Справа № 120/2928/22-а
Суддя: Поліщук Ірина Миколаївна
Дата ухвалення: 2022-09-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

20 вересня 2022 р. Справа № 120/2928/22-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Поліщук І.М., розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Хмільницької районної державної адміністрації про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Управління соціального захисту населення Хмільницької районної державної адміністрації Вінницької області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

Позовні вимоги мотивовані протиправністю дій відповідача щодо відмови у нарахуванні та сплаті за позивача єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування за період здійснення ним догляду за особою з інвалідністю першої групи з 01.01.2002 по 01.08.2016.

Ухвалою від 28.03.2022 відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Даною ухвалою також встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.

У встановлений судом строк відповідачем відзив на позовну заяву подано не було, хоча копія ухвали про відкриття провадження від 28.03.2022 доставлена до його електронного кабінету в підсистемі "Електронний суд" 29.03.2022, що підтверджується відповідною довідкою.

За приписами статті 18 КАС України у судах функціонує Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система.

Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система відповідно до закону забезпечує обмін документами (надсилання та отримання документів) в електронній формі між судами, між судом та учасниками судового процесу, а також фіксування судового процесу і участь учасників судового процесу у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Суд направляє судові рішення та інші процесуальні документи учасникам судового процесу на їх офіційні електронні адреси, вчиняє інші процесуальні дії в електронній формі із застосуванням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи в порядку, визначеному цим Кодексом та Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему.

Адвокати, нотаріуси, приватні виконавці, судові експерти, державні органи та органи місцевого самоврядування, суб`єкти господарювання державного та комунального секторів економіки реєструють офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі в обов`язковому порядку. Інші особи реєструють свої офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі в добровільному порядку.

Особам, які зареєстрували офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі, суд вручає будь-які документи у справах, в яких такі особи беруть участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення на офіційні електронні адреси таких осіб, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

Також у відповідності до вимог ч. 3 ст. 124 КАС України судовий виклик або судове повідомлення учасників справи, свідків, експертів, спеціалістів, перекладачів здійснюється за наявності в особи офіційної електронної адреси шляхом надсилання повістки на офіційну електронну адресу.

Відтак, оскільки відповідач зареєстрований в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі, самостійно визначивши адресу електронної пошти для листування із ним, суд доходить висновку, що ухвала від 28.03.2022 вважається врученою відповідачу 29.03.2022 в електронній формі шляхом її направлення на офіційну електронну адресу.

Відповідно до ч. 6 ст. 162 КАС України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

З огляду на вище викладене, на думку суду, наявні підстави для вирішення даної справи за наявними у ній матеріалами.

Суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши наявні у ній докази в їх сукупності встановив, що починаючи з 01.01.2022 позивач перебуває на обліку в Управлінні соціального захисту населення Хмільницької районної державної адміністрації Вінницької області та отримує допомогу по догляду за особою з інвалідністю першої групи - сином ОСОБА_2

07.02.2022 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області із заявою про призначення йому пенсі за віком відповідно до ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Листом від 17.02.2022 Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області повідомило його про відсутність підстав для призначення йому пенсії за віком, з огляду на відсутність у нього необхідного страхового стажу.

При цьому, як зазначив позивач у позовній заяві, з відомостей про застраховану особу із Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного саоцілаьного страхування йому стало відомо, що Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області не зараховано до страхового стажу період здійснення позивачем догляду за особою з інвалідністю першої групи з 01.01.2002 по 01.08.2016.

Також позивач зазначив, що підставою для не зарахування відповідного періоду до його страхового стажу слугувало те, що Управлінням праці та соціального захисту населення Хмільницької районної державної адміністрації Вінницької області, яке ліквідоване у 2016 році та Управлінням соціальної та молодіжної політики Хмільницької районної державної адміністрації Вінницької області, яке було створено у 2016 році, не сплачувались страхові внески.

04.02.2022 позивач звернувся до Управління соціального захисту населення Хмільницької районної державної адміністрації із заявою, в якій проси здійснити нарахування та перерахування до Пенсійного фонду України єдиного соціального внеску за період з 01.01.2002 по 01.08.2016.

Листом від 16.02.2022 позивача було повідомлено, що Управління праці та соціального захисту населення Хмільницької районної державної адміністрації Вінницької області відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 21.03.2018 знято з державного реєстру та припинило свою діяльність як юридична особа.

Також відповідач зазначив, що Управління праці та соціального захисту населення Хмільницької районної державної адміністрації Вінницької області було ліквідовано без правонаступництва, а тому Управління соціального захисту населення Хмільницької районної державної адміністрації не є правонаступником Управління праці та соціального захисту населення Хмільницької районної державної адміністрації Вінницької області.

Крім того, на прохання позивача внести зміни по сплаті єдиного соціального внеску через Державну податкову службу України, відповідач повідомив, що це є неможливим, адже Управління соціального захисту населення Хмільницької районної державної адміністрації не володіє базою даних про нарахування та виплату єдиного соціального внеску за період до 07.04.2016 та не може провести нарахування, оскільки не являлось страхувальником відповідно до законодавства.

Не погоджуючись із такою відмовою, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом до суду.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд виходив із наступного.

Так, Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058 (далі - Закон №1058-IV), який набрав чинності з 01.01.2004, передбачає перехід від системи пенсійного забезпечення до страхової пенсійної системи і встановлення прямої залежності розмірів пенсій від страхового стажу й заробітку, з якого були фактично обчислені та сплачені страхові внески до Пенсійного фонду.

Згідно статті 1 Закону №1058-IV у цьому Законі наведені нижче терміни вживаються в такому значенні:

застрахована особа - фізична особа, яка відповідно до цього Закону підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачуються чи сплачувалися у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування;

страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески;

страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування;

страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.

Абзацом 1 частини 1 статті 24 Закону №1058-IV визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно частини 2 статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Статтею 11 Закону №1058-IV визначено осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню.

Відповідно до пункту 9 статті 11 Закону №1058-IV загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню підлягає один із непрацюючих працездатних батьків, усиновителів, опікун, піклувальник, один із прийомних батьків, батьків-вихователів, які фактично здійснюють догляд за дитиною з інвалідністю, дитиною, хворою на тяжке перинатальне ураження нервової системи, тяжку вроджену ваду розвитку, рідкісне орфанне захворювання, онкологічне, онкогематологічне захворювання, дитячий церебральний параліч, тяжкий психічний розлад, цукровий діабет І типу (інсулінозалежний), гостре або хронічне захворювання нирок IV ступеня, за дитиною, яка отримала тяжку травму, потребує трансплантації органа, потребує паліативної допомоги, якій не встановлено інвалідність, а також непрацюючі працездатні особи, які здійснюють догляд за особою з інвалідністю І групи або за особою, яка досягла пенсійного віку, встановленого статтею 26 вказаного Закону, та за висновком закладу охорони здоров`я потребує постійного стороннього догляду, якщо такі непрацюючі працездатні особи отримують допомогу, надбавку або компенсацію відповідно до законодавства.

У спірний період вказана норма була викладена в іншій редакції у пункті 14 статті 11 Закону №1058-IV, відповідно до якого загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню підлягає один з непрацюючих працездатних батьків, усиновителів, опікун, піклувальник, які фактично здійснюють догляд за дитиною-інвалідом, а також непрацюючі працездатні особи, які здійснюють догляд за інвалідом І групи або за престарілим, який за висновком медичного закладу потребу постійного стороннього догляду або досяг 80-річного віку, якщо такі непрацюючі працездатні особи отримують допомогу або компенсацію відповідно до законодавства.

Згідно пункту 1 Порядку призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.04.2004 №558 (далі - Порядок №558), який був чинним на момент виникнення спірних правовідносин, непрацюючим фізичним особам, які постійно надають соціальні послуги громадянам похилого віку, особам з інвалідністю, дітям з інвалідністю, хворим, які не здатні до самообслуговування і потребують постійної сторонньої допомоги (крім осіб, що обслуговуються соціальними службами), призначається щомісячна компенсаційна виплата.

Компенсація призначається і виплачується органом праці та соціального захисту населення за місцем проживання особи, якій надаються соціальні послуги (пункт 5 Порядку №558 у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Як передбачено пунктом 2 статті 14 Закону №1058-IV (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), страхувальниками відповідно до цього Закону є: підприємства, установи, організації, військові частини та органи, які виплачують заробітну плату (винагороду), грошове забезпечення, допомогу, - для осіб, зазначених у пунктах 6-9,11 і 12 статті 11 цього Закону.

За осіб, зазначених у пунктах 8, 11-14, 16 статті 11 цього Закону, страхові внески сплачуються в порядку і строки, визначені Кабінетом Міністрів України, за рахунок коштів державного та місцевого бюджетів, коштів цільових фондів, з яких цим особам сплачуються відповідно грошове забезпечення, страхові виплати, допомога і компенсації (частина шоста статті 20 Закону №1058-IV у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

На виконання частини шостої статті 20 Закону №1058-IV постановою Кабінету Міністрів України від 26.08.2004 №1092 затверджено Порядок нарахування та сплати страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування за деякі категорії застрахованих осіб, що був чинним на час виникнення спірних правовідносин (далі - Порядок №1092), який, зокрема, визначає механізм сплати страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України за непрацюючих працездатних осіб, що здійснюють догляд за інвалідом I групи.

Відповідно до пунктів 3, 8 Порядку №1092 (який був чинний до 02.03.2011) обчислення і сплата страхових внесків за вказаних осіб провадиться страхувальниками районними (міськими) управліннями праці та соціального захисту населення за рахунок коштів, з яких виплачується грошове забезпечення, допомога або компенсація.

Згідно пункту 7 Порядку №1092 (який був чинний до 02.03.2011) страхові внески сплачуються страхувальниками шляхом перерахування відповідних сум з їх банківських рахунків на рахунки управлінь Пенсійного фонду України у районах, містах і районах у містах за місцезнаходженням цих страхувальників.

Аналогічні за змістом положення також передбачені Порядком нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за деякі категорії застрахованих осіб, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №178 від 02.03.2011.

При цьому, системний аналіз вказаних вище норм дає підстави для висновку про те, що до страхового стажу зараховується період (строк), протягом якого особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески.

Особа, яка здійснює догляд за особою з інвалідністю 1 групи підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню за умови отримання нею компенсаційних виплат, з яких здійснюється відрахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що, в свою чергу, зумовлює виникнення у такої особи страхового стажу.

В даному ж випадку, як слідує із довідки Управління соціального захисту населення Хмільницької РДА №14 від 19.01.2022, позивач дійсно перебував на обліку в управлінні та одержував допомогу по догляду за особою з інвалідністю першої групи - ОСОБА_2 в період з 01.01.2002 по 04.01.2022.

Поряд із цим, як слідує із матеріалів справи, в період з 01.01.2002 по 01.08.2016 сплата страхових внесків за нього діючим на той момент Управлінням праці та соціального захисту населення Хмільницької районної державної адміністрації Вінницької області (ліквідоване у 2016 році) не здійснювалась.

Відсутність факту сплати страхових внесків за позивача у відповідний період порушує його право на пенсійне забезпечення, адже, як слідує із матеріалів справи, Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області не зараховує відповідний період догляду за особою з інвалідністю першої групи до його страхового стажу.

Водночас суд зауважує, що особа не має відповідати за неналежне виконання страхувальником свого обов`язку щодо сплати до Пенсійного фонду України страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, таку відповідальність несе страхувальник, у даному випадку орган, що в спірний період виплачував позивачу компенсаційну виплату як особі, яка здійснювала догляд за особою з інвалідністю 1 групи.

Така обставина не може бути підставою для не зарахування спірного періоду до страхового стажу.

Разом із тим, відмова Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області в зарахуванні до страхового стажу позивача періоду здійснення ним догляду за особою з інвалідністю першої групи не є предметом оскарження в межах даної справи.

Суд наголошує, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003 року № 3-рп/2003 року).

Таким чином, адміністративне судочинство спрямоване на захист саме порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин, тобто для відновлення порушеного права у зв`язку із прийняттям рішення суб`єктом владних повноважень особа повинна довести, яким чином відбулось порушення її прав.

При цьому, порушення вимог Закону рішенням чи діями суб`єкта владних повноважень не є достатньою підставою для визнання їх судом протиправними, оскільки обов`язковою умовою визнання їх протиправними є доведеність позивачем порушення його прав та охоронюваних законом інтересів цими діями чи рішенням з боку відповідача, зокрема наявність в особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або законного інтересу, на захист якого подано позов.

Тобто, обов`язковою умовою задоволення позову є доведеність позивачем порушення саме його прав та охоронюваних законом інтересів з боку відповідача, зокрема наявність в особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або законного інтересу, на захист якого подано позов.

З огляду на зазначене, вирішуючи спір, суд повинен пересвідчитись у належності особи, яка звернулась за судовим захистом, відповідного права або охоронюваного законом інтересу (наявність права на позов у матеріальному розумінні), встановити, чи є відповідне право або інтерес порушеним (встановити факт порушення), а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

В даному ж випадку, суд вважає обґрунтованими твердження відповідача про неможливість здійснення ним нарахування єдиного внеску за спірний період, адже у даний період він не був страхувальником відповідальним за сплату таких внесків за позивача, а тому не вчиняв жодних протиправних дій чи/або бездіяльності.

Окрім того, відповідач не є правонаступником Управління праці та соціального захисту населення Хмільницької районної державної адміністрації Вінницької області, а саме лише наявність ідентичних повноважень у юридичних осіб не може бути самостійною підставою для зобов`язання відповідача вчинити дії, які не були своєчасно вчинені іншою юридичною особою, яка уже є ліквідованою.

Отже, зважаючи на характер спірних відносин, належному способу захисту порушених прав позивача відповідатимуть позовні вимоги, звернуті саме до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області та полягатимуть у визнанні протиправними дій щодо відмови у зарахуванні спірного періоду догляду за особою з інвалідністю до страхового стажу, адже судове рішення, у випадку задоволення такої позовної вимоги, є підставою для зарахування бажаного позивачем періоду до його страхового стажу.

При цьому, обрання позивачем неналежного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови в позові (пункт 52 постанови Великої Палати Верховного Суду від 02 лютого 2021 року у справі № 925/642/19).

З огляду не вище викладене, а також беручи до уваги те, що позивачем обрано неналежний спосіб захисту своїх прав, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення даного позову.

З урахуванням вимог ст. 139 КАС України сплачений при зверненні до суду судовий збір позивачу не присуджується.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 );

Управління соціального захисту населення Хмільницької районної державної адміністрації (вул. Столярчука, 17, м. Хмільник, Вінницька область, ).

Повний текст рішення складено 20.09.2022.

Суддя Поліщук Ірина Миколаївна