Справа № 638/4968/21
Суддя: Штих Т. В.
Дата ухвалення: 2022-09-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 638/4968/21
Провадження № 2-а/638/36/22
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20.09.2022 Дзержинський районний суд м. Харкова в складі:
головуючої Штих Т. В.
за участю секретаря Зайченко Р.О.,
розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Харковi адміністративну справу за адміністративним позовом адвоката Валько Віталія Сергійовича в інтересах ОСОБА_1 до Східного регіонального управління державної прикордонної служби України третя особа начальник групи ІПК ВІПС ( тип А) ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ім. В. Банних ст. лейтенант ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі за адміністративне правопорушення та обмеження усним зауваженням,-

в с т а н о в и в:
Представник позивача звернувся до Дзержинського районного суду міста Харкова з позовом інтересах ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 третя особа начальник групи ІПК ВІПС ( тип А) ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ім. В. Банних ст. лейтенант ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі за адміністративне правопорушення та обмеження усним зауваженням.
В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 21 березня 2021 року на пункті пропуску «Мілове» позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 204-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено штраф в розмірі 1700 (одна тисяча сімсот гривень 00 коп.) гривень на підставі постанови про накладення адміністративного стягнення № 148092 від 21.03.2021 року.
Позивач не погоджується з вказаними твердженнями, вважає, що при складенні постанови були порушені права позивачки.

Позивач просить скасувати постанову про накладання адміністративного стягнення № 148092 від 21.03.2021 року на ОСОБА_1 у виді штрафу в розмірі 1700,00 (одну тисячу сімсот) гривень, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого за ч. 1 ст. 204-2 КУпАП та обмежитись усним зауваженням.
Сторони у судове засідання не з`явились. Представник позивача подав заяву, де просив справу розглядати за його відсутності.

Відповідно до ухвали від 16 листопада 2021 року провадження у справі відкрите.

04 січня 2022 року відповідачем надано відзив на позовні вимоги, де представник відповідача просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Вивчивши фактичні обставини справи, дослідивши надані сторонами докази, суд вважає, що позовні вимоги не можуть бути задоволені частково.

Судом встановлено, що 21 березня 2021 року на пункті пропуску «Мілове» ім. В. Банних старшим лейтинантом ОСОБА_2 ( старший прикордонних нарядів в ППр) ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 204-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено штраф в розмірі 1700 (одна тисяча сімсот гривень 00 коп.) гривень на підставі постанови про накладення адміністративного стягнення № 148092 від 21.03.2021 року

Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Ст. 286 КАС України передбачено, що адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевим загальним судом, як адміністративним судом протягом десяти днів з дня відкриття провадження у справі.
Відповідно до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративні правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, в тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Крім того, Конституційний Суд України у рішенні від 26.05.2015 р. у справі № 1-11/2015 за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення дав офіційне тлумачення зазначеній нормі, вказавши, що положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, яке передбачає, що "справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення", в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення "за місцем його вчинення" визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.
Відповідно до вимог ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Відповідно до п. 3 Порядку в`їзду осіб, переміщення товарів на тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях і виїзду осіб, переміщення товарів з таких територій», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2019 року № 815 (надалі Порядок) в`їзд/виїзд осіб, у тому числі транспортних засобів, за допомогою яких вони переміщуються, а також переміщення товарів на тимчасово окуповані території та з таких територій здійснюється виключно через визначені контрольні пункти відповідно до вимог цього Порядку. Контрольні пункти функціонують без вихідних, цілодобово. Пропуск осіб, транспортних засобів та товарів через такі пункти здійснюється відповідно до режиму їх функціонування, встановленого Командувачем об`єднаних сил. Контрольні пункти не призначені для перетинання державного кордону. Рух автомобільного транспорту в межах контрольованої території від контрольних пунктів до лінії розмежування та у зворотному напрямку здійснюється лише дорожніми коридорами (автомобільними). Поза визначеними контрольними пунктами в`їзду/виїзду переміщення через лінію розмежування осіб, транспортних засобів та товарів заборонено. Об`їзні шляхи навколо дорожніх коридорів (автомобільних та на залізничному транспорті) за рішенням Командувача об`єднаних сил ліквідуються (перекриваються). За рішенням Командувача об`єднаних сил у районі здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях у випадках, передбачених законодавством, можуть встановлюватися додаткові обмеження та/або заборони переміщення осіб, не залучених до проведення таких заходів, транспортних засобів та товарів. Виконання законних вимог уповноважених службових осіб військових формувань, правоохоронних та інших державних органів, яких залучено до здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях та які здійснюють контроль в`їзду/виїзду, є обов`язковим для всіх осіб, які в`їжджають на тимчасово окуповані території та виїжджають з таких територій.

Згідно з п. 5 Інструкції з оформлення посадовими особами Державної прикордонної служби України матеріалів справ про адміністративні правопорушення, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України 18 вересня 2013 року N 898 (у редакції наказу Міністерства внутрішніх справ України від 21 грудня 2018 року N 1046), зареєстрованований Міністерстві юстиції України 09 жовтня 2013 р. за N 1729/24261 (надалі Інструкція з оформлення Інструкцією з оформлення посадовими особами Державної прикордонної служби України матеріалів справ про адміністративні правопорушення) Постанова про накладення адміністративного стягнення та постанова про закриття справи про адміністративне правопорушення оформлюються відповідно до вимог, установлених статтею 283 КУпАП, та мають містити: повне найменування уповноваженої посадової особи, яка винесла постанову (посада, прізвище, ім`я, по батькові); дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я, по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування); опис обставин, установлених під час розгляду справи; посилання на пункт (статтю) нормативно-правового акта, який (яка) передбачає відповідальність за адміністративне правопорушення; прийняті у справі рішення, а також інформацію про право оскарження постанови в порядку та строки, визначені статтями 288, 289 КУпАП.

Додатком 6 до Інструкції з оформлення посадовими особами Державної прикордонної служби України матеріалів справ про адміністративні правопорушення (в редакції Наказу Міністерства внутрішніх справ № 1046 від 21.12.2018 затверджено форму постанови про накладення адміністративного стягнення.

Так, Постанова не містить обов`язкових реквізитів, а саме: не зазначено номер телефону та е-mail підрозділу органу охорони державного кордону.

Відповідно до ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, та за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису).

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, орган державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб передбачений Конституцією та законами України.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Статтею 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ст. 280 КУпАП).

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцієюта законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ч.1 ст.72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, що беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд зазначає, що від імені органів Державної прикордонної служби України розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право: начальники органів охорони державного кордону та Морської охорони Державної прикордонної служби України та їх заступники; інші посадові особи, уповноважені керівником центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону України.

Відповідно до п. 3 розд. ІІ Інструкції з оформлення посадовими особами Державної прикордонної служби України матеріалів справ про адміністративні правопорушення, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18.09.2013 № 898, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 9 жовтня 2013 р. за № 1729/24261 (далі Інструкції 898), від імені Держприкордонслужби розглядати справи про адміністративні правопорушення, передбачені частиною першою статті 222-1 КУпАП, та накладати адміністративні стягнення мають право: начальники органів охорони державного кордону, командири загонів морської охорони та їх заступники; начальники відділів прикордонної служби та їх перші заступники; коменданти оперативно-бойових прикордонних комендатур та їх перші заступники; начальники підрозділів (відділень (груп) інспекторів прикордонної служби, відділень (груп) дільничних інспекторів прикордонної служби, відділів спеціальних дій на воді) та командири кораблів, катерів і дивізіонів, які безпосередньо виконують завдання з охорони державного кордону України або суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні чи залучаються та беруть безпосередню участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та в період здійснення зазначених заходів; старші змін прикордонних нарядів, старші прикордонних нарядів у пунктах пропуску (пунктах контролю) через державний кордон або контрольних пунктах в`їзду-виїзду.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 288 КУпАП передбачено, що постанову по справі про адміністративне правопорушення, ухвалену органом (посадовою особою) може бути оскаржено у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Відповідно до п. 9 розд. IV Інструкції № 889, у разі незгоди з прийнятим рішенням по справі про адміністративне правопорушення особа, стосовно якої винесено постанову, може подати скаргу на постанову в порядку та строки, визначені статтями 288, 289 КУпАП.

ІНФОРМАЦІЯ_3 здійснює свої повноваження на підставі Закону України «Про Державну прикордонну службу України», Положення про регіональне управління Державної прикордонної служби України, затвердженого наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України від 17.10.2003 № 173 (далі - Положення) та є окремою юридичною особою, зареєстрованою в ЄДРПОУ за № 14321937.

Відповідно до п. 1 Положення, регіональне управління в межах повноважень, делегованих Адміністрацією Державної прикордонної служби України, забезпечує реалізацію державної політики з прикордонних питань, недоторканність державного кордону та охорону суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні у межах ділянки відповідальності, здійснює керівництво оперативно-службовою та адміністративно-господарською діяльністю підпорядкованих органів охорони державного кордону, органів забезпечення і переданих у підпорядкування загонів морської охорони.

Суд акцентує увагу, що ІНФОРМАЦІЯ_3 , як орган, а так само посадові особи ІНФОРМАЦІЯ_2 (код ЄДРЮО, ФОП та ГО 14321937) не складали протоколу про адміністративне правопорушення та не виносили постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 204-2 КУпАП. Посадова особа начальник групи ІПК ВІПС (тип А) ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ім. В.Банних ст. лейтенант ОСОБА_3 не є посадовою особою ІНФОРМАЦІЯ_2 (код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ).

Відповідно до п. 2 Положення про відділ прикордонної служби Державної прикордонної служби України, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 15.04.2016 № 311, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 13 травня 2016 року за № 719/28849, «відділ прикордонної служби України є основним структурним підрозділом прикордонного загону», тобто начальник групи ІПК ВІПС (тип А) ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_1 проходить військову службу саме в прикордонному загоні, а не в регіональному управлінні.

Враховуючи положення п. 3 ч. 1 ст. 288 КУпАП, вищестоящим органом по відношенню до відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 », який має повноваження розглядати скаргу на постанову начальника групи ІПК ВІПС (тип А) ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ім. В.Банних НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України про накладення адміністративного стягнення серії № 148092 від 21.03.2021 про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності, яке передбачене ч. 1 ст. 204-2 КУпАП, а так само бути відповідачем у справі по скарзі на дії військовослужбовця - повинен бути ІНФОРМАЦІЯ_4 (найменування відповідно до ЄДРПОУ - військова частина НОМЕР_3 ) окрема від ІНФОРМАЦІЯ_2 юридична особа.

Вказане підтверджується зокрема і правовою позицією Верховного Суду, що викладена у Постанові від 26 грудня 2019 року у справі №724/716/16-а.

«20. Аналіз наведених норм права свідчить про те, що при розгляді справ про адміністративні правопорушення, зокрема, передбачених статтею 53-1 КУпАП державні інспектори відповідного орану діють не як самостійний суб`єкт владних повноважень, а від імені центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів Державної інспекції сільського господарства України.
21. Отже, відповідні інспектори не можуть виступати самостійним відповідачем у таких справах, оскільки належним відповідачем є саме відповідний орган, на який, зокрема положеннями статті 242-1 КУпАП покладено функціональний обов`язок розглядати справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 47 - 50, 52 - 53-1.
22. Використання у зазначених вище нормах формулювань "від імені центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів", "розгляд яких віднесено до відання органів, зазначених у статтях 222-244-20 КУпАП" вказує на те, що відповідачем у таких справах, які розглядаються судом в порядку, визначеному КАС України, є саме орган державної влади - суб`єкт владних повноважень, а не особа, яка перебуває з цим органом у трудових відносинах та від його імені здійснює розгляд справ про адміністративні правопорушення та накладає адміністративні стягнення.»

До Східного регіонального управління від Позивача не надходило скарг на постанову про притягнення її до адміністративної відповідальності за ст. 204-2 КУпАП. Відтак регіональне управління не приймало рішень щодо дій нижчестоящих органів за відсутності таких підстав.

Отже, аналізуючи зміст позовних вимог слід дійти висновку про відсутність будь-яких порушень ІНФОРМАЦІЯ_3 , як суб`єктом владних повноважень, прав, свобод або інтересів ОСОБА_5 в частині притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
Як роз`яснив Верховний суд України в своїй постанові від 31.01.2018 по справі № 802/2678/15-а, обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених права чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.
Відповідно до постанови Верховного Суду від 31.01.2018 у справі № 802/2678/15-а, відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті, і є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.
Отже, ІНФОРМАЦІЯ_3 є неналежним відповідачем у справі № 638/4968/21, у зв`язку з чим позовні вимоги ОСОБА_4 до ІНФОРМАЦІЯ_2 , враховуючи правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 31.01.2018 по справі №802/2678/15-а, не підлягають до задоволенню.

Слід також зазначити, що уповноважена посадова особа Державної прикордонної служби України під час притягнення особи до адміністративної відповідальності наділена так званими дискреційними повноваженнями, тобто сукупністю прав та обов`язків, що надають можливість на власний розсуд визначатися з оцінкою поведінки особи правопорушника та визначення розміру адміністративного стягнення.

Верховний Суд у своїй постанові від 31.10.2019 року у справі № 266/3228/16-а зазначив, що за своєю правовою природою, відповідно до норм чинного законодавства, повноваження відповідача щодо вирішення питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності є виключною компетенцією уповноваженого органу.

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим частиною 3 ст. 2 КАСУ критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за відповідними критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

На підставі викладеного, керуючись ст. 243- 250 КАС України, суд

вирішив:
Адміністративний позов адвоката Валько Віталія Сергійовича в інтересах ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 третя особа начальник групи ІПК ВІПС ( тип А) ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ім. В. Банних ст. лейтенант ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі за адміністративне правопорушення та обмеження усним зауваженням залишити без задоволення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття рішення судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Другого апеляційного адміністративного протягом десяти днів з дня його проголошення.
Текст документу складено 20 вересня 2022 року.

Суддя ШТИХ Т.В.