Справа № 320/8994/20
Суддя: Шевченко Н.М.
Дата ухвалення: 2022-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 вересня 2022 року м. Київ № 320/8994/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Шевченко Н.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Київській області, треті особи: Приватне сільськогосподарське підприємство «Переселенське-К», Товариство з обмеженою відповідальністю «Агро Пульс» про визнання протиправним та скасування рішення,

У С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду із позовною заявою до Головного управління ДПС у Київській області (відповідач, ГУ ДПС у Київській області), треті особи: Приватне сільськогосподарське підприємство «Переселенське-К», Товариство з обмеженою відповідальністю «Агро Пульс», в якій просить суд:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № -1016 від 20.05.2020.

Позовні вимоги вмотивовані тим, що згадане ППР винесено необґрунтовано, оскільки земельний податок за відповідну ділянку сплачений її користувачем, крім того, відповідачем порушено порядок направлення такого рішення.

Відповідач у відзиві заявлені вимоги заперечує, оскільки податковим кодексом чітко визначено платників земельного податку, яким не може бути особа, право користування земельної ділянки якої не зареєстровано.

Пояснення також надавались третіми особами. За змістом наданих документів, позовні вимоги підтримують, наголошують на неправомірності дій контролюючого органу.

Вивчивши наявні у матеріалах справи документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, суд зазначає наступне.

ОСОБА_1 є власником земельної ділянки з кадастровим номером :02:011:0011, цільове призначення «для ведення товарного сільськогосподарського виробництва», про що свідчить витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 25.09.2020.

21.08.2013 між ОСОБА_1 , як орендодавцем, та ТОВ «Агро Пульс», як орендарем, укладено договір оренди земельної ділянки №б/н, згідно з яким орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення з кадастровим номером: :02:011:0011, яка знаходиться на території Переселенської сільської ради Кагарлицького району Київської області

В подальшому, 01.05.2018 між ТОВ «Агро Пульс» (сторона 2) та Приватним сільськогосподарським підприємством «Переселенське-К» (сторона 1) був укладений договір про співпрацю № 02/18, предметом якого є співпраця Сторін в процесі здійснення господарської діяльності, визначена у розділі 2 цього договору. Пунктом 2.1.4 договору визначено, що сторона 2 зобов`язується для забезпечення співпраці надати можливість стороні 1 безперешкодно та на власний розсуд обробляти земельні ділянки, які належать стороні 2 на праві власності або праві користування з правом засіву, вирощування та збору на них сільськогосподарських культур. Усі вирощені культури та зібрані на умовах цього договору продукція є власністю сторони 1, яка вправі розпоряджатися ними на власний розсуд з метою отримання прибутку.

ГУ ДПС у Київській області 20.05.2020 винесено податкове повідомлення-рішення № -1016, яким визначено позивачу суму податкового зобов`язання за платежем «земельний податок з фізичних осіб» за 2020 рік у розмірі 866,02 грн.

Не погоджуючись з прийнятим податковим повідомленням-рішенням, позивач звернувся до суду. Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частинами 1-2 ст. 7 КАС України встановлено, що суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Оскільки у скасуванні податкового повідомлення-рішення №-1016 було відмовлено в адміністративному порядку, ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом.

За приписами п. п. 36.1, 36.2, 36.4 ст. 36 ПК України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Податковий обов`язок виникає у платника за кожним податком та збором.

Виконання податкового обов`язку може здійснюватися платником податків самостійно або за допомогою свого представника чи податкового агента.

Відповідно до п. п. 37.1 та 37.2 ст. 37 ПК України підстави для виникнення, зміни і припинення податкового обов`язку, порядок і умови його виконання встановлюються цим Кодексом або законами з питань митної справи.

Податковий обов`язок виникає у платника податку з моменту настання обставин, з якими цей Кодекс та закони з питань митної справи пов`язує сплату ним податку.

Пункти 38.1 та 38.2 ст. 38 ПК України встановлюють, що виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.

Сплата податку та збору здійснюється платником податку безпосередньо, а у випадках, передбачених податковим законодавством, - податковим агентом, або представником платника податку.

Підпункти 14.1.72 та 14.1.73 п. 14.1 ст. 14 ПК України дають визначення, що земельний податок - обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів.

Землекористувачі - це юридичні та фізичні особи (резиденти і нерезиденти), яким відповідно до закону надані у користування земельні ділянки державної та комунальної власності, у тому числі на умовах оренди.

За приписами ст. 269 ПК України платниками земельного податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі.

Згідно з пп. 270.1.1 п. 270.1 ст. 270 ПК України об`єктами оподаткування є: земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні.

Відповідно до п. 287.1 ст. 287 ПК України власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою.

Як убачається зі ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Отже, об`єктом плати за землю є земельна ділянка, надана в користування з метою провадження господарської діяльності підприємства, а майнові права на вказану земельну ділянку передаються до складеного капіталу такого підприємства, яке реалізуючи права землекористувача, має обов`язок внесення плати за землю. Саме з таких підприємств плата за землю справляється щорічно у вигляді земельного податку або орендної плати.

Відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно позивач є власником земельної ділянки з кадастровим номером: :02:011:0011.

Як зазначалось вище, 21.08.2013 між позивачем, як орендодавцем, та ТОВ «Агро Пульс», як орендарем, укладено договір оренди вказаної земельної ділянки №б/н.

у подальшому, 01.05.2018 між ТОВ «Агро Пульс» (сторона 2) та ПСГП «Переселенське-К» (сторона 1) був укладений договір про співпрацю №02/18, щодо земельної ділянки позивача.

З урахуванням викладеного, фактичним землекористувачем земельної ділянки з кадастровим номером: :02:011:0011 є Приватне сільськогосподарське підприємство «Переселенське-К», натомість, земельний податок підлягає сплаті фактичним землекористувачем.

Сторони не заперечують, що ПСГП «Переселенське-К» сплатила податок за користування згаданою земельною ділянкою, що підтверджується платіжними дорученнями, копії яких наявні в матеріалах справи.

Крім того, сплата позивачем визначених контролюючим органом податкових зобов`язань спірним рішенням за земельну ділянку матиме своїм наслідком подвійне оподаткування.

Слід зауважити, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Таким чином, реєстрація будь-якого речового права лише підтверджує (засвідчує) право використання певним майном, а не надає правомочності щодо його використання як такого. Внесення права користування до реєстру речових прав носить суто формальний характер та не є визначальним за даних правовідносин. При цьому, учасниками у справі не оспорюється фактичне (безпосереднє) використання земельної ділянки саме ПСГП «Переселенське-К», так само не заперечується і факт сплати ПСГП «Переселенське-К» податку за користування земельною ділянкою з кадастровим номером :02:011:0011.

Податковий Кодекс України не деталізує вимог до правового титулу, відповідно до якого у особи виникає право користування земельною ділянкою, на якій розташовані сільськогосподарські угіддя, а також до правовстановлюючих документів, якими підтверджуються відповідні права на земельні ділянки.

Виникнення орендних відносин відповідно до вимог земельного законодавства не є єдиною та обов`язковою умовою для визнання сільськогосподарських угідь такими, що знаходяться в користуванні платника, оскільки оренда є лише одним із видів права користування землею. Податкове законодавство не вимагає державної реєстрації договору оренди земельної ділянки (паю) як обов`язкової ознаки для кваліфікації відповідної ділянки як такої, що знаходиться у користуванні сільськогосподарського товаровиробника.

Обов`язок зі сплати земельного податку виникає у особи в силу фактичного використання земельної ділянки, незалежно від дотримання такою особою вимог земельного та цивільного законодавства щодо порядку оформлення права землекористувача та підстав набуття права користування.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 28.02.2019 у справі № 815/5979/17; від 06.02.2019 у справі № 824/230/17-а; від 24.09.2019 у справі № 806/7171/13-а; від 28.04.2020 у справі № 814/536/15.

Отже, з урахуванням наведеного, оскаржуване податкове повідомлення-рішення, направлено позивачу безпідставно, з огляду на що, підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 90 КАС України Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Резюмуючи викладене, оскаржуване ППР направлено особі, яка фактично не є платником земельного податку, при цьому, виконання такого рішення призведе до подвійного оподаткування, що суперечить принципам податкового законодавства, натомість, позовну вимогу слід задовольнити.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 9, 77, 90, 139, 241- 247, 250, 255, 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В :

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Київській області про визнання протиправним та скасування рішення задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № -1016 від 20.05.2020.

3. Стягнути судові витрати зі сплати судового збору на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Київській області у розмірі 840,80 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ).

Відповідач: Головне управління ДПС у Київській області (вул. Народного Ополчення, 5А, м. Київ, ).

Третя особа 1: Приватне сільськогосподарське підприємство «Переселенське-К» (вул. Комунарська, 1, с. Переселення, Київська обл., ).

Третя особа 2: Товариство з обмеженою відповідальністю «Агро Пульс» (вул. Комунарська, 1, с. Переселення, Київська обл., ).

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 255 КАС України та може бути оскаржене за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295- 297 Кодексу адміністративного судочинства України відповідно.

Суддя Н.М. Шевченко