Справа № 400/601/22
Суддя: Бойко А.В.
Дата ухвалення: 2022-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 вересня 2022 р.м.ОдесаСправа № 400/601/22
Головуючий в 1 інстанції: Марич Є. В.

Дата і місце ухвалення 19.05.2022р., м. Миколаїв

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Бойка А.В.,

суддів: Федусика А.Г.,

Шевчук О.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 19 травня 2022 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

У січні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення №46 від 13.07.22021 р. щодо здійснення перерахунку пенсії за вислугу років у розмірі 60% середньомісячного заробітку у максимальному розмірі 10 неоподаткованих мінімумів для осіб, що втратили працездатність;

- зобов`язати відповідача провести з 01.07.2020 р. перерахунок та виплату йому пенсії за вислугу років, виходячи з розрахунку 80% від суми місячної заробітної плати у зв`язку з підвищенням заробітної плати працівникам прокуратури на підставі довідок Офісу Генерального прокурора№21-1659зп від 25.09.2020 року та 21-1659зп від 25.09.2020 року без обмеження її максимальним розміром.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 19.05.2022 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилався на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин по справі.

Апелянт посилався на те, що пенсія за вислугу років відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» йому була призначена у розмірі 80 % від суми місячної заробітної плати. При цьому, апелянт зазначає, що частина 20 статті 86 Закону України «Про прокуратуру» № 1697 не передбачає ніякого регулювання відсоткового розміру пенсії по відношенню до заробітної плати прокурора, а тому при перерахунку пенсії працівникам прокуратури має застосовуватись норма, що визначає розмір пенсії у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії. На думку апелянта, норми закону України «Про прокуратуру» № 1697, які передбачають розмір пенсії 60 % від заробітної плати, не можуть бути застосовані у даному випадку, оскільки вказаний закон поширює свою дію на прокурорів та слідчих органів прокуратури, яким пенсія призначена та виплачується саме за нормами цього Закону з дати набрання ним чинності, а не перераховується.

Що стосується обмеження максимального розміру пенсії, апелянт вказував на те, що положення абз. 6 ч. 15 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» введено в дію Законом України від 24.12.2015 року № 911-VIIІ і дія цього Закону щодо визначення максимального розміру пенсії застосовується до пенсій, які призначаються, починаючи з січня 2016 року. Враховуючи те, що позивач є пенсіонером з 2012 року, на думку апелянта, до розміру його пенсії не можуть застосовуватись обмеження максимального розміру пенсії, визначені вищезазначеними змінами до ст. 86 Закону України «Про прокуратуру», оскільки вони не мають зворотної дії у часі.

Апелянт вважає, що при перерахунку його пенсії не можуть застосовуватись обмеження у розмірі пенсій, встановлені Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» № 3668, п. 2 розділу ІІ Прикінцевих положень Закону України від 24.12.2015 року № 911-19 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», оскільки обмеження пенсій максимальним розміром, встановлені вказаними Законами, не поширюються на пенсіонерів, яким пенсія призначена до набрання чинності цими Законами.

Зважаючи на зазначене апелянт просить скасувати рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 19.05.2022 року та прийняти нове судове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги у повному обсязі.

Справу розглянуто у порядку письмового провадження відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного:

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 з 19.09.2012 року отримує пенсію за вислугу років, призначену відповідно до Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року в розмірі 80% від розміру щомісячної заробітної плати.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 05 лютого 2021 року у справі № 400/5948/20, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 12.05.2021 року, було визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області №34/03.07-р від 09.10.2020 р. щодо відмови ОСОБА_1 у здійснені перерахунку пенсії за вислугу років.

Вказаним судовим рішенням було зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області здійснити ОСОБА_1 з 01.08.2020 р. перерахунок та виплату пенсії за вислугу років, у зв`язку із призначенням на вищу посаду та збільшенням розміру складових заробітної плати на підставі довідок Офісу Генерального прокурора №21-1659зп від 25.09.2020 р. та №21-1659зп від 25.09.2020 р. про складові заробітної плати (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед призначення/перерахунком пенсії).

Судом першої інстанції встановлено, що на виконання рішення суду відповідачем було проведено перерахунок пенсії позивача у зв`язку з підвищенням заробітної плати працівникам прокуратури на підставі довідок Офісу Генерального прокурора№21-1659зп від 25.09.2020р. та 21-1659зп від 25.09.2020р., про що прийнято рішення №46 від 13.07.2021 р.

Під час перерахунку пенсії її розмір було обраховано відповідачем виходячи з 60% від суми заробітної плати, зазначеної в довідках, та з обмеженням максимальним розміром.

Згідно розпорядження про перерахунок пенсії позивача №46 від 13.07.2021 р., основний розмір пенсії позивача від середнього заробітку склав 37 300 грн., однак, з урахуванням обмеження пенсії максимальним розміром, розмір пенсії позивача з 17.04.2021 року по 30.06.2021 року склав 17 690 грн., з 01.07.2021 року по 30.11.2021 року 18 540 грн., з 01.12.2021 року довічно 19 340 грн.

Не погоджуючись з проведеним відповідачем перерахунком пенсії, в частині встановлення розміру пенсії, виходячи із 60 відсотків від місячної заробітної плати та в частині обмеження розміру пенсії десятьма прожитковими мінімумами, встановлених для осіб, які втратили працездатність, позивач звернувся до суду першої інстанції з даним адміністративним позовом.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно відсутності підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , з огляду на наступне:

Як вбачається з матеріалів справи, пенсія ОСОБА_1 за вислугу років була призначена відповідно до статтею 50-1 Закону України Про прокуратуру № 1789-ХІІ (до 15 липня 2015 року).

Відповідно до частини першої цієї статті Закону № 1789-ХІІ прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.

Також вказаною статтею Закону № 1789-ХІІ передбачалось, що обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком.

Призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників (частина сімнадцята статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ).

До статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ вносилися зміни Законом України від 8 липня 2011 року № 3668-VI Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи (далі - Закон № 3668-VI), унаслідок яких наведена вище частина сімнадцята статті 50-1 Закону 1789-ХІІ з 1 жовтня 2011 року стала вісімнадцятою, - тобто відбулась зміна порядкового номеру частини статті, що регламентувала порядок та підстави перерахунку пенсії, проте її текст залишився незмінним.

14 жовтня 2014 року ухвалено Закон України Про прокуратуру № 1697-VІІ, який набрав чинності 15.07.2015 року. Відповідно до Розділу ХІІ Прикінцевих положень Закон України Про прокуратуру № 1697-VІІ визнано таким, що втратив чинність із набранням чинності цим Законом, зокрема, Закон № 1789-XII, крім, частин третьої, четвертої, шостої та одинадцятої статті 50-1, що втратили чинність з 15.12.2015 року.

З набранням чинності Законом № 1697-VII пенсійне забезпечення працівників прокуратури регулюється положеннями статті 86, за правилами частин першої, другої якої прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років. Пенсія призначається в розмірі 60 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії.

Згідно з частиною двадцятою цієї статті призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок. Перерахунок призначених пенсій проводиться з першого числа місяця, наступного за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув право на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Пенсія працюючим пенсіонерам перераховується також у зв`язку з призначенням на вищу посаду, збільшенням вислуги років, присвоєнням почесного звання або наукового ступеня та збільшенням розміру складових його заробітної плати в порядку, передбаченому частинами другою, третьою та четвертою цієї статті, при звільненні з роботи або за кожні два відпрацьовані роки.

Слід зазначити, що відповідно до частини першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії у часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

За загальним правилом норма права діє щодо відносин, які виникли після набрання чинності цією нормою. Тобто до правовідносин застосовується той закон, під час дії якого вони настали.

У рішеннях від 13.05.1997 року № 1-зп, від 09.02.1999 року № 1-рп/99, від 05.04.2001 року № 3-рп/2001, від 13.03.2012 року № 6-рп/2012 Конституційний Суд України вказував на те, що закони та інші нормативно-правові акти поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності; дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється із втратою ним чинності, тобто до певного юридичного факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце; дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом.

У постанові від 21 грудня 2021 року у справі № 580/5962/20 Верховний Суд сформулював правовий висновок, згідно якого до правовідносин щодо визначення відсоткового значення розміру пенсії, право на перерахунок якої виникло після набрання чинності Законом № 1697-VII, повинні застосовуватись виключно норми цього Закону, оскільки застережень щодо застосування норми, що визначала розмір місячного заробітку у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії, Закон № 1697-VII не містить та не встановлює окремого порядку обчислення відсоткового розміру під час перерахунку раніше призначеної пенсії з урахуванням норми Закону № 1789-XII, що визначала розмір місячного заробітку у відсотках та яка діяла на момент призначення пенсії, тобто одночасного застосування норм, які передбачені різними законами.

Верховний Суд зазначив, що такий правовий висновок узгоджується з покладеним в основу Закону № 1697-VII принципом єдності системи прокуратури України, що забезпечується, зокрема єдиним статусом прокурорів, який передбачає однакове матеріальне та соціально-побутове забезпечення, зокрема пенсійне забезпечення прокурорів.

Суд вказав на те, що встановлення різних підходів до порядку обчислення відсоткового розміру під час перерахунку пенсії після набуття чинності Законом № 1697-VII порушує справедливий баланс між інтересами працівників прокуратури, яким пенсія призначається відповідно до цього Закону та тими, яким вона була призначена відповідно до Закону № 1789-XII, ставить у нерівне становище працівників прокуратури, які отримали право на пенсію відповідно до Закону № 1697-VII.

При цьому, щодо врахування положень статті 22 Конституції України Верховний Суд зазначив, що гарантією належного пенсійного забезпечення працівників прокуратури є право на безумовний перерахунок розміру пенсії у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок. Таке право за своєю суттю направлене на збільшення розміру виплачуваної працівнику прокуратури пенсії, а гарантія дотримання конституційного права на соціальний захист, зокрема щодо недопущення зменшення такого розміру у випадку перерахунку пенсії, має бути забезпечена виплатою пенсії в раніше встановленому розмірі.

Враховуючи все вище викладене, Верховний Суд у зазначеній вище постанові від 21.12.2021 року у справі № 580/5962/20 відступив від висновку, викладеного, зокрема у постанові Верховного Суду від 10.09.2021 у справі № 580/5238/20 у подібних правовідносинах, та сформував правовий висновок, відповідно до якого до правовідносин щодо визначення відсоткового значення розміру пенсії, право на перерахунок якої виникло після набранням чинності Законом № 1697-VII, повинні застосовуватись виключно норми цього Закону, зокрема частини другої статті 86, якими встановлено, що пенсія призначається в розмірі 60 відсотків від суми місячної (чинної) заробітної плати працівників прокуратури, а не норма, що визначає розмір місячного (чинного) заробітку у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії.

Згідно ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З огляду на зазначені норми процесуального закону, правовий висновок, викладений Верховним Судом у справі № 580/5962/20 підлягає обов`язковому врахуванню судами при вирішенні аналогічних справ, якою в даному випадку є розглядувана адміністративна справа №400/601/22.

Зважаючи на зазначене, колегія суддів вважає, що оскільки на час звернення позивача із заявою про перерахунок пенсії стаття 50-1 Закону № 1789-ХІІ втратила чинність, на спірні правовідносини поширюються положення частини другої статті 86 Закону № 1697-VII, у силу вимог яких пенсія працівникам прокуратури призначається (перераховується) в розмірі 60 відсотків від суми місячної (чинної) заробітної плати.

Таким чином, визначення Головним управлінням Пенсійного фонду України в Миколаївській області при перерахунку у липні 2021 року пенсії позивача її розміру, виходячи з 60 % від суми місячної (чинної) заробітної плати прокурорського працівника є правомірним та відповідає положенням чинного законодавства, зокрема, Закону № 1697-VII, а тому підстав для визнання протиправним оскаржуваного позивачем рішення в цій частині не має.

Що стосується питання обмеження розміру пенсії позивача десятьма прожитковими мінімумами, встановленими для працездатних осіб, колегія суддів зазначає наступне:

За змістом статті 2 Закону № 3668-VI (який набрав чинності 1 жовтня 2011 року) максимальний розмір пенсії або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до Закону України Про прокуратуру, не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Цим Законом було внесено зміни до статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ, положення частини п`ятнадцятої якої викладено в аналогічній редакції.

При цьому абзацом першим пункту 2 розділу II Прикінцеві та перехідні положення Закону № 3668-VI встановлено, що обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом.

Абзацом другим цього пункту визначено, що пенсіонерам, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом і в яких розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) перевищує максимальний розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановлений цим Законом, виплата пенсії здійснюється без індексації, без застосування положень частин другої та третьої статті 42 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та проведення інших перерахунків, передбачених законодавством, до того часу, коли розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) відповідатиме максимальному розміру пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), установленому цим Законом.

У постанові від 21.12.2021 року у справі № 580/5962/20 Верховний Суд дійшов висновку, що положення пункту 2 розділу II Прикінцеві та перехідні положення Закону № 3668-VI спрямовані на врегулювання питань, які виникли у зв`язку із застосуванням Закону № 3668-VI стосовно осіб, у яких розмір пенсії на момент набрання чинності цим Законом перевищував максимальний розмір, а саме - надання права на отримання пенсії у розмірі, який перевищує максимальний, без можливості її перерахунку до моменту, коли такий розмір відповідатиме максимальному розміру пенсії. Водночас з моменту, коли особа набуде право на перерахунок, на розмір її пенсії будуть поширюватися загальні правила щодо обмежень.

Закон № 1789-ХІІ утратив чинність (крім окремих положень, які не стосуються спірних правовідносин) у зв`язку з набранням чинності Законом № 1697-VII, за правилами абзацу шостого частини п`ятнадцятої статті 86 якого максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

З моменту набрання чинності Законом № 1697-VII питання призначення та перерахунку пенсій працівникам прокуратури врегульовувалися нормами цього Закону, зокрема статтею 86, частиною п`ятнадцятою якої були встановлені обмеження пенсії максимальним розміром.

У постанові від 21.12.2021 року у справі № 580/5962/20 Верховний Суд також відступив від висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 04.03.2021 у справі № 589/3997/16-а у подібних правовідносинах та сформував правовий висновок, відповідно до якого пункт 2 розділу II Прикінцеві та перехідні положення Закону № 3668-VI не скасовує обмеження максимального розміру пенсії, призначеної працівнику прокуратури до набрання чинності цим Законом, а встановлює особливе регулювання щодо застосування такого обмеження до осіб, яким пенсія призначена до набрання чинності Законом № 3668-VI, і в яких розмір пенсії на момент набрання чинності цим Законом перевищував максимальний розмір. Зокрема, шляхом надання права на отримання пенсії у розмірі, який перевищує максимальний, без можливості її перерахунку до моменту, коли такий розмір відповідатиме максимальному розміру пенсії. Водночас з моменту відповідності розміру пенсії максимальному розміру пенсії, - поширення на її розмір загальних правил щодо обмежень, установлених статтею 50-1 Закону № 1789-ХІІ, а з 14.10.2014 року - абзацом шостим частини п`ятнадцятої статті 86 Закону № 1697-VII.

Таким чином, оскільки позивачу здійснено перерахунок пенсії саме на підставі вимог Закону України Про прокуратуру від 14.10.2014 року № 1697-VII, відповідач при такому перерахунку цілком правомірно застосував положення абз. 6 ч. 15 ст. 86 цього Закону.

На підставі наведеного у сукупності, колегія суддів вважає помилковими доводи позивача про те, що положення законодавчих актів щодо обмеження максимального розміру пенсії на нього не розповсюджується та вважає, що при проведенні спірного перерахунку відповідач вірно виходив з того, що положення норм чинного законодавства, якими обмежується максимальний розмір пенсії не визнавались у встановленому порядку Конституційним Судом України такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), отже, є чинними і підлягають застосуванню.

Отже, позовні вимоги в частині здійснення перерахунку пенсії без обмеження її максимальним розміром колегія суддів вважає є необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

Статтею 242 КАС України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ч.1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі всього вищевикладеного колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що рішення Миколаївського окружного адміністративного суду ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, тому підстав для її задоволення не має.

Зважаючи на зазначене колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення залишенню без змін.

Враховуючи, що дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, рішення суду першої інстанції та постанова суду апеляційної інстанції, відповідно до ч.5 ст.328 КАС України, в касаційному порядку оскарженню не підлягають.

Зважаючи на залишення судового рішення суду першої інстанції без змін, судові витрати відповідно до ст. 139 КАС України розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 241, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 19 травня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає оскарженню, крім випадків, передбачених ч. 5 ст.328 КАС України.

Суддя-доповідач: А.В. Бойко

Суддя: А.Г. Федусик

Суддя: О.А. Шевчук