Справа № 302/676/22
Суддя: Сидоренко Ю. В.
Дата ухвалення: 2022-08-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 302/676/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.08.2022 смт. Міжгір`я

Міжгірський районний суд Закарпатської області

у складі: головуючого - судді Сидоренко Ю.В.,

при секретарі - Митряк І.П.

за участю позивача ОСОБА_1

представника позивача - адвоката Оленич Р.А.

відповідача Сідей Є.А. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт.Міжгір`я справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 (мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ) до поліцейського сектору реагування патрульної поліції відділення поліції № 2 Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області Сідей Євгенія Анатолійовича, Головного управління Національної поліції в Закарпатській області (адреса місцезнаходження: вул.Ференца Ракоці, 13 м.Ужгород), про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

27.06.2022 року до Міжгірського районного суду Закарпатської області надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до поліцейського сектору реагування патрульної поліції №3 відділення поліції № 2 Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області Сідей Євгенія Анатолійовича, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування заявлених позовних вимог ОСОБА_1 зазначає, що поліцейським СРПП №3 Міжгірського відділення поліції №2 Хустського РУП Сідей Євгенієм Анатолійовичем 18.06.2022 року було прийнято постанову серії БАВ №068848 про накладення на нього, ОСОБА_1 , адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, у виді штрафу в розмірі 3400 (три тисячі чотириста) грн. Вважає, що дана постанова підлягає скасуванню, оскільки вона не відповідає вимогам, встановленим ч.2 ст.2 КАС України.

У позові ОСОБА_1 вказує, що після смерті дядька ОСОБА_3 , їх сім`ї дістався легковий автомобіль марки ВАЗ 2107, 1988 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Вони проживають в сільській місцевості, ведуть особисте підсобне господарство, зокрема: саджають городину, заготовляють сіно, вирощують домашню худобу та птицю, також у них вдома є корова.

За фактичними обставинами справи зазначає, що вранці 18.06.2022 року їх корова отелилася. Цього дня його матері не було вдома, оскільки вона працювала на роботі в с. Пилипець в «Гранд Готель Пилипець». Близько вечора його бабуся побачила, що корова внаслідок отелення виглядала млявою і дуже виснаженою, нічого не їла та не могла підвестися на ноги. Вона зателефонувала рідному брату ОСОБА_4 та покликала його на допомогу, оскільки той мав багатий досвід у триманні великої рогатої худоби. Коли брат бабусі прибув до них додому і побачив корову, яка стрімко знемагала та втрачала сили, він сказав, що у корів після їхнього отелення часто наступає післяродовий парез, який без своєчасного лікування може закінчитися смертю тварини. Тому він та бабуся висловилися про необхідність негайного звернення до ветеринарного лікаря для надання тварині невідкладної медичної допомоги.

По тій причині, що ветлікар ОСОБА_5 проживає далеко від їх житлового будинку, він, ОСОБА_1 , був змушений сісти за кермо автомобіля з метою скоріше добратися до нього. При цьому вказує, що посвідчення водія у мене немає, хоча покійний батько навчив його добре їздити. Разом з ним в автомобілі їхав ОСОБА_4 .

Після того як він повернувся від ветеринарного лікаря додому біля їх будинку його зупинили працівники поліції, а саме відповідач Сідей Є.А. та ще два поліцейських. Під час їх спілкування поліцейський Сідей Є.А. повідомив, що притягне його до відповідальності за те, що на автомобілі не працюють задні ліхтарі, та за керування транспортним засобом при відсутності такого права. При цьому він повідомляв поліцейським, що сів за кермо автомобіля щоби врятувати їх корову. Однак, на його пояснення поліцейський не реагував, та склав постанову про накладення на нього штрафу у розмірі 3400,00 грн., видав йому копію цієї постанови, та повідомив про необхідність сплати штрафу протягом 15 днів. Коли поліцейські поїхали, він почав вивчати постанову та зрозумів, що його притягнуто до адміністративної відповідальності також і за інші правопорушення, а саме: за ч.1 ст.126, ч.1 ст.122, ч.1 ст.121, ст.125 КУпАП.

Позивач вважає, що притягуючи його до адміністративної відповідальності, поліцейський Сідей Є.А. порушив вимоги КУпАП, зокрема ст.280 КУпАП, також не прийняв до уваги положення ст.17,18 КУпАП, відповідно до яких особа, яка діяла в стані крайньої необхідності, необхідної оборони або яка була в стані неосудності, не підлягає адміністративній відповідальності. Не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

Позивач вважає, що вищеописані дії вчинені ним були в стані крайньої необхідності, оскільки потреба керування автомобілем була зумовлена необхідністю негайного звернення до ветеринарного лікаря. Та якщо би не була надана корові своєчасно відповідна медикаментозна допомога, то вона б загинула. Зазначає, що при винесенні оскаржуваної постанови вищвикладені обставини, а також ті, які свідчать про його майновий, сімейний стан, поліцейським не з`ясовувалися.При цьому наголошує, що від вчинених ним дій ніхто не постраждав і жодних негативних наслідків не наступило та вказує, що наразі середньостатистична вартість удійної корови складає понад 25 тисяч гривень, що для їх сім`ї є значною сумою.

Вказує, що при винесенні постанови відповідач не дотримався норм-принципів, які декларують неухильне дотримання законності при притягненні особи до адміністративної відповідальності, вважає оскаржувану постанову протиправною, а тому змушений звернутися до суду з даним адміністративним позовом, в якому просить скасувати постанову про накладення на нього, ОСОБА_1 , адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАВ №068848 від 18.06.2022, та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Ухвалою Міжгірського районного суду Закарпатської області від 30 червня 2022 року відкрито провадження по даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін. Залучено до участі у даній адміністративній справі в якості співвідповідача - Управління патрульної поліції у Закарпатській області (а.с.8-10).

06.07.2022 року співвідповідачем по справі Управлінням патрульної поліції у Закарпатській області подано до суду відзив, в якому просять в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити та вирішити питання про заміну неналежного відповідача належним відповідачем у даній справі (а.с.13-16).

Ухвалою Міжгірського районного суду Закарпатської області від 12 липня 2022 року замінено співвідповідача Управління патрульної поліції у Закарпатській області на належного співвідповідача - Головне управління Національної поліції в Закарпатській області (а.с.22-23).

04.08.2022 року співвідповідачем у справі Головним управлінням Національної поліції в Закарпатській області до суду подано відзив, в якому відповідач просить в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення відмовити у повному обсязі (а.с.37-39).

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Оленич Р.А. підтримали заявлені позовні вимоги у повному обсязі, на задоволенні адміністративного позову наполягають та просять позов задовольнити за підставами, викладеними у позовній заяві. Просять провадження у спраів про адміністративне правопорушення закрити у зв`язку з вчинення ОСОБА_1 вказаних дій в стані крайньої необхідності.

В судовому засіданні відповідач поліцейський сектору реагування патрульної поліції Міжгірського ВП № 2 Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області Сідей Є.А. проти задоволення позову заперечує, вважає оскаржувана постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності винесена ним у відповідності з вимогами Закону, підстав для її скасування немає, позов вважає необґрунтованим, підстав вважати, що позивач ОСОБА_1 діяв в стані крайньої необхідності, немає. Просить в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення відмовити у повному обсязі.

В судове засідання представник відповідача Головного управлінням Національної поліції в Закарпатській області не з"явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений судом своєчасно, належним чином та у встановленому законом порядку, проте до суду представником відповідача Гонтра В.Ю. подано відзив, в якому просять в задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ГУНП в Закарпатській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення відмовити у повному обсязі за підставами, викладеними у відзиві.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 суду пояснила, що 18.06.2022 року їх корова отелилася та ввечорі цього ж дня вона побачила, що корова виглядає млявою, нічого не їсть, на ноги не підводиться. Вона відразу зателефонувала рідному брату ОСОБА_4 , який мешкає неподалік та покликала його на допомогу, оскільки він мав досвід у триманні великої рогатої худоби. Коли брат прибув до них додому і побачив корову, він сказав, що у корів після їхнього отелення часто наступає післяродовий парез, який без своєчасного лікування може закінчитися смертю тварини. Тому вони вирішили терміново звернутися до ветеринарного лікаря для надання тварині невідкладної медичної допомоги. Та оскільки ветлікар проживав на великій від них відстані, і треба було діяти негайно, вона попросила онука ОСОБА_1 з`їздити за ветлікарем та привезти його. Про те, що онук ОСОБА_1 немає посвідчення водія, їй було відомо. Автомобілем взагалі користується донька ОСОБА_7 , однак у той день її вдома не було, остання знаходилася на роботі в іншому населеному пункті. Та оскільки необхідно було терміново їхати за ветлікарем, щоб спасти корову, вони прийняли рішення, що за лікарем направиться онук ОСОБА_1 разом з її братом ОСОБА_4 . Близько о 22-30 год., коли онук привіз на автомобілі ветеринарного лікаря та вони зайшли на територію домоволодіння, за ними також увійшли працівники поліції, один з яких був поліцейський Сідей Є.А. , присутній в залі суду, та з`ясувавши про відсутність у ОСОБА_1 документів на право керування автомобілем, почав складати відносно нього постанову про накладення штрафу. На її зауваження про необхідність термінового втручання лікаря, посилаючись на стан корови, поліцейські не реагували, а лише посміхалися. Після того, як ветлікар ОСОБА_5 надав тварині невідкладну медичну допомогу, він пішов додому пішки, та за кермо автомобіля онук ОСОБА_1 того вечора вже не сідав.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_4 суду пояснив, що пізно ввечері 18.06.2022 року йому зателефонувала сестра ОСОБА_6 та повідомила, що у них отелилася корова та просила підійти до них додому, так як внаслідок отелення тварині зле, вона млява та виснажена, відмовляється від їжі, на ноги не підводиться. Він відразу прийшов до сестри, яка мешкає неподалік, за адресою: АДРЕСА_1 . Коли побачив корову, повідомив, що необхідне термінове лікування та якщо зволікати, це може закінчитися смертю тварини. Тому вирішили їхати за ветеринарним лікарем для надання тварині невідкладної медичної допомоги. Ветлікар мешкає у їх селі, за 30 хвилин ходьби пішки. ходьби необхідність негайного звернення до ветеринарного лікаря. Та оскільки необхідно було діяти невідкладно, вирішили, що за лікарем поїдуть на автомобілі марки «ВАЗ». Автомобілем він керувати не міг за станом здоров`я, а тому за кермо сів двоюрідний онук ОСОБА_1 . Після того як вони привезли додому ветлікаря, автомобіль зупинили, залишивши його за територією домоволодіння. Та відразу до них під`їхав службовий автомобіль поліцейських, які вийшли та попросили у ОСОБА_1 документи на право керування, на що той пояснив, що таких немає. Він розповів про обставини, які сталися, проте поліцейські їх пояснення не слухали та відносно ОСОБА_1 склали постанову, якою притягнули його до адміністративної відповідальності.

Вислухавши пояснення позивача ОСОБА_1 , представника позивача адвоката Оленич Р.А., відповідача Сідей Є.А. , показання свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , повно та всебічно вивчивши матеріали адміністративної справи, враховуючи всі обставини по справі, докази, на яких ґрунтуються заявлені позовні вимоги та заперечення проти позову, викладені у відзиві співвідповідача, давши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами даної справи, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню з наступним підстав.

Відповідно до статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Згідно зі ст.19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно до ч.ч.1,2 ст.2 КАС України, у справах з приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень судом не вирішується питання щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності, а перевіряється законність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень у таких справах, за наслідками чого суд може визнати незаконним і скасувати рішення про накладення адміністративного стягнення або відмовити у цьому.

Будь-яке рішення чи дії суб`єкта владних повноважень мають бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні об`єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено, а суд, відповідно до ч.3 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку. Також рішення суб`єкта владних повноважень не може ґрунтуватися на припущеннях.

Предметом судового дослідження за даними правовідносинами є правомірність дій суб`єкта владних повноважень щодо встановлення адміністративного правопорушення, законність та обґрунтованість постанови про адміністративне правопорушення.

Частиною 2 ст.258 КУпАП передбачено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Відповідно до ст.222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення правил дорожнього руху, частини першої, другої, третьої і п`ятої статті 122.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень (ч.2 ст.222 КУпАП).

Такої ж думки притримується Верховний Суд у своїй постанові по справі №127/12081/17 від 24 квітня 2019 року у справі № 286/3047/16-а від 26 лютого 2020 року.

Порядок розгляду справ про адміністративні правопорушення регламентований главою 22 КУпАП.

Частиною 4 ст.258 КУпАП передбачено, що у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Згідно з ч.1, 2 ст.222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, які полягають, зокрема, у порушенні правил дорожнього руху, відповідальність за які передбачена ч.1 ст.126, ч.2 ст.126, ч.1 ст.122, ч.2 ст.122, ст.125 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції

Уповноважена посадова особа, яка розглядає справу про адміністративне правопорушення, відповідно до статті 280 КУпАП зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правомірного вирішення справи.

Розглянувши справу про адміністративне правопорушення, уповноважена посадова особа органу поліції відповідно до статті 283 КУпАП виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення.

Як вбачається з оскаржуваної постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі, серії БАВ №068848 від 18.06.2022 року, складеної поліцейським сектору реагування патрульної поліції ВП №2 Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області сержантом поліції Сідей Євгеном Анатолійовичем, позивача ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126, ч.2 ст.126, ч.1 ст.122, ч.2 ст.122, ст.125 КУпАП та на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 3400 гривень.

Згідно із зазначеною постановою, адміністративні правопорушення полягають у тому, що 18 червня 2022 року, о 22-45 год., водій ОСОБА_1 , в с.Репинне керував транспортним засобом - автомобілем марки «ВАЗ-2107» д.н.з. НОМЕР_1 , у якого не світив задній правий поворотнік, та при зупинці не увімкнув аварійну світлову сигналізацію та при перевірці документів було відсутнє посвідчення водія, не мав при собі реєстраційних документів та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу та транспортний засіб не був укомплектований, чим порушив вимоги п.п.31.6Б, 2.1Б, п.п.2.1А, 2.9Б, 9.9Б,31.47Е Правил дорожнього руху.

У своїй позовній заяві позивач ОСОБА_1 вказує на те, що вищевказані правопорушення є таким, що вчинене ним у стані крайньої необхідності, оскільки потреба у керуванні автомобілем була зумовлена необхідністю негайного звернення до ветеринарного лікаря для надання невідкладної відповідної медикаментозної допомоги тварині -великій рогатій худобі після її отелення. При цьому зазначає, що від вчинених ним дій ніхто не постраждав і жодних негативних наслідків не настало.

Вказані обставини були підтверджені в судовому засіданні показаннями свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , та відповідачем Сідей Є.А. не оспорювалися.

Зазначені докази в сукупності свідчать про необхідність медикаментозного підтримання великої рогатої худоби після отелення та про те, що 18.06.2022 року ОСОБА_1 діяв в стані крайньої необхідності, про що він і вказує у своїй позовній заяві.

При цьому судом враховано, що доказів протилежного відповідачами в судовому засіданні не надано та в суді не доведено.

Відповідно до ст.17 КУпАП, особа, яка діяла в стані крайньої необхідності, необхідної оборони або яка була в стані неосудності, не підлягає адміністративній відповідальності.

Статтею 18 КУпАП визначено, що не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

В судовому засіданні встановлено, що правопорушення, передбачені ч.1 ст.126, ч.2 ст.126, ч.1 ст.122, ч.2 ст.122, ст.125 КУпАП, вчинені ОСОБА_1 були зумовлені невідкладністю його звернення до ветеринарного лікаря для подальшого надання тварині необхідного лікування, а тому справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у зв`язку із вчиненням їх особою, яка діяла в стані крайньої необхідності.

Враховуючи вищевикладене суд вважає, що дії позивача не є адміністративним правопорушенням, оскільки вчинені в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки життю та здоров`ю тварини, яка за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами, і заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності визначені статтею 286 КАС України.

Згідно з п.3 ч.3 ст.286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Згідно з приписами ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, одним із способів захисту яких є визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 цієї статті визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З останньої норми вбачається, що законодавець встановлює презумпцію вини суб`єкта владних повноважень, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржується.

Повідомлені позивачем обставини справи про рішення, дії чи бездіяльність відповідача - суб`єкта владних повноважень відповідають дійсності, доки відповідач не спростує їх.

Висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Визначення доказів у справі про адміністративне правопорушення та їх перелік регламентовано ст.251 КУпАП.

Обов`язок же доказування правомірності накладення адміністративного стягнення на позивача в даній категорій справ відповідно до ч.2 ст.77 КАС України покладений на відповідача - суб`єкта владних повноважень.

Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду від 27 червня 2019 року в справі № 560/751/17, яка відповідно до ч.5 ст.242 КАС України, є обов`язковою для врахування судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Згідно приписів ч.3 ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" , передбачено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 15 травня 2019 року у справі №537/2088/17, де вказано, що правомірність постанови має ґрунтуватися на тому, що факт правопорушення є доведеним і при її ухваленні процедура була дотримана. При цьому, також зазначено, що сам факт визнання особою вини у порушенні ПДР не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень і не звільняє останнього від доведення його правомірності.

За таких обставин суд вважає, що сторона відповідача не надала суду доказів правомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Європейським судом з прав людини у п. 36 рішення в справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), від 1 липня 2003 року № 37801/97, зазначено, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення).

У п.58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Згідно з статтею 18 КУпАП крайня необхідність - це стан, в якому була вчинена дія, передбачена цим Кодексом або іншими законами України, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, і який виключає можливість кваліфікації цієї дії як адміністративного правопорушення. Обов`язковими ознаками крайньої необхідності є вчинення дії 1) з метою усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, 2) якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами, 3) якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

Лише за наявності усіх трьох наведених вище умов особа звільняється від адміністративної відповідальності на підставі статті 17 цього Кодексу, а провадження у справі про адміністративне правопорушення вчинене у стані крайньої необхідності, підлягає закриттю.

Проаналізував добуті в судовому засіданні докази у їх сукупності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку, що позиція позивача ОСОБА_1 щодо тих обставин, що він керував транспортним засобом, не маючи права керування, оскільки посвідчення водія відповідної категорії не отримував, та, відповідно, вчинив вищевказані адміністративні правопорушення, діючи у стані крайньої необхідності, нічим не спростовується, а тому суд вважає, що постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.126, ч.2 ст.126, ч.1 ст.122, ч.2 ст.122, ст.125 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу підлягає скасуванню, відповідно до п.3 ч.3 ст.286 КАС України.

При цьому суд враховує, що, відповідно до п.3 ч.3 ст.286 КАС України, при обґрунтованості заявлених вимог щодо наявності підстав для скасування рішення суб`єкта владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності, суд уповноважений закрити справу про адміністративне правопорушення, а тому з метою повного відновлення прав позивача суд вважає необхідним закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення щодоОСОБА_1 на підставі п.4 ч.1 ст.247 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Керуючись ст.ст.2,5,9,77,241-246,251,286 КАС Українист.ст.9,18,245,251,252,255256,280,288 Кодексу про адміністративні правопорушення України, суд -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Закарпатській області, поліцейського сектору реагування патрульної поліції відділення поліції № 2 Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області Сідей Євгенія Анатолійовича, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії № БАВ № 068848 від 18 червня 2022 року, винесену поліцейським сектору реагування патрульної поліції Міжгірського відділення поліції № 2 Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області Сідей Євгенієм Анатолійовичем про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_2 , до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122, ч.1 ст.126, ч.2 ст.126, ст.125 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 3400,00 гривень та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення на підставі п.4 ч.1 ст.247 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Рішення суду може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Міжгірський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справ апеляційним судом.

Повний текст судового рішення складений - 22 серпня 2022 року.

Суддя Міжгірського районного суду Закарпатської області: Ю. В. Сидоренко