Справа № 600/1437/22-а
Суддя: Брезіна Тетяна Миколаївна
Дата ухвалення: 2022-09-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2022 р. м. Чернівці Справа № 600/1437/22-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Брезіної Т.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Чернівецької міської ради про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий виклад позиції позивача та заперечень відповідача

В поданому до суду адміністративному позові позивач просить суд винести рішення, яким:

- визнати протиправним та скасувати рішення сесії Чернівецької міської ради від 07 жовтня 2021 року №519, яким знято на доопрацювання проект рішення VIII скликання «Про розгляд звернення ОСОБА_1 щодо надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки»;

- визнати протиправною бездіяльність Чернівецької міської ради щодо нерозгляду заяви ОСОБА_1 від 13 серпня 2021р. про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею до 0,04 га, для передачі безоплатно у власність, з цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , поряд із земельною ділянкою кадастровий номер :13:004:1200 у визначений ч.7 ст. 118 Земельного кодексу України місячний строк;

- зобов`язати Чернівецьку міську раду на черговому засіданні сесії міської ради прийняти рішення про надання ОСОБА_1 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею до 0,04 га, для передачі безоплатно у власність, з цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , поряд із земельною ділянкою кадастровий номер :13:004:1200;

- встановити судовий контроль за виконанням рішення суду.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що звертався до відповідача із заявою про надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , поряд із земельною ділянкою кадастровий номер :13:004:1200. Однак, відповідач у визначений ч.7 ст. 118 Земельного кодексу України місячний строк не прийняв відповідного рішення про надання або відмови наданні дозволу на складання проекту землеустрою. При цьому, єдине рішення, яке було прийнято відповідачем є рішення сесії Чернівецької міської ради від 07 жовтня 2021 року №519, яким знято на доопрацювання проект рішення VIII скликання «Про розгляд звернення ОСОБА_1 щодо надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки», що не відповідає вимогам ч.7 ст. 118 Земельного кодексу України. Таким чином позивач просить суд задовольнити позовні вимоги.

Відповідач заперечував проти задоволення позову та у відзиві вказав, що органи місцевого самоврядування наділені дискреційними повноваженнями в сфері надання земельних ділянок комунальної власності у користування та у власність громадянам та юридичним особам. При цьому, відповідач зазначив, що дискреційні повноваження надають йому можливість обирати у конкретній ситуації альтернативне рішення, яке є законним. З вказаних підставі відповідач стверджує, що відсутні підстави для задоволення позову.

Рух справи у суді

Судом відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику учасників справи.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

13.08.2021 р. позивач звернувся до відповідача із заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , поряд із земельною ділянкою кадастровий номер :13:004:1200 орієнтовною площею 0,04 га. До заяви додано: копію паспорта громадянина України; графічні матеріали розташування земельної ділянки; копію витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за позивачем земельної ділянки кадастровий номер :13:004:1200 та незавершеного будівництва за адресою АДРЕСА_1 . (а.с. 9-12).

Відповідно до лист Департаменту урбаністики та архітектури Чернівецької міської ради від 01.11.2021 р. №П-2518/0-24/01 проінформовано представника позивача, що департаментом підготовлений на розгляд міської ради, пленарне засідання якої мало відбутись 30.09.2021 р. проект рішення «Про розгляд звернення ОСОБА_1 щодо надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки». Однак, депутатами міської ради VІІІ скликання вказаний проект рішення знятий на доопрацювання. (а.с. 13).

Матеріали справи містять рішення сесії Чернівецької міської ради від 07 жовтня 2021 року №519, яким знято на доопрацювання проект рішення VIII скликання «Про розгляд звернення ОСОБА_1 щодо надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки». (а.с. 15).

Також, матеріали справи містять лист Департаменту урбаністики та архітектури Чернівецької міської ради від 22.03.2022 р. №П-1142//0-24/01, в якому повідомлено представника позивача, що рішення з приводу надання ОСОБА_1 дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність за адресою АДРЕСА_1 , поряд із земельною ділянкою кадастровий номер :13:004:1200 орієнтовною площею 0,04 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) Чернівецькою міською радою не прийнято. Рішенням Чернівецької міської ради від 07 жовтня 2021 року №519, знято на доопрацювання дане питання та відповідні рекомендації комісією не надані. (а.с. 14).

Мотивувальна частина

Згідно положень ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Суд перевіряє дотримання вказаних критеріїв суб`єктом владних повноважень при прийнятті оскаржуваного рішення, вчиненні дій чи допущенні бездіяльності.

Відповідно з ч. 1 ст. 116 Земельного кодексу України від 25.10.2001 р. N 2768-III (далі ЗК України) громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Стаття 118 ЗК України встановлює порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами.

Згідно з ч. 1 ст. 118 ЗК України громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст. 122 цього Кодексу. У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим.

Зі змісту ч. 6 ст. 118 ЗК України слідує, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст. 122 цього Кодексу. У клопотанні, до якого додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри.

Приписами абз. 1 ч. 7 ст. 118 ЗК України визначено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст. 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Таким чином, обов`язковим є прийняття відповідним органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування за наслідками розгляду поданого клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою вмотивованого рішення про надання дозволу або відмову у його наданні із наведенням усіх підстав такої відмови.

При цьому ч. 7 ст. 118 ЗК України визначений перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за результатами розгляду належним чином оформлених клопотання та додатків до нього, який є вичерпним, а саме:

- невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів;

- невідповідність місця розташування об`єкта вимогам прийнятих відповідно до цих законів нормативно-правових актів;

- невідповідність місця розташування об`єкта вимогам генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

У разі надання органом виконавчої влади чи органом місцевого самоврядування відмови особі у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою обов`язковим є зазначення конкретної підстави для такої відмови, що визначені у ч. 7 ст. 118 ЗК України.

Системний аналіз наведених правових норм дає підстави зробити висновок, що ЗК України визначено вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, зокрема: невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. При цьому, чинним законодавством не передбачено право суб`єкта владних повноважень відступати від положень ст. 118 ЗК України.

Визначена законом процедура є способом дій відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування у відповідь на звернення громадян щодо того чи іншого питання. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України дотримання відповідним органом встановленої законом процедури є обов`язковим.

Судом встановлено, що позивач звернувся до відповідача із заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , поряд із земельною ділянкою кадастровий номер :13:004:1200 орієнтовною площею 0,04 га. До заяви додано: копію паспорта громадянина України; графічні матеріали розташування земельної ділянки; копію витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за позивачем земельної ділянки кадастровий номер :13:004:1200 та незавершеного будівництва за адресою АДРЕСА_1 .

07.10.2021 року відповідачем прийнято рішення №519, яким знято на доопрацювання проект рішення VIII скликання «Про розгляд звернення ОСОБА_1 щодо надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки».

Суд звертає увагу, що дозвіл і проект землеустрою, розроблений на його підставі, є стадіями єдиного процесу надання земельної ділянки у власність чи користування. Передача (надання) земельної ділянки у власність відповідно до ст. 118 ЗК України є завершальним етапом визначеної процедури безоплатної приватизації земельних ділянок.

При цьому, отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного рішення про надання її у власність.

Таку правову позицію висловлено у постанові Верховного Суду України від 13 грудня 2016 року у справі №815/5987/14 та постановах Верховного Суду від 27 лютого 2018 року у справі № 545/808/17, від 22 лютого 2019 року у справі № 813/1631/14.

Як слідує з приписів статті 79-1 ЗК України метою надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок є формування земельної ділянки, яке полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Формування земельних ділянок здійснюється, зокрема, у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера.

Під час розробки проекту, серед іншого, визначаються (узгоджуються) її межі та з`ясовується наявність правових та фактичних перешкод для надання її у власність, зокрема спірність прав щодо ділянки. Ці обставини повинні враховуватися органом, що розпоряджається землями, під час затвердження проекту та надання земельної ділянки у власність, а не на стадії надання дозволу на розробку проекту землеустрою.

Надання дозволу на розробку проекту відведення не свідчить, що проект радою буде затверджено. Якщо буде виявлено обставини, що за законом є підставами для відмови у затвердженні проекту, рада може відмовити.

Як встановлено судом, позивач просив відповідача надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , поряд із земельною ділянкою кадастровий номер :13:004:1200 орієнтовною площею 0,04 га, однак відповідач всупереч вимогам ЗК України не розглянув у місячний строк подану заяву, а прийняв оскаржуване рішення, яким знято на доопрацювання вказаного питання.

Суд наголошує, що позивач був зобов`язаний у місячний строк розглянути заяву позивача на сесії сільської ради та прийняти одне із рішень передбачених ст. 118 ЗК України. Тобто прийняти органом місцевого самоврядування за наслідками розгляду поданого клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою вмотивованого рішення про надання дозволу або відмову у його наданні із наведенням усіх підстав такої відмови.

При цьому, рішення про зняття на доопрацювання питання надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки не передбачено ч. 7 ст. 118 ЗК України та не є тим рішенням, яке повинно бути прийнято відповідно до повноважень органу місцевого самоврядування визначених ст. 118 ЗК України, а тому є протиправним. Суд вважає, що відповідачем фактично не прийнято жодного із рішень визначених ЗК України за результатами розгляду заяви позивача.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 21 серпня 2018 року у справі № 295/14795/16-а, від 19 червня 2018 року у справі № 750/8511/17, від 05 березня 2019 року у справі № 360/2334/17, від 28 лютого 2020 року у справі №461/1257/17, від 11.12.2020 р., справа № 620/753/19, від 15 березня 2021 року у справі № 441/701/17, від 15 вересня 2021 року справа № 740/4635/16-а.

Таким чином, за результатами судового розгляду справи суд встановив, що оскаржуване рішення є протиправним та підлягає скасуванню.

Висновки за результатами розгляду справи

Відповідно до ч.1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч.1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідачем не доведено правомірність оскаржуваного рішення, а тому суд дійшов висновку про необхідність його скасування.

Позиція суду щодо позовних вимог зобов`язального характеру.

Статтею 55 Конституції України закріплено фундаментальний принцип судового захисту всіх порушених прав людини і громадянина. Так, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно з ч. 1 ст. 5 КАС України, зокрема, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема у спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Таким чином, здійснюючи передбачене ст. 55 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту. Вирішуючи спір, суд зобов`язаний надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Суд звертає увагу, що у разі, якщо суб`єкт владних повноважень використав надане йому законом право на прийняття певного рішення за наслідками розгляду звернення особи, але останнє визнане судом протиправним з огляду на його невідповідність чинному законодавству, при цьому суб`єктом звернення дотримано усіх визначених законом умов, то суд вправі зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти певне рішення.

Отже, критеріями, які впливають на обрання судом способу захисту прав особи в межах вимог про зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії, є встановлення судом додержання суб`єктом звернення усіх передбачених законом умов для отримання позитивного результату та наявність у суб`єкта владних повноважень права діяти при прийнятті рішення на власний розсуд.

Аналогічна правова позиція застосована Верховним Судом у постанові від 02.02.2021 р. справа №420/3294/19 (провадження №К/9901/32192/19).

Судом встановлено, що позивачем, під час звернення до відповідача із заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою, дотримано усі передбачені ЗК України умови для його отримання, однак відповідач не прийняв жодного із рішень, визначених ст. 118 ЗК України, а тому належним способом відновлення порушеного права позивача є зобов`язання відповідача розглянути на черговому засіданні сесії міської ради заяву ОСОБА_1 від 13 серпня 2021р. про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею до 0,04 га, для передачі безоплатно у власність, з цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , поряд із земельною ділянкою кадастровий номер :13:004:1200 у визначений ч.7 ст. 118 Земельного кодексу України місячний строк та прийняти рішення по суті заяви.

Таким чином, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову.

Позиція суду щодо вимоги позивача про встановлення відповідачу строку для подання звіту щодо виконання рішення суду.

Згідно з ч.1 ст. 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Відповідно до ч.2 та ч.3 ст. 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Суд наголошує, що встановлення судового контролю за виконанням рішення суду є правом, а не обов`язком суду. Крім того, наразі відсутні обставини, які б давали підстави для висновків, що відповідачем не буде добровільно виконано рішення суду в даній справі. На підставі вказаного, суд вважає про відсутність підстав для зобов`язання відповідача подати звіт про виконання рішення суду та встановлення судового контролю.

Судові витрати

Відповідно до ч.3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

У зв`язку із частковим задоволення позову, сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань, пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Керуючись статтями 9, 14, 77, 78, 90, 139, 143, 241 - 246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України ,-

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення сесії Чернівецької міської ради від 07 жовтня 2021 року №519, яким знято на доопрацювання проект рішення VIII скликання «Про розгляд звернення ОСОБА_1 щодо надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки».

3. Визнати протиправною бездіяльність Чернівецької міської ради щодо нерозгляду заяви ОСОБА_1 від 13 серпня 2021р. про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею до 0,04 га, для передачі безоплатно у власність, з цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , поряд із земельною ділянкою кадастровий номер :13:004:1200 у визначений ч.7 ст. 118 Земельного кодексу України місячний строк.

4. Зобов`язати Чернівецьку міську раду на черговому засіданні сесії міської ради розглянути та прийняти рішення у визначений ч.7 ст. 118 Земельного кодексу України місячний строк по суті заяви ОСОБА_1 від 13 серпня 2021р. про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею до 0,04 га, для передачі безоплатно у власність, з цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , поряд із земельною ділянкою кадастровий номер :13:004:1200.

5. В решті позову відмовити.

6. Відмовити у встановлені судового контролю за виконанням рішення суду.

7. Стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір, пропорційно задоволеним позовним вимогам, в сумі 992,40 грн згідно квитанції №0.0..1 від 25.03.2025 р. та в сумі 496,20 грн згідно квитанції №0.0..1 від 11.04.2022 року.

Згідно статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У відповідності до статей 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення подається до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його складання.

Найменування учасників справи:

позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , код РНОКПП НОМЕР_1 );

відповідач: Чернівецька міська рада (Центральна площа, 1, м. Чернівці, 58002, ).

Суддя Т.М. Брезіна