави для висновку про повне відновлення порушених прав позивача, а тому наявні підстави для закриття провадження у справі.

Зазначені висновки підтверджуються доводами апелянта про те, що 25 травня 2022 року проголошено новий наказ №307, відповідно до якого до поліцейського взводу №2 роти №1 батальйону №1 полку УПП в Одеській області ДПП капрала поліції Кириченка В.О. застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення із служби в поліції.

Колегія суддів зауважує, що у разі незгоди з наказом від 25.05.2022 року №307 ОСОБА_1 має право оскаржити його до суду та довести його неправомірність та безпідставність.

Посилання апелянта на правову позицію Верховного Суду, висловлену у постановах від 10 квітня 2019 року у справі №456/647/18, від 13 травня 2020 року у справі №686/20582/19, від 9 вересня 2020 року у справі №750/1658/20 колегія суддів вважає помилковими, оскільки, згадані висновки стосуються застосуванню закриття провадження у справі на підставі пункту 2 частини першої статті 255 ЦПК України.

До того ж, правова позиція в зазначених постановах Верховного Суду є неактуальною, згідно до постанови Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 20 вересня 2021 року у справі №638/3792/20.

Ураховуючи викладене колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про наявність підстав для закриття провадження у справі на підставі пункту 8 частини першої статті 238 КАС України.

Доводи апеляційної скарги позивача зазначених висновків не спростовують, оскільки ґрунтуються на помилковому розумінні норм права та не дають підстав вважати, що судом першої інстанції допущено порушення норм процесуального права при постановленні оскаржуваної ухвали про закриття провадження у справі.

Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відтак, апеляційна скарга позивача задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 292, 308, 311, 312, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 14 червня 2022 року про закриття провадження у справі без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення апеляційного суду, або з дня вручення учаснику справи повного судового рішення.

Головуючий суддя-доповідач В.О.Скрипченко

Суддя І.П.Косцова

Суддя Ю.В.Осіпов