Справа № 640/24782/21
Суддя: Костюк Любов Олександрівна
Дата ухвалення: 2022-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 вересня 2022 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Костюк Л.О.;

суддів: Бужак Н.П., Кобаля М.І.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу громадянина Грузії ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 травня 2022 року (розглянута за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, м. Київ, дата складання повного тексту рішення - відсутня) у справі за адміністративним позовом щеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом громадянина Грузії ОСОБА_1 до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби України у м. Києві та Київській області про визнання протиправними та скасування рішень,

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2021 року, громадянин Грузії ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби України у м. Києві та Київській області (далі - відповідач), в якому просить суд визнати протиправними та скасувати рішення відповідача:

- від 26.05.2021 №115 про скасування позивачу дозволу на імміграцію в Україні;

- від 26.05.2021 №3429/115-1 про скасування позивачу посвідки на постійне проживання в Україні.

Позовна заява обґрунтована тим, що позивач не запрошувався відповідачем для надання пояснень при прийнятті оспорюваних рішень і не отримував повідомлення про їх прийняття чим порушено право позивача на захист.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 травня 2022 року відмовлено у задоволенні позову повністю.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій просять скасувати рішення суду першої інстанції як таке, що прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нове, яким позов задоволити.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, як це передбачено ст. 311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню та погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позовних вимог, з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції, що 13 січня 2005р. стосовно позивача прийнято рішення про надання дозволу на імміграцію в Україну та документовано його посвідками на постійне проживання в Україні від 14.01.2005 НОМЕР_1 , від 22.02.2010 КИ №022750/110765 (обмін, у зв`язку з втратою) і від 26.08.2020 № 900040702 (обмін, у зв`язку із втратою).

Листом Департаменту у справах іноземців та осіб без громадянства ДМС України від 25.05.2021 №8.1/1791-21 відповідачу направлено подання Департаменту стратегічних розслідувань НП України від 24.05.2021 №5400/55/01-2021 пр скасування дозволу на імміграцію в Україну, посвідки на постійне місце проживання, примусове видворення та зоборону вїзду на територію України стосовно позивача.

За результатами розгляду вказаного подання відповідачем складено висновок про доціль ність скасування рішення від 13.01.2005 про надання позивачу дозволу на імміграцію і виданих на його підставі посвідок на постійне проживання в Україні, підтриманий листом Департаменту у справах іноземців та осіб без громадянства Державної міграційної служби України від 26.05.2021 №8.1/1830-21 і затверджений начальником ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області 26.05.2021.

26 травня 20021р. відповідачем прийнято рішення:

- №115 про скасування позивачу дозволу на імміграцію в Україну, виданого 13.01.2005, на підставі п.п. З, 4 ч. 1 ст. 12 Закону України «Імміграцію»;

- №3429/115-1 про скасування позивачу посвідки на постійне проживання в Україні № НОМЕР_2 на підставі пп. 1 п. 64 Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на постійне проживання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.04.2018 №321 (далі - Порядок №321).

Листом ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області від 31.05.2021 №8010.6.1- 22411/8010.6-21 оспорювані рішення надіслані позивачу.

Надаючи правову оцінку обставинам та матеріалам справи, а також наданим додатковим поясненням та запереченням сторін, колегія суддів зазначає наступне.

Спірні правовідносини виникли у сфері імміграції в Україну іноземців та осіб без громадянства і стосуються правомірності рішень про скасування дозволу на імміграцію та про скасування посвідки на постійне проживання в Україні.

Згідно з пп. З, 4 ч. 1 ст. 12 Закону України від 07.06.2001 №2491-111 «Про імміграцію» (далі - Закон №2491) дозвіл на імміграцію може бути скасовано, якщо:

- дії іммігранта становлять загрозу національній безпеці України, громадському порядку в Україні і п. 3):

- це є необхідним для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України і п. 4).

Згідно з п. 21 Порядку провадження за заявами про надання дозволу на імміграцію і поданнями про його скасування та виконання прийнятих рішень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.12.2002 №1983 (далі - Порядок №1983), дозвіл на імміграцію скасовується органом, який прийняв рішення про надання такого дозволу.

Питання щодо скасування дозволу мають право порушувати ДМС, її територіальні органи та територіальні підрозділи, МВС, органи Національної поліції, регіональні органи СБУ та Держприкордонслужба або органи, які у межах наданих повноважень забезпечують вико нання законодавства про імміграцію, якщо стало відомо про існування підстав для скасування дозволу на імміграцію.

Згідно з п. 22 Порядку №1983 у разі коли ініціатором скасування дозволу на імміграцію є інший орган, зазначений в абзаці другому пункту 21 цього Порядку, для прийняття відповід ного рішення цим органом складається обгрунтоване подання із зазначенням підстав для скасування дозволу, визначених ст. 12 Закону №2491, що надсилається до органу ДМС, який прийняв рішення про надання такого дозволу.

Згідно з п. 23 Порядку №1983 ДМС, територіальні органи і підрозділи всебічно вивчають у місячний термін подання щодо скасування дозволу на імміграцію, запитують у разі потреби додаткову інформацію в ініціатора подання, інших органів виконавчої влади, юридичних і фізичних осіб, а також у разі необхідності запрошують для надання пояснень іммігрантів, стосовно яких розглядається це питання. На підставі результату аналізу інформації приймається відповідне рішення.

Про прийняте рішення письмово повідомляються протягом тижня ініціатори процедури скасування дозволу на імміграцію.

Копія рішення про скасування дозволу на імміграцію видається не пізніше як у тижневий строк з дня його прийняття особі, стосовно якої прийнято таке рішення, під розписку чи надсилається рекомендованим листом.

Згідно з пп. 1 п. 64 Порядку №321 посвідка скасовується територіальним органом/тери- торіальним підрозділом ДМС, який її видав, у разі скасування дозволу на імміграцію в Україну відповідно до ст. 12 Закону №2491.

Згідно з копією подання Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України від 24.05.2021 №5400/55/01-2021 у ньому зазначено таке: " до Стратегії боротьби з організованою злочинністю, схваленої розпорядженням Кабінету Міністрів України від 16 вересня 2021 року №1126-р, в умовах складного безпекового середовища навколо України та криміногенної ситуації всередині держави організована злочинність становить пряму загрозу для національної безпеки.

В структурі організованої злочинності найбільшу загрозу становлять особи, які перебувають у статусі підвищеного злочинного впливу, у тому числі у статусі "вора в законі", а також кримінальні авторитети - лідери організованих злочинних угруповань.

Вказані особи, перебуваючи на території України та за її межами, створюють стійкі організовані групи та злочинні організації, встановлюють корумповані зв`язки з представника ми органів державної влади та місцевого самоврядування, судових та правоохоронних органів, на виконання завдань спеціальних служб та розвідувальних органів держави-агресора проводять розвідувально-підривну діяльність з метою дестабілізації суспільно-політичної обстановки в Укрсіїні та поширюють вплив організованої злочинності на процеси, що відбу ваються в економічній, політичній, соціальній сферах, а також в умовах виконання покарань.

Згідно Указу Президента України від 21.05.2021 про введення в дію рішення

Ради національної безпеки і оборони України від 14 травня 2021 року "Про застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)" до суб`єкта підвищеного злочинного впливу, який має статус "кримінального авторитета" та учасника

права особи користуватися та

злочинної групи, застосовано санкції, а саме:

блокування активів - тимчасове обмеження розпоряджатися належним їй майном;

обмеження торговельних операцій;

обмеження, часткове чи повне припинення транзиту ресурсів, польотів та перевезень територією України;

запобігання виведенню капіталів за межі України; зупинення виконання економічних та фінансових зобов`язань;

повна або часткова заборона вчинення правочинів щодо цінних паперів, емітентами яких є особи, до яких застосовано санкції згідно з цим Законом;

припинення видачі дозволів, ліцензій на ввезення в Україну з іноземної держави чи вивезення з України валютних цінностей та обмеження видачі готівки за платіжними картками, емітованими резидентами іноземної держави;

відмова в наданні та скасування віз резидентам іноземних, застосування інших

заборон в 'їзду на територію України;

інші санкції, що відповідають принципам їх застосування, встановленим цим Законом (віомовав оформленні посвідки на тимчасове проживання, скасування посвідки на тимчасове проживання; відмова у наданні дозволу на імміграцію, скасування дозволу на імміграцію, скасування посвідки на постійне проживання; відмова в продовженні строку перебування в Україні: відмова у визнанні біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту; відмовау прийнятті заяви про набуття/прийняття до громадянства України та задоволенні;

скасування рішень про прийняття до громадянства, скасування рішень про набуття громадянства; припинення громадянства; примусове видворення за межі України).

Відповідно до наявної інформації з метою легалізації на територію України прибув уродженець Грузії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який є учасником організованої злочинної групи, що вчиняє тяжкі та особливо тяжкі злочини.

За період перебування на території України ОСОБА_1 перевірявся на причетність до вчинення кримінального правопорушення, в рамках кримінального провадження за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 cm. 125 КК України (тілесні ушкодження).

Останній, являється організатором злочинних схем отримання грошових коштів від громадян шляхом шахрайських дій пов`язаних з банківськими операціями.

Своїми безпосередніми діями ОСОБА_1 створює реальну загрозу національним інтересам, національні безпеці, порушує права і свободи людини та громадянина, сприяє дестабілізації суспільно-політичної обстановки в Україні та поширює вплив організованої злочинності на процеси, що відбуваються в економічній, політичній і соціальній сферах.".

До відзиву додано копії Указу Президента України від 21.05.2021 №203/2021 і частину додатка №1 до нього, яким введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 14.05.2021 про застосування до позивача ряду санкцій і обмежень, зокрема про скасування дозволу на імміграцію, скасування посвідки на постійне проживання.

Беручи до уваги ці докази відповідача та враховуючи відсутність проти них заперечень позивача у відповіді на відзив, суд відхиляє доводи позивача про необґрунтованість подання Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України та вважає, що вказане подання, з урахуванням відповідних рішення Ради національної безпеки і оборони України та Указу Президента України, є достатньою підставою для застосування п.п. З, 4 ч. 1 ст. 12 Закону №2491 і прийняття відповідачем оспорюваних рішень відповідно до пп. 21-23 Порядку №1983 і пп. 1 п. 64 Порядку №321.

Щодо посилання позивача на відсутність документального підтвердження зазначених у поданні обставин, а також його міркування про недоведеність у поданні вчинення позивачем злочинів, передбачених ст.ст. 125, 190 КК України, не свідчать про допущення відповідачем порушень законодавства при прийнятті оспорюваних рішень, оскільки висновок про наявність передба-чених ст. 12 Закону №2491 підстав для цього у достатній мірі підтверджується відповідними рішенням Ради національної безпеки і оборони України та Указом Президента України.

Щодо посилання позивача про порушення відповідачем порядку прийняття оспорюваних рішень, оскільки позивач не запрошувався для надання пояснень і він не отримував повідомлення про прийняття оспорюваних рішень відхиляються судом з таких підстав.

За змістом п. 23 Порядку №1983 запрошення іммігранта для надання пояснень не є обов`язковим і може здійснюватись відповідачем у разі необхідності. У цій справі відповідач такої необхідності не виявив, що не свідчить про порушення п. 23 Порядку №1983.

Копія листа відповідача від 31.05.2021 №8010.6.1-22411/8010.6-21, заперечень проти якої позивач у відповіді на відзив не навів, підтверджує надіслання оспорюваних рішень на адресу проживання позивача, що вказана у його заявах і інших матеріалах особової справи: АДРЕСА_1 . У справі відсутні відомості про те, що позивач повідомляв відповідача про зміну місця проживання.

Інших аргументованих доводів і доказів, які б доводили порушення відповідачем вимог законодавства і прав позивача при прийнятті оспорюваних рішень, позивач не надав.

На підстав вище викладеного, колегія суддів приходить до висновку про доведеність відповідачем правомірності оспорюваних рішень, які прийняті на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Законом №2491, Порядків №1983 і №321, обґрунтовано, і судом не встановлено порушення інших передбачених ст. 2 КАС України критеріїв, для визнання оспорюваних рішень протиправними і їх скасування.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції в повній мірі досліджено обставини справи на підставі яких суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що у задоволенні позову необхідно відмовити у повному обсязі.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Зі змісту частин 1-4 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Згідно з п.1 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням вище викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 241, 242, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу громадянина Грузії Дашдамірова Єлчу - залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 травня 2022 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя: Л.О. Костюк

Судді: Н.П. Бужак

М.І. Кобаль