Справа № 640/22460/19
Суддя: Кармазін О.А.
Дата ухвалення: 2022-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 вересня 2022 року м. Київ № 640/22460/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Кармазіна О.А., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Сабріз"
доКиївська митниця Держмитслужби (код ЄДР 43337359)
про визнання протиправними та скасування картки відмови та рішення про коригування митної вартості,-

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Сабріз" (04070, м. Київ, вул. Ігорівська, 12-Б, код ЄДР: 37334135) звернулося до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд визнати протиправними та скасувати:

1) картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформлені випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 06.08.2019 № UA100050.2019.00058;

2) рішення про коригування митної вартості товарів від 07.08.2019 № UA100000/2019/000262/1.

Позиція позивача.

Позивач зазначає, що митницею відмовлено в прийнятті митної декларації № UA100050.2019.284079 від 05.08.2019 (фактично - у митному оформленні товарів), прийняте рішення про коригування митної вартості товарів № UA100000/2019/000262/1 від 06.08.2019 року, картка відмови № UA100050.2019.00058 від 06.08.2019 в прийняття митної декларації (фактично - у митному оформленні товарів), митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення та відкоригована митна декларацію та зареєстровано її під номером UA100050.2019.284185 від 07.08.2019 р. (митний орган присвоїв новий реєстраційний номер при оформленні коригування - див. графа 44 та доповнив нарахування додаткового податку на додану вартість - див. графу 44).

Позивач зазначає, що як вбачається з МД, позивачем заявлено митну вартість товару у розмірі 24196,56 євро, що в гривневому еквіваленті становить 686267,24 грн. за курсом 28,362182 EUR на відповідну дату, а з урахуванням транспортних витрат на суму 22000,00 грн. до кордону заявлена митна вартість склала 708 267,24 грн., проте Рішенням застосовано митну вартість на суму 33478,70 євро, що в гривневому еквіваленті становить 958424,86грн. за курсом 28,6279 євро на відповідну дату.

Позивач додає, що згідно Рішення, та як вбачається в п. «В» графи 47 Митної декларації з коригуванням Позивач заявляв до сплати податок на додану вартість на суму 142939,34 грн., в той час як дану суму Відповідачем було збільшено на 48745,64 грн., таким чином із донарахованою сумою обов`язок із сплати ПДВ загалом склав 191684,98 грн.

Позивач не погоджується з оскаржуваними рішеннями та зазначає наступне.

Так, між Товариством з обмеженою відповідальністю «Сабріз» () та Upeco Poland Sp. Zo.o. (Республіка Польща) укладено Контракт поставки № 107/3 від 24.06.2016р. про поставку товару. Згідно з Інвойсом №ЕХ/2019/07/002 від 31.07.2019р. вартість товару складає 24196,56 євро.

Товар - «фарби для взуття…», код товару .

Позивачем було подано електронну МД, в якій митна вартість товару визначена за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), тобто за основним методом визначення митної вартості товарів.

Надалі позивач отримав запит (повідомлення) від митниці декларанту від 06.08.2019, в якому містилась вимога про надання додаткових документів, відповідно до ст. 53 Митного кодексу України.

Зазначена вимога, як зазначає позивач, була обґрунтована наступним:

«Документи, подані для підтвердження митної вартості товару відповідно до статті 53 Кодексу, містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. У зв`язку з вищенаведеним, відповідно до статті 53 Митного Кодексу України необхідне подання протягом 10 календарних днів наступних додаткових документів (за наявності): 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс - листи) виробника товару; 6) копію митної декларації країни відправлення; 7) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини; 8) якщо здійснювалось страхування - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; 9) якщо рахунок сплачено - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 10) за власним бажанням подати додаткові наявні документи для підтвердження заявленої митної вартості товару.»

Однак, як звертає увагу позивач, вимога митниці не містить посилання на те, що зазначені в ч. 2 ст.53 МКУ та надані Позивачем разом з Митною декларацією документи містять які-небудь конкретні розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

У свою чергу, зазначені в ч. 2 ст.53 МКУ та надані Позивачем разом з Митною декларацією документи підтверджують митну вартість за ціною договору та не містять розбіжностей. Зокрема, як зазначає позивач, такими документами є наступні: Інвойс №ЕХ/2019/07/002 від 31.07.2019; Автотранспортна накладна CMR №3107 від 31.07.2019; Сертифікат EUR.1 № PL/MF/AN0446829 від 31.07.2019; Акт про проведення огляду (переогляду) товару від 01.08.2019; Довідка про транспорті витрати від 01.08.2019 №1; Контракт поставки № 107/3 від 24.06.2016; Додаткова угода №01/08/18 від 01.08.2018; Додаткова угода № 28/12/18 від 28.12.2018; Договір про надання послуг митного брокера №1343 від 16.01.2012; У зазначених документах була зазначена однакова ціна товару - 24196,56 євро.

Позивач акцентує увагу на тому, що у вимозі митниці не були зазначені конкретні документи, які необхідно надати, а був зазначений повний перелік документів згідно ч. 3 ст. 53 МКУ, всупереч тому, що всі передбачені законом документи були надані при поданні Митної декларації.

Відтак, на думку позивача, зазначені вище обставини свідчать про необґрунтованість Запиту (повідомлення) від Київської міської митниці ДФС декларанту від 06.08.2019 про надання додаткових документів.

Що стосується Рішення та Картки, позивач додає наступне.

Так, навіть всупереч тому, що вимога відповідача про надання додаткових документів була необґрунтованою, Позивач 06.08.2019 надав додаткові документи (Рахунок на оплату від 06.08.2019 № 76, Договір транспортного експедирування № RFF 465/07/18 LC від 31.07.2018, Експортна декларація №19PL445010E1067567 від 31.07.2019, Інвойс виробника № від 30.07.2019, Договір перевезення вантажу від 10.07.2019 №10/07-19).

Однак, як зазначено у позові, відповідач прийняв оскаржуване Рішення і Картку. В якості підстави прийняття Рішення Відповідачем зазначені положення частини 6 статті 54 МКУ, зокрема, зазначено: «Положеннями частини 6 статті 54 Кодексу встановлено, що орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю, якщо заявлені неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, або заявлені відомості містять розбіжності та не містять всіх складових митної вартості, необхідних при її обчислені, а також коли декларантом не подано документів згідно із переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах 2-3 статті 53 Кодексу, а також у разі відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості чи відомостей щодо ціни яка сплачена або яка підлягає сплаті.»

Крім того, Відповідачем зазначено: «причинами, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано є:

неподання декларантом всіх запрошених документів;

відсутність відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості та наявність розбіжностей у поданих до митного оформлення документах, що не дає можливості органу доходів і зборів перевірити декларування всіх складових митної вартості у повному обсязі.»

Однак, як вважає позивач, у Відповідача були відсутні підстави для відмови у митному оформленні товару та застосуванні іншого методу визначення митної вартості згідно п.2 ч. 6 ст. 54 МКУ, який був застосований Відповідачем в якості підстави коригування.

Позивач наполягає, що надав всі документи згідно з переліком, зазначеним в ч.2 ст.53 МКУ, які містять всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомості щодо ціни, що була фактично сплачена за ці товари, а Відповідач безпідставно надав Позивачу вимогу про надання додаткових документів.

Таким чином, як вважає позивач, зазначений пункт МКУ, який був застосований відповідачем під час прийняття Рішення, не може бути підставою для відмови в митному оформленні.

Відтак, позивач просить задовольнити позов.

Позиція відповідача.

Відповідач заперечує проти задоволення адміністративного позову.

Зазначає, що Рішення про коригування митної вартості №UA 100000/2019/000262/1 прийнято на товари «Фарби для взуття, країна походження - Чехія», які заявлені до митного оформлення за митною декларацією від 05.08.2019 №UA100050/2019/284079 та імпортовані на митну територію України ТОВ «Сабріз».

Додає, що під час здійснення контролю митної вартості за митною декларацією від 05.08.2019 № UA100050/2019/284079 встановлено, що документи, подані для підтвердження митної вартості товару, відповідно до статті 53 Митного кодексу України, містять розбіжності та не містять всіх відомостей що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, а саме: до митного оформлення не надано зовнішньоекономічний договір (контракт) на підставі якого здійснюється поставка оцінюваного товару.

Зазначає митниця, що у графі 44 МД зазначено літеру d під кодом документу 4100, що позначає, що зовнішньоекономічний договір (контракт) не подається митному органу одночасно з МД та зберігається декларантом.

Зазначені обставини, як заявляє митниця, не давали можливості перевірити декларування всіх складових митної вартості у повному обсязі.

Враховуючи зазначене, як зазначено у відзиві на позов, та керуючись положеннями частинами 2 та 3 статті 53 МКУ, декларанту направлено електронне повідомлення в якому пропонувалось надати до митниці наступні документи (а.с. 133): 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);4) виписку з бухгалтерської документації; 5) каталоги, специфікації, прейскуранти (прас - листи) виробника товару; 6) копію митної декларації країни відправлення; 7) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.8) якщо здійснювалось страхування - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування, 9) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару.

За результатами розгляду додаткових документів, як зазначає митниця, встановлено наступне:

- відповідно графи 15 МД UA100050/2019/284079 країною відправлення є Республіка Польща. Крім того, відповідно до автотранспортної накладної № 3107 місце завантаження місто «Lomianki» Республіка Польща. Однак, декларантом надано довідку про транспортні витрати від 01.08.2019 № 1 та рахунок на оплату від 06.08.2019 № 76 з урахуванням транспортування оцінюваного вантажу з Чеської Республіки;

- відповідно до пункту 3.6 договору транспортного експедирування № RFF 465/07/18 LC від 31.07.2018 по кожному перевезенню сторонами підписується акт виконаних послуг. Крім того, відповідно до положень наказу Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 599 «Про затвердження Форми декларації митної вартості та Правил її заповнення», для підтвердження витрат на транспортування декларантом відповідно до частини другої статті 53 Митного кодексу України подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів.

Митниця зазначає, що до зазначених документів можуть належати: - рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг)) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів; - банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури.

Разом з тим, акт виконаних послуг до митного оформлення не подано.

- не надано зовнішньоекономічний договір (контракт) на підставі якого здійснюється поставка оцінюваного товару.

Листом від 06.08.2019 б/н, декларант повідомив, що надав усі наявні додаткові документи.

У зв`язку із зазначеним, як зазначив відповідач, керуючись МКУ, використання заявленого декларантом рівня митної вартості неможливо.

Виходячи з вищенаведеного, як зазначає митниця, відповідно до положень статті 55 Кодексу, здійснено коригування митної вартості товарів.

За результатами проведених консультацій встановлено, що метод визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів не може бути прийнятий у зв`язку з відсутністю даних щодо вартості операцій з ідентичними товарами, скоригованими відповідно до комерційних умов поставки та партії товару (кількості). Використання інших методів, до «резервного», також неможливо з підстав, визначених у спірному рішенні та відзиві на позов.

У відзиві зазначається, що митна вартість визначена із застосуванням резервного методу відповідно до статті 64 Кодексу з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі, яка щонайбільшою мірою ґрунтується на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях МД від 11.03.2019 № UA100050/2018/279572.

Товари, випущені у вільний обіг за митною декларацією від 07.08.2019 №UA100050/2019/284185 на підставі частини 7 статті 55 Кодексу шляхом надання гарантій відповідно до розділу X Кодексу.

Різниця між платежами, які заявлялись декларантом та які повинні бути сплачені у зв`язку із винесеним оскаржуваного рішення складають: ПДВ - 48745,64 грн.

Митниця зазначає, що ТОВ "Сабріз", з метою надання органу доходів і зборів додаткових документів для підтвердження заявленої ним митної вартості товарів в рамках частини 8 статті 55 Кодексу, до митниці не зверталось.

Процесуальні дії, вчинені у справі.

Ухвалою судді від 20.11.2019 позовну заяву залишено без руху та запропоновано позивачу усунути недоліки позовної заяви.

Ухвалою судді від 04.12.2019 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі.

Враховуючи положення п. 10 ч. 6 ст. 12 КАС України вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами.

Ухвалою суду від 14.01.2020 здійснено заміну відповідача - Київської міської митниці ДФС (код ЄДР: 39422888) на її правонаступника - Київську митниця Держмитслужби (код ЄДР 43337359; 03124, м. Київ, бульвар Вацлава Гавела, 8-а)

Встановлені судом обставини.

У даному випадку учасниками справи не спростовуються та не заперечуються перебіг подій - як зазначено вище, зміст складених документів, факт первинного звернення позивача до митниці з МД щодо митного оформлення товарів, витребування додаткових документів, складання спірного рішення про коригування митної вартості, факт подальшого оформлення товару за новою МД, за якою товар було випущено у вільний обіг.

Так, власне предметом поставки є «Фарби для взуття, країна походження - Чехія».

Базис поставки згідно інвойсу від 31.07.2019 - FCA Јomianki (Польща). Вартість - 24196,56 EUR.

Первинна декларація була подана 05.08.2019.

Повідомлення про необхідність надання додаткових документів було надіслано позивачу 06.08.2019.

06.08.2019 о 14:15 год. товариство подало заву з проханням завершити митне оформлення за МД від 05.08.2019. Зазначено, що документів, крім вже наданих, протягом 10 днів надати немає можливості.

Надалі оформлено спірне рішення, зміст якого, наведений вище, сторонами не оспорюється.

Вирішуючи спір, виходить з наступного.

Відповідно до ст. 257 МК України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

З моменту прийняття митним органом митної декларації вона є документом, що засвідчує факти, які мають юридичне значення, а декларант або уповноважена ним особа несе відповідальність за подання недостовірних відомостей, наведених у цій декларації (ч. 8 ст. 264 МК України).

Згідно ст. 49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відомості про митну вартість застосовуються для: 1) нарахування митних платежів; 2) застосування інших заходів державного регулювання зовнішньоекономічної діяльності України; 3) ведення митної статистики; 4) розрахунку податкового зобов`язання, визначеного за результатами документальної перевірки (ст. 50 МК України).

Митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу (ч. 1 ст. 51 МКУ).

Згідно із ч. 2 ст. 51 МК України, митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою (ч. 1 ст. 52 МКУ).

При цьому, відповідно до положень ч. 2 ст. 361 МУ України управління ризиками - це робота митних органів з аналізу ризиків, виявлення та оцінки ризиків, розроблення та практичної реалізації заходів, спрямованих на мінімізацію ризиків, оцінки ефективності та контролю застосування цих заходів.

Під ризиком розуміється ймовірність недотримання вимог законодавства України з питань митної справи.

Митні органи застосовують систему управління ризиками для визначення товарів, транспортних засобів, документів і осіб, які підлягають митному контролю, форм митного контролю, що застосовуються до таких товарів, транспортних засобів, документів і осіб, а також обсягу митного контролю.

У свою чергу, відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Водночас, митниця зобов`язана здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари (п. 1 ч. 4 ст. 54 МКУ).

Митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості (п.. п. 2. ч. 5 ст. 54 МКУ).

Відповідно ч. 4 ст. 58 МК України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Згідно з ч. 5. ст. 58 МК України, ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

У частині 10 цієї статті 58 МК України "Метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції)" встановлено перелік витрат, які додаються до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті.

У взаємозв`язку з наведеним, слід зазначити, що відповідно до ч. 1 ст. 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Згідно із ч. 2 ст. 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відтак, контракт є першим базовим документом, який має подаватися митниці.

У даному випадку, відносно обставин виникнення у митниці сумнівів у точності та достовірності визначення позивачем митної вартості, які зумовили витребування додаткових документів, слід зазначити наступне.

Так, пропонуючи подати додаткові документи, митниця ґрунтувалася, зокрема, на тому, подані документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару.

У зв`язку з цим, суд звертає увагу на те, що відповідно до Порядку заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженого наказом Міністерства фінансів України 30.05.2012 № 651, відносно заповнення Графи 44 «Додаткова інформація/Подані документи/Сертифікати і дозволи», при внесенні до графи відомостей про документи, які відповідно до Митного кодексу України не подаються митному органу одночасно з МД та зберігаються Декларантом, перед кодом документа проставляється символ "d".

При внесенні до графи відомостей про документ, який надавався митному органу в попередніх випадках митного оформлення товарів із застосуванням МД, перед кодом такого документа проставляється символ "m".

Як вбачається з первинної МД, яка, як слід нагадати - подається декларантом, під символом «d» в МД позначені: контракт від 24.06.2016 №107/3 (код 4100), Доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) від 01.08.2018, від 28.12.2018 (код 4103), Договір про надання послуг митного брокера (код 4207).

Вказаний символ означає, як зазначав і відповідач, що позначені ним документи не подаються митниці.

Між тим, як контракт від 24.06.2016, так і доповнення містять істотні умови. Так, за контрактом визначені умови (базис) поставки - FCA Јomianki (Польща), FCA - Piaseczno (Польща), застосування того чи іншого базису поставки може впливати на транспортну складову митної вартості. Дата поставки кожної партії визначається сторонами за заявками покупця, в якій зазначаються найменування, кількість одиниць товару. Ціна визначається в EUR або USD.

Відповідно, додатковими угодами можуть змінюватися умови (базис) поставки, інші умови, що можуть впливати на вартість товару та, відповідно, на складові митної вартості, а відтак, витребування митницею у даній ситуації відсутніх при первинному зверненні з МД документів, додаткових документів, у т.ч. контракту (з додатками) вбачається цілком обґрунтованим, оскільки визначені в них умови можуть впливати на складові митної вартості, а митний орган має упевнитись у точності визначення складових митної вартості.

Слід додати, що відповідно до копії статуту позивача, а також реєстраційних документів, директор ТОВ «Сабріз» () одночасно є керівником компанії Upeco Poland Sp. Zo.o. (а.с. 77 на звороті), яка є контрагентом позивача за вищезгаданими операціями. В контексті наведеного слід зазначити, що відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 58 МК України перший метод застосовується у разі, якщо покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів. Відповідно до ч. 12. Ст. 58 МК України той факт, що продавець і покупець пов`язані між собою особи, сам по собі не може бути підставою для розгляду вартості операції як неприйнятної. У таких випадках необхідно розглянути обставини продажу та прийняти вартість операції за умови, що взаємовідносини покупця і продавця не вплинули на ціну оцінюваних товарів. Відповідно до ч. 16. ст. 58 МК України для цілей цього Кодексу особи вважаються пов`язаними між собою у випадках, зазначених у статті 15 Угоди про застосування статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року. Відповідно до положень останньої, особи вважаються пов`язаними між собою, тільки якщо: a) вони є службовцями або директорами підприємств один в одного; b) вони юридично визнані партнерами по бізнесу; c) вони є роботодавцем і працівником; d) будь-яка особа безпосередньо чи опосередковано володіє, контролює або утримує 5 чи більше відсотків випущених акцій, що дають право голосу, або акцій обох з них; e) один з них безпосередньо або опосередковано контролює іншого; f) обидва безпосередньо або опосередковано контролюються третьою особою; g) разом вони безпосередньо або опосередковано контролюють третю особу; h) вони є членами однієї й тієї самої сім`ї. Особи, які пов`язані одна з одною в бізнесі таким чином, що одна з них є одноосібним агентом, одноосібним дистриб`ютором чи одноосібним концесіонером іншого, як би це не називалося, уважаються пов`язаними для цілей цієї Угоди, якщо вони підпадають під критерії пункту 4. Відповідно до ч. 18 ст. 58 МК України при продажу товарів між пов`язаними особами вартість операції береться за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів за першим методом, якщо декларант покаже, що така вартість є близькою до вартості однієї з визначених у цій частині операцій, яка здійснювалася одночасно або майже одночасно з операцією з оцінюваними товарами.

Відтак, наведені обставини та приписи профільного законодавства також об`єктивно зумовлювали необхідність витребування та подання додаткових документів (у т.ч. витребуваних - щодо платежів третім особам на користь продавця), з метою упевнитись у правильності визначення митної вартості товарів та, крім того, - подання декларації митної вартості (п.3 ч. 5 ст. 52 МК України).

Слід додати, що серед наданих митниці та суду документів відсутні заявки, за якими узгоджується кожна поставка, найменування та кількість одиниць товару (п. 3.2., п. 3.3., п. 3.5 Контракту), які власне і фіксують конкретні умови поставки від яких, відповідно, залежать та можуть змінюватись складові митної вартості. Інвойс за Контрактом має своє окреме значення.

Враховуючи викладене, судом не вбачається підстав для висновку про протиправність вимоги митниці про надання додаткових документів.

Що стосується аналізу митницею додаткових документів.

Так, до складових митної вартості включається вартість транспортування оцінюваних товарів до місця ввезення на митну територію України.

У даному випадку за МД країною відправлення є Республіка Польща.

Країна походження Czech Republic.

Згідно МД товариством заявлені складові митної вартості 22000 грн. - вартість транспортних послуг.

За умовами поставки товар поставляється на умовах FCA Јomianki (Польща).

Згідно правил Інкотермс-2010 FCA (Free Carrier; "вказане місце") означає, що товар доставляється перевізнику замовника.

Тобто, за правилами FCA вартість перевезення покладається на покупця (сплачується покупцем) та, відповідно, до складових митної вартості включається вартість перевезення від місця відправки Јomianki (Польща) до місця ввезення на митну територію України - п/п Краковець, на що вказують і положення п. 12.5. Контракту.

Згідно наданої до митниці довідки № 1 від 01.08.2019 (а.с. 105) ТОВ «Трансвосток» (експедитор), яка надана митницею до суду із складу матеріалів конкретного митного оформлення, вартість вантажного перевезення за маршрутом Терlісе, Czech Republic Україна (м. Київ) складає 58 590,00 гри., автомобіль з державним номером DAF AM 05 47 CO/AM 30 17 ХР, CMR № Б/Н.

В тому числі за Терlісе, Czech Republic - п/п Краковець - 22 000,00 грн, та п/п Краковець - м. Київ, Україна 36 590,00 грн.

Тобто, під час митного оформлення була відсутня довідка про транспортні витрати за маршрутом FCA Јomianki (Польща), тобто від місця поставки відповідно до базису поставки обумовленого в інвойсі, до п/п Краковец, а наявні відомості містили суперечності (вартість перевезення з FCA Јomianki (Польща) 22 000 грн. (за даними МД) й та сама сума з Терlісе, Czech Republic - п/п Краковець - за версією довідки).

Наявність таких відомостей не усувало сумнівів митниці щодо дійсних складових митної вартості.

Більш того, відповідно до акту від 06.08.2019 № 161, який не надавався до митниці, але наданий до суду, вартість перевезення Терlісе, Czech Republic -Україна (м. Київ) без розподілу на вартість до кордону та на митній території України - 54990,00 грн. без ПДВ.

Між тим, до суду позивачем надана інша довідка, інша версія розподілу транспортних витрат (а.с. 25), яка, однак, не змінює фактичних даних, заявлених до митниці у «первинній» довідці, оскільки така («оновлена») довідка (версія розподілу транспортних витрат) до митниці не надавалася, а відтак, не змінює факту подання до митниці документів та відомостей, що містили суперечності щодо складових митної вартості.

Слід додати, що з додатковими документами так і не було подано контракт та додатки до нього, які є визначальними для взаємовідносин сторін контракту та, відповідно, для формування складових митної вартості.

Їх відсутність у складі МД лише посилює обґрунтованість сумнівів митниці щодо складових митної вартості.

За таких обставин, первинно подані документи та додатково подані документи, не усували обґрунтованих сумнівів митниці щодо дійсних складових митної вартості, щодо достовірності складових митної вартості, враховуючи суперечливість зазначених вище відомостей, недостатність (неповноту) наявної документів та інформації для остаточного висновку щодо складових митної вартості, що дійсно впливає на числові значення заявленої позивачем митної вартості, що, у свою чергу, вже само по собі є підставою для прийняття рішення про коригування митної вартості (ч. 1 ст. 55 МК України).

Прийняття за таких обставин визнання митницею первинно заявленої митної вартості оцінюваних товарів є неможливим.

Позивачем не заперечується проведення консультацій.

У свою чергу, слід додати, що згідно з положеннями глави 9 МК України, зокрема, згідно з ч. 1 ст. 57 МК України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні, зокрема: ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції) (ч. 2 ст. 57 МК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 58 МК України у разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу (ч. 3 ст. 57 МК України).

У даному випадку, за оцінкою суду, митницею аргументовано доведено неможливість застосування основного методу, оскільки позивачем не були усунуті сумніви митниці та суперечності у наданій інформації, як і не надані базові для митного оформлення документи (у т.ч. контракт з додатками) та послідовно визначена неможливість застосування попередніх, до резервного, методів визначення митної вартості.

За таких обставин та враховуючи належне обґрунтування митницею неможливості застосування інших, крім основного, методів визначення митної вартості товару (як зазначено вище), суд вважає обґрунтованим висновок митниці, викладений у спірному рішенні про коригування митної вартості товару, щодо необхідності застосування у даному випадку резервного методу за інформацією та даними, наявними у МД від 11.03.2019 № UA100050/2018/279572, відносно застосування якої у даному випадку позивачем позивач не наводив заперечень. В порядку ч. 1 ст. 77 КАС України позивач не надав доречних спростувань чи зауважень, наприклад, щодо інших цінових рівнів на такі самі чи аналогічні товари станом на час прийняття спірного рішення, наприклад, узагальнених відомостей профільних організацій щодо цін на такі самі товари в цей період, які б могли свідчити про відхилення митниці від загального рівня цін на рику таких товарів.

Слід додати, що позивач не скористався своїм правом протягом 80 днів з дня випуску товарів надати митному органу додаткові документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товарів, що декларуються (ч. 8 ст. 55 МК України), що могло б усунути розбіжності та доповнити існуючу інформацію відносно складових митної вартості.

Таких документів не надано і під час справи, у т.ч. і на підтвердження зокрема, відомостей щодо відхилення митниці у спірному рішенні від цін на ринку таких самих чи аналогічних товарів, щодо яких здійснено коригування митної вартості.

Відтак, враховуючи вищевикладене у сукупності, суд не вбачає підстав для висновку про протиправність оскаржуваного рішення та, відповідно, підстав для скасування рішення про коригування митної вартості та картки відмови у митному оформленні, у зв`язку з чим суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову у повному обсязі.

Враховуючи положення ст. 139 КАС України судовий збір відшкодуванню не підлягає, оскільки у задоволення позову відмовлено.

Керуючись положеннями статей 2, 5 - 11, 19, 72 - 77, 90, 139, 241 - 246, 250, 251, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Сабріз" (04070, м. Київ, вул. Ігорівська, 12-Б, код ЄДР: 37334135) - відмовити у повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 КАС України.

Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295 - 297 КАС України.

Відповідно до приписів статті 297 КАС України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Днем вручення процесуальних документів в електронній формі є день отримання судом повідомлення про доставлення документів на офіційну електронну адресу особи (п. 2 ч. 6 ст. 251 КАСУ), якою є (п. 5.8. Положення про ЄСІТС від 17 серпня 2021 року N 1845/0/15-21): сервіс Електронного кабінету ЄСІТС, адреса електронної пошти, вказана користувачем в Електронному кабінеті ЄСІТС, адреса електронної пошти, вказана в одному з державних реєстрів або адреса електронної пошти, з якої надійшли до суду документи, засвідчені кваліфікованим електронним підписом (п. 59 «Перехідні положення»).

Суддя О.А. Кармазін