Справа № 855/4/22
Суддя: Кармазін О.А.
Дата ухвалення: 2022-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

16 вересня 2022 року м. Київ № 855/4/22

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Кармазін О.А., ознайомившись з позовною заявою та доданими до неї матеріалами

« ОСОБА_1 » (на іноземній мові)
до «Начальника отдела документального обращения, контроля и обеспечения рассмотрения обращений граждан (канцелярия) Окружного административного суда г. Киева Витюк Оксаны» (на іноземній мові)
про визнання зобов`язання вчинити певні дії,-
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ) звернувся до Шостого апеляційного адміністративного суду з позовом до Начальника відділу документального обігу, контролю та забезпечення розгляду звернення громадян (канцелярія) Окружного адміністративного суду м. Києва ОСОБА_3 (01051, м. Київ, вул. Петра Болбочана, 8, копр. 1) (на іноземній мові) «о признании дискриминации по языковому признаку и принуждении начальника канцелярии Окружного административного суду г. Киева ОСОБА_4 к исполнению профессиональных обязанностей»,

в якому на іноземній мові просить суд:

« 1) признать заявленное начальником канцелярии Окружного административного суда г ОСОБА_5 требование предоставления исковых заявлений на украинском языке их изложения фактом дискриминации ОСОБА_1 по языковому признаку;

2) обязать начальника канцелярии Окружного административного суда города ОСОБА_5 в пределах ее компетенции организовать процесс регистрации и последующего прохождения поданных на русском языке исковых заявлений ОСОБА_1 от 01.08.2022, от 05.08.2022 и от 11.08.2022 в правовом поле государства Украина;

3) обязать начальника канцелярии Окружного административного суда города ОСОБА_5 в пределах ее компетенции организовать процесс регистрации и последующего прохождения поданной на русском языке жалобы ОСОБА_1 от 19.08.2022 в правовом поле государства Украина».

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 01.09.2022 матеріали позовної заяви передано до Окружного адміністративного суду м. Києва.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.09.2022 вказані матеріали розподілено на суддю Кармазіна О.А., які передані останньому 10.09.2022.

Вирішуючи питання про наявність підстав для відкриття провадження у справі, суддя виходить з наступного.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу.

Так, суддя звертає увагу на те, що матеріали позовної заяви, у тому числі позовна заява ОСОБА_2 викладена іноземною мовою.

З даного приводу суддя звертає увагу заявника на те, що відповідно до частини першої статті 10 Конституції України державною мовою в Україні є українська мова.

Це повністю відповідає державотворчій ролі української нації, що зазначено у преамбулі Конституції України, нації, яка історично проживає на території України, складає абсолютну більшість її населення і дала офіційну назву державі.

Мова - унікальний феномен, що є засобом соціалізації, формою реалізації творчого потенціалу кожної людини, а знання державної мови сприяє соціалізації особи та є засобом запобігання дискримінації.

Як зазначав Конституційний Суд України, Держава повинна забезпечувати всебічний розвиток і функціонування української мови в усіх сферах суспільного життя на всій території України.

Також зазначав, що застосування та функціонування державної мови в Україні нерозривно пов`язані з її вивченням.

Згідно з частиною першою статті 15 КАС України судочинство і діловодство в адміністративних судах провадиться державною мовою.

Суди використовують державну мову в процесі судочинства та гарантують право учасників судового процесу на використання ними в судовому процесі рідної мови або мови, якою вони володіють ( частина третя статті 15 КАС України).

За приписами частини четвертої статті 15 КАС України учасники судового процесу, які не володіють або недостатньо володіють державною мовою, мають право робити заяви, надавати пояснення, виступати в суді і заявляти клопотання рідною мовою або мовою, якою вони володіють, користуючись при цьому послугами перекладача, в порядку, встановленому цим Кодексом.

Згідно з частиною шостою статті 13 Закону України «Про забезпечення функціонування української мови як державної» органи державної влади, органи влади Автономної Республіки Крим та органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації державної і комунальної форм власності беруть до розгляду документи, складені державною мовою, крім випадків, визначених законом.

Отже, учасники судового процесу які не володіють або недостатньо володіють державною мовою, мають право робити заяви, надавати пояснення, виступати в суді і заявляти клопотання рідною мовою або мовою, якою вони володіють, користуючись при цьому послугами перекладача, проте процесуальні документи мають бути подані лише державною мовою.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом в ухвалах від 07.06.2019 у справі №826/10114/17, від 03.09.2020 у справі №826/6286/17, від 29.10.2020 у справі №815/1958/16, від 07.12.2020 у справі №138/132/20 та від 26.07.2022 у справі №160/27610/21.

Також, вимоги щодо викладення документа процесуального характеру державною (українською) мовою викладені, зокрема, в ухвалах Великої Палати Верховного Суду від 19.09.2019 у справі № 11-955зі19 (9901/98/19) та від 12.02.2020 у справі № 9901/12/20 (П/9901/12/20).

При цьому, рішенням Конституційного Суду України від 22 квітня 2008 року № 8-рп/2008 у справі № 1-18/2008 встановлено, що відповідно до статтею 124 Конституції України Конституційний Суд України та суди загальної юрисдикції здійснюють правосуддя, яке стосується конституційного, адміністративного, господарського, кримінального та цивільного судочинства. Ці види судочинства є процесуальними формами правосуддя та охоплюють порядок звернення до суду, процедуру розгляду судом справи та ухвалення судового рішення. Суди реалізують державну мову в процесі судочинства та гарантують право громадян щодо використання ними в судовому процесі рідної мови або мови, якою вони володіють, відповідно до Конституції і законів України. Таким чином, Основним Законом України закладено конституційні основи для використання української мови як мови судочинства та одночасно гарантовано рівність прав громадян у судовому процесі за мовною ознакою.

Разом з тим, суддя зазначає, що забезпечення рівності прав громадян у судовому процесі за мовною ознакою, гарантування права громадян на використання ними в судовому процесі рідної мови або мови, якою вони володіють, не означають абсолютного права сторони (учасника справи) подавати відповідні процесуальні документи мовою, якою вона володіє, якому кореспондує безумовний обов`язок суду приймати такі документи до розгляду. Законом України "Про ратифікацію Європейської хартії регіональних мов або мов меншин" передбачено, що при застосуванні положень Хартії заходи, спрямовані на утвердження української мови як державної, її розвиток і функціонування в усіх сферах суспільного життя на всій території України, не вважаються такими, що перешкоджають чи створюють загрозу збереженню або розвитку мов, на які відповідно до статті 2 цього Закону поширюються положення Хартії.

Слід зазначити, що у постановах від 19.12.2019 у справі №520/6952/19 та від 14.05.2020 у справі №826/7282/17 Верховним Судом висловлено правову позицію щодо викладення відповідної заяви (скарги) державною мовою, тобто українською мовою.

У розвиток вищезазначеного, слід зазначити, що відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про забезпечення функціонування української мови як державної» кожний громадянин України зобов`язаний володіти державною мовою.

Вказаний Закон визнано таким, що відповідає Конституції України (є конституційним), згідно з Рішенням Конституційного Суду № 1-р/2021 від 14.07.2021.

Як зазначив Конституційний Суд України, незнання державної мови громадянами України не можна сприймати як норму з огляду на те, що українська мова набула конституційного статусу державної ще 27 жовтня 1989 року, коли Верховна Рада Української РСР ухвалила Закон Української РСР "Про зміни і доповнення Конституції (Основного Закону) Української РСР" № 8303-XI.

Період часу понад тридцять років, як зазначив КСУ, є більш ніж достатнім для оволодіння державною мовою.

У світлі принципу рівноправності й недискримінації (стаття 24 Конституції України) більш сприятливе ставлення до російської мови означало б створення для цієї мови привілеїв порівняно з іншими мовами національних меншин.

З огляду на зазначене, позовна заява та додані до неї документи повинні бути викладені державною (українською) мовою.

У разі, якщо заявник не володіє (недостатньо володіє) українською мовою, то, слід зазначити, що соціально незахищеним верствам населення Законом України "Про безоплатну правову допомогу" гарантовано державою надання відповідних правових послуг за рахунок коштів Державного бюджету України, місцевих бюджетів та інших джерел. Для реалізації своїх прав особа має звернутися по правову допомогу до відповідного центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги.

Крім того, згідно з ч. 3 ст. 161 КАС України до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

В порушення вимог вказаної норми позивачем не надано суду доказів сплати судового збору.

Разом з тим, з прохальної частини позовної заяви видно, що позивачем заявлено одну вимогу немайнового характеру (визнати протиправним та про зобов`язання).

Так, згідно з п. 3 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання фізичною особою до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру справляється судовий збір у розмірі 0,4 прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до норм Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік», установлено у 2022 році прожитковий мінімум для працездатних осіб: з 01.01.2022 - 2481,00 грн.

Відтак, за звернення до суду з даним позовом позивачу слід сплатити судовий збір у загальному розмірі 992,40 грн.

При цьому, суд звертає увагу на те, що відповідно до ст. 8 Закону України «Про судовий збір» звільнення від сплати судового збору є правом, а не обов`язком суду.

Так, враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік.

У даному випадку дохід заявника за попередній рік склав 27267,40 грн., у зв`язку з чим 5%, обумовлених у ст. 8 зазначеного Закону, складає 1363,37 грн., що не перевищує суми судового збору, який слід сплатити за подання даного позову.

Відтак, суддя не вбачає підстав для звільнення заявника від сплати судового збору.

Також, суддя звертає увагу заявника на те, що відповідно до ч. 2 ст. 79 КАС України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом із поданням позовної заяви.

Згідно з ч. 4 ст. 161 КАС України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази - позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Заявник зазначає, що 01.08.2022, 05.08.2022 та 11.08.2022 до Окружного адміністративного суду м. Києва ним було подані позовні заяви, однак в порушення вимог ч. 2 ст. 79 та ч. 4 ст. 161 КАС України позивачем до позовної заяви не надано доказів, на які позивач посилається у позовній заяві, зокрема, документів, які подавались позивачем 01.08.2022, 05.08.2022 та 11.08.2022 до Окружного адміністративного суду м. Києва

Отже, наведене вище свідчить про недотримання вимог Кодексу адміністративного судочинства України та є недоліками позовної заяви, що в свою чергу створює перешкоди для вирішення питання про наявність підстав для відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, у якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи вищевикладене, позовна заява підлягає залишенню без руху із встановленням позивачу строку для усунення недоліків шляхом подання до суду (вул. Болбочана Петра, 8, корп. 1, блок А, м. Київ, 01601) протягом 10 днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху:

1) надання позовної заяви з доданими до неї матеріалами відповідно до кількості учасників справи, викладених українською мовою;

2) оригіналу документу про сплату судового збору за звернення до суду у розмірі 992,40 грн.;

3) доказів, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

Керуючись статтями 160-162, 169, 241-243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя -

У Х В А Л И В:

1. Відмовити заявнику у звільненні від сплати судового збору.

2. Позовну заяву залишити без руху.

3. Встановити позивачу строк для усунення недоліків - протягом 10 днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

4. Попередити позивача про те, що у випадку неусунення недоліків позовної заяви позовна заява буде повернута йому відповідно до пункту 1 частини третьої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України.

5. Копію ухвали невідкладно надіслати особі, що звернулась із позовною заявою.

Відповідно до ч. 2 ст. 256 КАС України ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Відповідно до положень ст. 169 та ч. 1 ст. 294 КАС України ухвала не оскаржується.

Днем вручення процесуальних документів в електронній формі є день отримання судом повідомлення про доставлення документів на офіційну електронну адресу особи (п. 2 ч. 6 ст. 251 КАСУ), якою є (п. 5.8. Положення про ЄСІТС від 17 серпня 2021 року N 1845/0/15-21): сервіс Електронного кабінету ЄСІТС, адреса електронної пошти, вказана користувачем в Електронному кабінеті ЄСІТС, адреса електронної пошти, вказана в одному з державних реєстрів або адреса електронної пошти, з якої надійшли до суду документи, засвідчені кваліфікованим електронним підписом (п. 111 «Перехідні положення»).

Суддя О.А. Кармазін