Справа № 640/20733/20
Суддя: Кузьменко А.І.
Дата ухвалення: 2022-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 вересня 2022 року м. Київ № 640/20733/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючої судді Кузьменко А.І., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Корал Тревел»

до Головного управління Держпродспоживслужби в місті Києві

третя особа ОСОБА_1

про скасування постанови

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Корал Тревел» (далі - позивач) звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Держпродспоживслужби в місті Києві (далі - відповідач), в якому просить суд: скасувати постанову від 20 серпня 2020 року №72; судові витрати покласти на відповідача.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує на протиправність оскаржуваної постанови від 20 серпня 2020 року №72 з огляду на те, що з метою туристичного обслуговування третьої особи позивачем було вжито альтернативні заходи без покладання додаткових витрат на третю особу (туриста) та останньою отримано туристичні послуги у запланований період. При цьому позивач зазначає, що під час відпочинку третя особа не повідомляла про бажання перервати відпочином достроково. Крім того позивач наголошує, що при визначені суми штрафу відповідачем не враховано, що до вартості туристичних послуг для визначення штрафу відповідачем включено вартість чартерних квитків, групового трансферу, медичного страхування, не зважаючи на те, що такі послуги були надані позивачем у належний спосіб, а фактично мала місце лише зміна заброньованого готелю.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 вересня 2020 року відкрито провадження в адміністративній справі, вирішено здійснити її за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи та залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_1 .

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог відповідач у відзиві на позов вказує, що під час проведення позапланового заходу за скаргою третьої особи було встановлено, що позивачем третю особу розміщено у готелі, який не відповідав замовленим характеристикам, чим порушено частину 5 статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» та частину 3 статті 19-1 Закону України «Про туризм».

У відповіді на відзив позивач наголошує, що фактично мала місце лише зміна заброньованого готелю, інші послуги були надані третій особі належним чином.

У запереченнях на відповідь на відзив відповідач наголошує, що позивач відповідно до Закону України «Про туризм» надає комплекс туристичних послуг, про які проінформований споживач до укладання договору. Отже третя особа придбала саме комплекс туристичних послуг, який включав у себе проживання у готелі, вказаному у договорі. Проте, враховуючи обставини (скасування бронювання готелем), третя особа змушена була поїхати до готелю, умови перебування в якому є гіршими, ніж у готелі зазначеному у договорі. При цьому відповідач наголошує, що дата повідомлення про скасування бронювання готелем співпадає із датою оформлення ваучера, проте позивач не повідомив третю особу про неможливість виконання умов договору.

Третя особа письмових пояснень по суті спору до суду не надіслала, хоча була належним чином повідомлена про відкриття провадження у справі, про що свідчить наявне в матеріалах справи рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

На підставі звернення третьої особи відповідно до абзацу 5 частини 1 статті 6 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» Державною службою України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів погоджено проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю) в частині захисту прав споживачів на підставі звернення фізичної особи про порушення її законних прав Товариством з обмеженою відповідальністю «Корал Тревел».

Наказом Головного управління Держпродспоживслужби в місті Києві від 23 липня 2020 року №3948 наказано здійснити позаплановий захід (перевірку) Товариства з обмеженою відповідальністю «Корал Тревел» у термін з 27 липня 2020 року по 07 серпня 2020 року щодо дотримання вимог законодавства про захист прав споживачів при наданні послуг з питань, викладених у зверненні третьої особи.

Актом від 06 серпня 2020 року №3948-1 встановлено, що споживача (третю особу) у період з 22 вересня 2019 року по 2 жовтня 2019 року було розміщено у готелі, що не відповідав замовленим характеристикам на суму 35 360,0 грн.

Листом до акту від 06 серпня 2020 року №3948-1 позивача повідомлено про розгляд справи про накладення стягнення 20 серпня 2020 року о15:26 годин.

Постановою від 20 серпня 2020 року №72 за порушення умов договору між споживачем і виконавцем про надання послуги, на підставі пункту 11 частини 1 статті 23 Закону України «Про захист прав споживачів» застосовано до позивача штраф у розмірі 35 360,0 грн.

Незгода позивача із вказаною вище постановою зумовила звернення до суду з даним позовом.

Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначає Закон України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 5 квітня 2007 року №877-V (далі - Закон №877-V в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Частиною 1 статті 1 Закону №877-V встановлено, що державний нагляд (контроль) - це діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, прийнятного рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.

Регулювання відносин між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлення прав споживачів, а також визначення механізму їх захисту та основ реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів передбачено Законом України «Про захист прав споживачів» від 12 травня 1991 року №1023-XII (далі - Закон №1023-XII).

Відповідно до частини 3 статті 5 Закону №1023-XII, захист прав споживачів здійснюють центральний орган виконавчої влади, що формує та забезпечує реалізацію державної політики у сфері захисту прав споживачів, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, місцеві державні адміністрації, інші органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування згідно із законом, а також суди.

Спеціально уповноваженим центральним органом у сфері захисту прав споживачів є Державна служба України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів, а відповідач - Головне управління Держпродспоживслужби в місті Києві є її територіальним органом.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 26 Закону №1023-XII, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, здійснює державний контроль за додержанням законодавства про захист прав споживачів, забезпечує реалізацію державної політики щодо захисту прав споживачів і має право давати суб`єктам господарювання обов`язкові для виконання приписи про припинення порушень прав споживачів.

Відповідно до Положення про Державну службу України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 02 вересня 2015 року №667, Державна служба України з питань безпечності харчових продуктів та захисту прав споживачів є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра розвитку економіки, торгівлі сільського господарства та який реалізує державну політику державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів.

Відповідно до абзацу 5 частини 1 статті 6 Закону №877-V, підставами для здійснення позапланових заходів є звернення фізичної особи (фізичних осіб) про порушення, що спричинило шкоду її (їхнім) правам, законним інтересам, життю чи здоров`ю, навколишньому природному середовищу чи безпеці держави, з додаванням документів чи їх копій, що підтверджують такі порушення (за наявності). Позаплановий захід у такому разі здійснюється територіальним органом державного нагляду (контролю) за наявністю погодження центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у відповідній сфері державного нагляду (контролю), або відповідного державного колегіального органу.

Як зазначено вище, на підставі звернення третьої особи відповідно до абзацу 5 частини 1 статті 6 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» Державною службою України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів погоджено проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю) в частині захисту прав споживачів на підставі звернення фізичної особи про порушення її законних прав Товариством з обмеженою відповідальністю «Корал Тревел».

Отже, відповідач, у даному випадку, мав правові підстави для проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю) та перевірка була проведена на підставі та в порядку, передбаченому Законом №877-V.

Відповідно до статті 7 Закону №877-V за результатами здійснення планового або позапланового заходу посадова особа органу державного нагляду (контролю) складає акт. Посадова особа органу державного нагляду (контролю) зазначає в акті стан виконання вимог законодавства суб`єктом господарювання, а в разі невиконання - детальний опис виявленого порушення з посиланням на відповідну вимогу законодавства.

В останній день перевірки два примірники акта підписуються посадовими особами органу державного нагляду (контролю), які здійснювали захід, та суб`єктом господарювання або уповноваженою ним особою, якщо інше не передбачено законом. Якщо суб`єкт господарювання не погоджується з актом, він підписує акт із зауваженнями.

Як зазначено вище, за результатом проведеної перевірки відповідачем складено акт від 06 серпня 2020 року №3948-1, яким зафіксовано, що споживача (третю особу) у період з 22 вересня 2019 року по 2 жовтня 2019 року було розміщено у готелі, що не відповідав замовленим характеристикам на суму 35 360,0 грн.

Відповідно до пункту 11 частини 1 статті 23 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі порушення законодавства про захист прав споживачів суб`єкти господарювання сфери торговельного та інших видів обслуговування несуть відповідальність за: порушення умов договору між споживачем і виконавцем про виконання роботи, надання послуги - у розмірі ста відсотків вартості виконаної роботи (наданої послуги), а за ті самі дії, вчинені щодо групи споживачів, - у розмірі від одного до десяти відсотків вартості виконаних робіт (наданих послуг) за попередній календарний місяць, але не менше п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Як свідчать матеріали справи 18 вересня 2019 року позивачем оформлено третій особі ваучер на проживання в готелі Campus Hill Hotei 5* з 22 вересня 2019 року по 04 жовтня 2019 року, однак споживача (третю особу) з 22 вересня 2019 року по 02 жовтня 2019 року розміщено в готелі Club Sunny World 4*, який не відповідає замовленим характеристикам.

Законом України «Про туризм» визначено загальні правові, організаційні та соціально-економічні засади реалізації державної політики України в галузі туризму, Закон спрямований на забезпечення закріплених Конституцією України прав громадян на відпочинок, свободу пересування, охорону здоров`я, на безпечне для життя і здоров`я довкілля, задоволення духовних потреб та інших прав при здійсненні туристичних подорожей. Він встановлює засади раціонального використання туристичних ресурсів та регулює відносини, пов`язані з організацією і здійсненням туризму на території України.

Відповідно до статті 20 Закону України «Про туризм» за договором на туристичне обслуговування одна сторона (туроператор, який укладає договір безпосередньо або через турагента) зобов`язується надати за замовленням іншої сторони (туриста) комплекс туристичних послуг (туристичний продукт), а турист зобов`язується оплатити його.

Відповідно до частини 15 статті 20 Закону України «Про туризм» якість туристичних послуг має відповідати умовам договору на туристичне обслуговування, порядок і способи захисту порушених прав туристів визначаються Законом України «Про захист прав споживачів».

Відповідно до статті 19-1 Закону України «Про туризм», будь-яка інформація, надана туроператором (турагентом), повинна містити достовірні відомості про умови договору на туристичне обслуговування.

Інформація про умови надання туристичних послуг, яку туроператор (турагент) поширює до укладення договору на туристичне обслуговування, має доводитися у доступній, наочній формі, бути розбірливою, зрозумілою та містити відомості про: місце надання туристичних послуг, програму туристичного обслуговування; характеристику транспортних засобів, що здійснюють перевезення, зокрема їх вид і категорію; характеристику готелів та інших об`єктів, призначених для надання послуг з тимчасового розміщення, у тому числі місце їх розташування, категорію, строки і порядок оплати готельного обслуговування; види і способи забезпечення харчування під час туристичної подорожі; мінімальну кількість туристів у групі, а також інформування туриста про те, що туристична подорож не відбудеться через недобір групи, не пізніше ніж за три дні до початку туристичної подорожі; ціну туристичних послуг.

Туроператор (турагент) зобов`язаний додержуватися умов надання комплексу туристичних послуг, про які був поінформований споживач до укладення договору на туристичне обслуговування, крім випадків, коли про зміну таких умов повідомлено споживача до укладення договору або якщо зміни внесено на підставі угоди, укладеної між сторонами договору.

До укладення договору на туристичне обслуговування споживачеві туристичного продукту надається інформація про: основні вимоги до оформлення в`їзних/виїзних документів (паспорт, дозвіл (віза) на в`їзд/виїзд до країни тимчасового перебування), у тому числі строк їх оформлення; медичні застереження стосовно здійснення туристичної подорожі, зокрема протипоказання через певні захворювання, особливості фізичного стану (фізичні недоліки) і вік туристів, а також умови безпеки туристів у країні (місці) тимчасового перебування; туроператора (турагента), його місцезнаходження, поштові реквізити, контактний телефон, наявність ліцензії на провадження туристичної діяльності та інші відомості відповідно до законодавства про захист прав споживачів; керівника групи та засоби зв`язку з ним у разі здійснення туристичної подорожі за кордон чи перебування за кордоном неповнолітньої та/або малолітньої особи з метою встановлення законними представниками неповнолітньої або малолітньої особи прямого зв`язку з нею; час та місце проміжних зупинок і транспортних сполучень та категорію місця, яке споживач займатиме в певному виді транспортного засобу; види і тематику екскурсійного обслуговування, порядок здійснення зустрічей і проводів, супроводу туристів; стан навколишнього природного середовища, санітарного та епідеміологічного благополуччя; назву, адресу та контактний телефон представництв туроператора або організації (організацій), уповноваженої туроператором на прийняття скарг і претензій туристів, а також адреси і телефони дипломатичних установ України у країні (місці) тимчасового перебування або місцевих служб, до яких можна звернутися у разі виникнення труднощів під час туристичної подорожі; порядок забезпечення туроператором обов`язкового та/або добровільного страхування туристів, розмір, порядок і умови виплати страхового відшкодування, а також можливість та умови добровільного страхування витрат, пов`язаних з розірванням договору на туристичне обслуговування за ініціативою туриста, страхування майна; розмір фінансового забезпечення туроператора (турагента) на випадок його неплатоспроможності (банкрутства) та кредитну установу, яка надала таке забезпечення.

Відповідно до частини 7 статті 20 Закону України «Про туризм», кожна із сторін договору на туристичне обслуговування до початку туристичної подорожі може вимагати внесення змін до цього договору або його розірвання у зв`язку із зміною істотних умов договору та обставин, якими вони керувалися під час укладення договору, зокрема у разі: погіршення умов туристичної подорожі, зміни її строків; непередбаченого підвищення тарифів на транспортні послуги; запровадження нових або підвищення діючих ставок податків і зборів, інших обов`язкових платежів; істотної зміни курсу гривні до іноземної валюти, в якій виражена ціна туристичного продукту; домовленості сторін.

Відповідно до частин 12, 14 статті 20 Закону України «Про туризм», саме туроператор, як сторона за договором несе перед туристом відповідальність за невиконання або неналежне виконання умов договору на туристичне обслуговування, крім випадків, якщо: невиконання або неналежне виконання умов договору на туристичне обслуговування сталося з вини туриста; невиконання або неналежне виконання умов договору на туристичне обслуговування сталося з вини третіх осіб, не пов`язаних з наданням послуг, зазначених у цьому договорі, та жодна із сторін про їх настання не знала і не могла знати заздалегідь; невиконання або неналежне виконання умов договору на туристичне обслуговування сталося внаслідок настання форс-мажорних обставин або є результатом подій, які туроператор (турагент) та інші суб`єкти туристичної діяльності, які надають туристичні послуги, включені до туристичного продукту, не могли передбачити.

Таким чином, у разі встановлення судом фактів видачі туроператором ваучера, який є формою письмового договору на туристичне обслуговування, зміни туроператором в односторонньому порядку істотних умов договору на туристичне обслуговування та невжиття ним необхідних заходів про попередження туриста щодо такої зміни, відповідальність за порушення істотних умов договору не може нести інший суб`єкт туристичної діяльності з надання туристичних послуг, ніж туроператор.

Факт розміщення третьої особи у період з 22 вересня 2019 року по 02 жовтня 2019 року в готелі Club Sunny World 4* замість готелю Campus Hill Hotei 5*, на який третій особі видано 18 вересня 2019 року ваучер не заперечується позивачем.

Так, третя особа та відповідач вказують, що про скасування бронювання в готелі Campus Hill Hotei 5* позивача було повідомлено 18 вересня 2019 року, проте до моменту вильоту 22 вересня 2019 року позивач третю особу не повідомив про відміну бронювання замовленого готелю.

Факт повідомлення про відміну бронювання готелю Campus Hill Hotei 5* до 22 вересня 2019 року (день прибуття на відпочинок третьої особи) не спростовано позивачем.

З огляду на те, що позивача розміщено у готелі нижчої категорії, ніж готель заброньований третьою особою, суд дійшов висновку про неналежне виконання позивачем умов договору, укладеного з третьою особою.

З урахуванням наведеного, суд вважає обґрунтованим висновок відповідача про порушення позивачем частини 5 статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» та частини 3 статті 19-1 Закону України «Про туризм».

Щодо розміру штрафу, визначеного оскаржуваною постановою, суд зазначає таке.

Так, з матеріалів справи вбачається, що комплекс туристичних послуг вартістю 35360,0 грн включає в себе: вартість чартерних квитків 13 391,04 грн, вартість групового трансферу 346,32 грн, вартість медичного страхування на період туру 359,74 грн, вартість проживання у заброньованому готелі 18 124,08 грн.

Позивач вказує, що послуги з перевезення, трансферу та медичного страхування надані ним в повній мірі, отже штрафні санкції мають бути розраховані виходячи з вартості проживання 18 124,08 грн.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про туризм» туристичний продукт - попередньо розроблений комплекс туристичних послуг, який поєднує не менше ніж дві такі послуги, що реалізується або пропонується для реалізації за визначеною ціною, до складу якого входять послуги перевезення, послуги розміщення та інші туристичні послуги, не пов`язані з перевезенням і розміщенням (послуги з організації відвідувань об`єктів культури, відпочинку та розваг, реалізації сувенірної продукції тощо).

З огляду на те, що комплекс туристичних послуг, що входять до туристичного продукту в силу норм Закону України «Про туризм» поєднує не менш ніж дві послуги, до складу якого входять послуги перевезення, послуги розміщення, суд вважає обґрунтованим накладення на позивача штрафу у сумі вартості комплексу наданих третій особі туристичних послуг.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, позивачем не доведено наявності правових підстав для скасування оскаржуваної постанови, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов не підлягає задоволенню у повному обсязі.

Зважаючи, що у задоволенні позову сторони відмовлено, а іншими учасниками справи судові витрати не понесені, - судові витрати не підлягають розподілу відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 72-77, 139, 143, 241-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Корал Тревел» відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя А.І. Кузьменко