Справа № 640/7386/20
Суддя: Беспалов Олександр Олександрович
Дата ухвалення: 2022-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/7386/20 Суддя (судді) першої інстанції: Келеберда В.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2022 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі: судді-доповідача: Беспалова О. О., суддів: Парінова А. Б., Ключковича В. Ю., розглянувши у порядку письмового провадження у місті Києві апеляційну скаргу Київської митниці на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 грудня 2021 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельний двір" до Київської митниці про визнання протиправним та скасування рішення,-

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Будівельний двір» звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Київської митниці Держмитслужби, у якому просить суд визнати протиправним та скасувати рішення від 19 червня 2019 року № UA100000/2019/200105/2 про коригування митної вартості товарів та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA100070/2019/00258.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 грудня 2021 року позов задоволено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій апелянт просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог та прийняти в цій частині нове, яким позов залишити без задоволення.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що під час здійснення контролю митної вартості при митному оформленні митної декларації позивача відповідно до вимог ст. 54 МК України ним встановлено, що документи, подані для підтвердження митної вартості товару відповідно до ст. 53 МК України, містять розбіжності та не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

До Шостого апеляційного адміністративного суду відзив на апеляційну скаргу не надходив.

У відповідності до ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

У відповідності до приписів частини другої статті 309 КАС України судом постановлено ухвалу про продовження апеляційного розгляду даної справи.

Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів встановила таке.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, 01 березня 2018 року між ТОВ «Будівельний двір» (покупець) та RENQIU XIUFANG FIBERGLASS PRODUCY СО LTD (постачальник) укладено контракт № 2/2018.

Згідно пункту 1.1 контракту, постачальник зобов`язується передати товар - фасадна сітка у власність покупця, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити товар на умовах, визначених даним контрактом.

Пунктом 2.1 контракту, визначено, що вартість товару, який поставляється згідно даного контракту вказаний у специфікації до договору.

Згідно п. 2.2 контракту, ціна встановлюється у доларах США та включає в себе вартість усіх митних формальностей у країні постачальника, також вартість тари, упаковки та маркування.

01 травня 2018 року між покупцем та постачальником укладено специфікацію № 3 до контракту, у відповідності до якої, постачальник зобов`язався передати, а покупець зобов`язалося прийняти товар, на загальну суму 12712,18 USD.

Фактична оплата покупцем за товар постачальнику на суму 12712,18 USD підтверджується платіжним документом (SWIFT) ПАТ «ПРИВАТ БАНК» від 18 липня 2018 року.

Так, за вказаним контрактом придбано: скловолоконна сітка, зеленого кольору, розмір квадрата 5x5мм у рулонах, кількістю 70124,0 м2 (вартістю 7433,14 дол. США. Вартість за 1 м2 - 0.106 дол. США); скловолоконна сітка, синього кольору, розмір квадрата 5x5мм у рулонах, кількістю - 43 992 м2 (вартістю 5 279, 04 дол. США, Вартість за 1 м2 - 0.120 дол. США). Виробник: RENQIU XIUFANG FIBERGLASS. Торгівельна марка: RENQIU XIUFANG.

З метою комплексного обслуговування щодо транспортно-експедиторських послуг з організації перевезення вантажів позивача морським, автомобільним, залізничним, авіаційним транспортом, а також перевезення у великотоннажних контейнерах і отримання інших додаткових послуг, необхідних для організації таких перевезень вантажу 21 грудня 2017 року між позивачем та ТОВ «Хіллдом Логістикс» () укладено договір № 21127-28 про надання транспортно-експедиторських послуг з перевезення експортно-імпортних та транзитних вантажів.

Пунктом 3.1 договору, визначено, що вартість послуг зазначається в рахунку виконавця. Згідно пункту 3.2 договору, ціна договору складає сукупність платежів зі сплати належної плати виконавцю та витрат, понесених виконавцем в інтересах замовника в цілях виконання цього договору.

У відповідності до довідки виконавця від 17 серпня 2018 року № 1708-1, вартість транспортування вантажу по маршруту Шанхай, Китай - до митного кордону України Одеський МТП, у контейнері № ZCSU8900375 складає 22136,43 грн. Страхування вантажу не здійснювалось.

20 серпня 2018 року позивачем подано митному органу електронну митну декларацію № UA100070/2018/234656, у якій для митного оформлення задекларовані вказані вище товари.

За результатами перевірки митної декларації, відповідачем складено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA100070/2018/00135, якою повідомлено про відмову у митному оформленні (випуску) товарів, з причин складання протоколу про порушення митних правил, передбачених ч. 1 ст. 483 Митного кодексу України, відносно керівника ТОВ «Будівельний двір» ОСОБА_1 ..

Надалі, на адресу позивача надійшов лист від 13.06.2019, яким запропоновано позивачу вжити заходів, визначених ст. 242 Митного кодексу України для отримання зазначеного вантажу після його митного оформлення.

19 червня 2019 року позивачем подано відповідачу електронну митну декларацію № UA100070/2019/239130, у якій для митного оформлення, за кодом: , на суму 12712,18 доларів США, задекларовані наступні товари: скловолоконна сітка, зеленого кольору, розмір квадрата 5x5мм у рулонах, кількістю 70 124,0 м2 (вартістю 7433,14 дол. США. Вартість за 1 м2 - 0.106 дол. США); скловолоконна сітка, синього кольору, розмір квадрата 5x5мм у рулонах, кількістю - 43 992 м2 (вартістю 5 279, 04 дол. США, Вартість за 1 м2 - 0.120 дол. США).

На підтвердження заявленої митної вартості, позивачем надано Інвойс (Proforma invoice) від 01 червня 2018 року № XFSC20180601, Прайс-лист № XFSC20180601 від 01 червня 2018 року, Коносамент (Bill lading) від 07 липня 2018 року № ZIMUXNG1231559, Автотранспортну накладну від 18 серпня 2018 року № 1728, Сертифікат про походження товару (Certificate of origin) від 17 серпня 2018 року № 18С1309А0586/00003, довідку про транспортні витрати № 1708-1 від 17 серпня 2018 року.

За наслідками обробки ЕМД, 19 червня 2018 року № UA100070/2019/239130 позивачем від митного отримано електронне повідомлення, із письмовою консультацією та запропоновано надати додаткові документи, а саме: транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 2) виписку з бухгалтерської документації; 3) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 4) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та сумовою продажу оцінюваних товарів; 5) відповідно до пункту 8 частини 2 статті 53 МКУ страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування - міжнародний торговий термін (умова) FOB (назва порту відвантаження) означає, що продавець зобов`язаний нести всі ризики втрати чи пошкодження товару до моменту переходу товару через поручні судна в названому порту відвантаження, покупець зобов`язаний нести всі ризики втрати чи пошкодження товару з моменту переходу товару через поручні судна в названому порту відвантаження; 6) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

За результатами аналізу документів, відповідач зазначив про те, що при проведенні контролю правильності визначення митної вартості під час проведення митного контролю і митного оформлення, відповідно до статей 53, 54 Митного кодексу України на підставі наданих документів, встановлено наступне. Довідка про транспортні витрати від 17.08.2018 № 1708-1 видана ТОВ «Хіллдом Логістікс», проте, відповідно до наданих товаротранспортних документів, а саме, міжнародної автомобільної накладної (CMR) та коносаменту дана компанія не зазначена як безпосередній виконавець транспортних послуг та містять відомості про інших осіб. Наданий прайс-лист містить посилання на інвойс (від 01.06.2018 №XFSC20180601) виданий ТОВ «Будівельний двір», що свідчить про суб`єктивну спрямованість, тобто суперечить суті прайс-листа як комерційної пропозиції продавця необмеженій кількості потенційних покупців та суперечить поняттю «дійсної вартості» товару у розумінні статті VII Генеральної угоди з тарифів та торгівлі (ГАТТ 1947). Пунктом 2.2 «Порядку оформлення платіжного доручення в іноземній валюті або банківських металах», що затверджений Постановою Правління Національного банку України від 28.07.2008 № 216 (зі змінами) зазначено, що «Платник заповнює реквізит «Призначення платежу» таким чином, щоб надавати повну інформацію про платіж та документи, на підставі яких здійснюється перерахування бенефіціару коштів в іноземній валюті або банківських металів». У наданому платіжному дорученні від 19.07.2018 зазначено лише контракт, що не дає можливість перевірити здійснення платежів та ідентифікувати саме з цією поставкою.

На підставі наведеного, 19 червня 2019 року Київською міською митницею ДФС прийнято рішення № UA100000/2019/200105/2 про коригування митної вартості товарів, згідно з яким відповідач, застосувавши резервний метод визначення митної вартості товарів, заявлену позивачем митну вартість товару у митній декларації від 19 червня 2019 року № UA100070/2019/239130, відкоригував до рівня 28784,59 дол. США.

Митна вартість визначена із застосуванням резервного методу відповідно до статті 64 Митного кодексу України, за цінами раніше визначеними органами доходів і зборів митних вартостях: 1,9006 $/кг. - МД від 04.02.2019 № UA100210/2019/088153, МД від 20.02.2019 № UA500010/2019/3847.

На підставі прийнятого рішення про коригування митної вартості товару, відповідач видав позивачу картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA100070/2019/00258.

Не погоджуючись з вказаними вище діями та прийнятими рішеннями, позивач звернувся до суду з даними адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

В силу вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Засади державної митної справи, зокрема, процедури митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, умови та порядок справляння митних платежів, визначаються Митним кодексом України та іншими законами України.

Частиною 1 статті 7 Митного кодексу України, встановлено порядок і умови переміщення товарів через митний кордон України, їх митний контроль та митне оформлення, застосування механізмів тарифного і нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, справляння митних платежів, ведення митної статистики, обмін митною інформацією, ведення Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності, здійснення відповідно до закону державного контролю нехарчової продукції при її ввезенні на митну територію України, запобігання та протидія контрабанді, боротьба з порушеннями митних правил, організація і забезпечення діяльності митних органів та інші заходи, спрямовані на реалізацію державної політики у сфері державної митної справи, становлять державну митну справу.

Відповідно до пункту 24 частини 1 статті 4 Митного кодексу України, митний контроль - сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.

Згідно з частинами 1-3 статті 38 Митного кодексу України, митному контролю підлягають усі товари, транспортні засоби комерційного призначення, які переміщуються через митний кордон України.

Відповідно до приписів частин 1, 2, 4 пункту 1 частини 6 статті 321 Митного кодексу України, товари, транспортні засоби комерційного призначення перебувають під митним контролем з моменту його початку і до закінчення згідно із заявленим митним режимом.

Документи та відомості, необхідні для здійснення митного контролю, порядок подання документів та відомостей, необхідних для митного контролю та форми митного контролю регулюються статтями 334, 335, 336 Митного кодексу України.

Згідно пункту 23 частини 1 статті 4 Митного кодексу України, митне оформлення - це виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

Згідно зі статтями 246, 248 Митного кодексу України, метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Порядок виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Так, стаття 49 Митного кодексу України, встановлює, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

При цьому, стаття 51 Митного кодексу України, регулює питання визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, згідно частини 1 митна вартість товарів, які переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Частиною 2 статті 51 Митного кодексу України, встановлено, що митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Стаття 57 глави 9 Митного кодексу України, встановлює основний та другорядні методи визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, частиною другою якої визначено, що основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Пунктом 2 частини 1 статті 58 Митного кодексу України, встановлено, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів.

Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні (частина друга).

Відповідно до частини 1 статті 52 Митного кодексу України, заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Згідно з частиною 2 статті 52 Митного кодексу України, декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Статтею 53 Митного кодексу України, закріплено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення (частина 1).

Так, документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (частина друга).

Згідно з нормами статті 54 Митного кодексу України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу (частина друга).

Відповідно до положень частини 1 статті 55 Митного кодексу України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, позивачем для підтвердження заявленої митної вартості товару при здійсненні його митного оформлення подано наступні документи: Інвойс (Proforma invoice) від 01 червня 2018 року № XFSC20180601, Прайс-лист № XFSC20180601 від 01 червня 2018 року, Коносамент (Bill lading) від 07 липня 2018 року № ZIMUXNG1231559, Автотранспортну накладну від 18 серпня 2018 року № 1728, Сертифікат про походження товару (Certificate of origin) від 17 серпня 2018 року № 18С1309А0586/00003, довідку про транспортні витрати № 1708-1 від 17 серпня 2018 року.

Подані позивачем до митного оформлення товару вищевказані документи, за назвою і змістом відповідали вимогам пунктам 2-3 частини 2 статті 53 Митного кодексу України. У свою чергу, відповідач не надав суду жодного доказу, який би спростував зміст вказаного вище контракту, укладеного між позивачем та компанією-нерезидентом. Крім того, оплата за товар підтверджується відповідним платіжним дорученням, що проведено банком.

При цьому, підставою для коригування заявленої митної вартості слугували наступні обставини.

При проведенні контролю правильності визначення митної вартості під час проведення митного контролю і митного оформлення, відповідно до статей 53, 54 Митного кодексу України на підставі наданих документів, встановлено наступне. Довідка про транспортні витрати від 17.08.2018 № 1708-1 видана ТОВ « Хіллдом Логістікс», проте, відповідно до наданих товаротранспортних документів, а саме, міжнародної автомобільної накладної (CMR) та коносаменту дана компанія не зазначена як безпосередній виконавець транспортних послуг та містять відомості про інших осіб.

Наданий прайс-лист містить посилання на інвойс (від 01.06.2018 №XFSC20180601) виданий ТОВ «Будівельний двір», що свідчить про суб`єктивну спрямованість, тобто суперечить суті прайс-листа як комерційної пропозиції продавця необмеженій кількості потенційних покупців та суперечить поняттю «дійсної вартості» товару у розумінні статті VII Генеральної угоди з тарифів та торгівлі (ГАТТ 1947).

Пунктом 2.2 «Порядку оформлення платіжного доручення в іноземній валюті або банківських металах», що затверджений Постановою Правління Національного банку України від 28.07.2008 № 216 (зі змінами) зазначено, що «Платник заповнює реквізит «Призначення платежу» таким чином, щоб надавати повну інформацію про платіж та документи, на підставі яких здійснюється перерахування бенефіціару коштів в іноземній валюті або банківських металів». У наданому платіжному дорученні від 19.07.2018 зазначено лише контракт, що не дає можливість перевірити здійснення платежів та ідентифікувати саме з цією поставкою.

Суд вважає, що зауваження митного органу щодо суб`єктивної спрямованості прайс-листа є необґрунтованими, адже прайс-лист є документом довільної форми, а чинне законодавство не встановлює вимог до їх форми. До того ж, здійснення зовнішньоекономічної діяльності сторонами базується на принципі свободи договору, що розуміє під собою волю в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Тож, обставина наявності у прайс-листі відомостей про інвойс не свідчить про неправильність визначення позивачем митної вартості товарів у розумінні статей 54, 55 МК України, у разі, якщо подані декларантом документи є достатніми та чітко ідентифікують оцінюваний товар, не містять жодних розбіжностей щодо даних, які підлягають обчисленню при визначенні митної вартості, та містять об`єктивні і достовірні дані, що підтверджують заявлену декларантом митну вартість товарів за ціною договору.

Також, як підставу для коригування митної вартості товару, невідповідність платіжного документу вимогам пункту 2.2 «Порядку оформлення платіжного доручення в іноземній валюті або банківських металах», що затверджений постановою Правління Національного банку України від 28.07.2008 № 216, які полягають у вказанні в графі «призначення платежу» тільки номеру договору.

Як вірно зазначено судом першої інстанції, законодавством не встановлено обов`язку здійснювати посилання на інвойс чи проформу в банківському платіжному документі, а сама по собі відсутність у банківських документах посилання на інвойс чи проформу, за умови наявності вказівки на контракт, який оплачуються не є підставою для висновку щодо недостовірності наданої позивачем інформації про митну вартість товару, а у сукупності з іншими документами, що стосуються поставки оцінюваного товару, і були подані позивачем для митного контролю, дозволяють ідентифікувати платіж з оцінюваним товаром. У процедурі контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. У свою чергу, умови оплати безпосередньо ціни товару не стосуються.

Так, при декларуванні товару відповідачу надано: рахунок-фактуру (інвойс) № XFSC20180601 від 01.06.2018 року, який містить інформацію щодо кількості та характеристик товару, а також його вартість; доповнення до зовнішньоекономічного договору (специфікація) № 3, який містить інформацію щодо найменування товару, кількості, та ціни 12712,18 дол. США; прейскурант виробника товару, від 01 червня 2018 року № XFSC20180601, який містить інформацію щодо кількості та характеристик товару, а також вартість усіх складових товару. При цьому, важливим є те, що всі вказані вище документи містять посилання на зовнішньоекономічний договір (контракт) № 2/2018 від 01.03.2018 та не містять розбіжностей у зазначенні ціни за декларований товар, -12712,18 доларів США.

У наданому банківському платіжному документі вказано, платіж в розмірі 12712,18 доларів США, здійснений за договором № 2/2018 року від 01.03.2018. За таких обставин, посилання митного органу на розбіжності у документах, що підтверджують вартість товару є недоведеними.

Крім того, з матеріалів справи слідує, що обов`язки щодо транспортування товару міжнародним сполученням здійснювало ТОВ «Хіллдом Логістікс» на підставі договору про транспортно-експедиційного обслуговування № 21127-28, від 21.12.2017.

Згідно з абз. 1 ч. 1 Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність», експедитор має право, зокрема, обирати або змінювати вид транспорту та маршрут перевезення, обирати або змінювати порядок перевезення вантажу, а також порядок виконання транспортно-експедиторських послуг, діючи в інтересах клієнта, згідно з відповідним договором транспортного експедирування.

Відповідно до норм ч. 1 ст. 9 Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність», за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу.

Згідно положеннями ч. 3 ст. 14 Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність», експедитор несе відповідальність за дії та недогляд третіх осіб, залучених ним до виконання договору транспортного експедирування, у тому ж порядку, як і за власні дії.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 929 ЦК України, договором транспортного експедирування може бути встановлено обов`язок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, вибраним експедитором або клієнтом, зобов`язання експедитора укласти від свого імені або від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечити відправку і одержання вантажу, а також інші зобов`язання, пов`язані з перевезенням.

Договором транспортного експедирування може бути передбачено надання додаткових послуг, необхідних для доставки вантажу (перевірка кількості та стану вантажу, його завантаження та вивантаження, сплата мита, зборів і витрат, покладених на клієнта, зберігання вантажу до його одержання у пункті призначення, одержання необхідних для експорту та імпорту документів, виконання митних формальностей тощо).

Умови договору транспортного експедирування визначаються за домовленістю сторін, якщо інше на встановлено законом, іншими нормативно-правовими актами.

Тож, даний вид діяльності розуміє під собою організацію перевезення вантажу, що включає в себе здійснення посередницьких функцій при виконанні своїх зобов`язань. В ході надання послуг експедитора, виконавець наділений правом укладання від свого імені договорів із третіми особами, на власну відповідальність та з обумовленими наслідками, передбаченими договором, Цивільним кодексом України, Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність», і Генеральними умовами транспортно-експедиторської діяльності АМЕУ.

Таким чином, посилання митного органу на відсутність у товаротранспортних документах перевізника, як безпосереднього виконавця, не може вказувати на те, що ТОВ «Хіллдом Логістікс» не було виконавцем транспортних послуг щодо даної поставки.

Також, на підтвердження митної вартості задекларованих товарів, на підстави звернення позивача, Київською торгово-промисловою палатою здійснено експертний висновок № Ц-581, від 19.08.2018. Для проведення дослідження позивачем надано аналогічний наданому митниці пакет документів.

За результатами дослідження, в ході якого експертом здійснено аналіз наданих документів по контракту № 2/2018, від 01.03.2018, становить поточній кон`юнктурі ринку країни виробника, та може становити: 0,108 дол.США за м2; 0,121 дол.США за м.2.

Таким чином, надані для визначення митної вартості товарів документи, дають змогу встановити договір, за яким здійснювалась поставка товарів, визначено відправника, вид товару, загальну вагу, контейнер, в якому здійснювалось морське перевезення, здійснення оплати за товари, підтверджено вартість перевезення товарів до кордону митної зони України, підтверджує фактичну вартість товару, тощо.

Крім того, як вірно зауважено судом першої інстанції, спірне рішення про коригування митної вартості не містить порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за такими другорядними методами, як за ціною договору щодо ідентичних товарів.

Оцінка для митних цілей повинна ґрунтувати на найближчому еквіваленті дійсної вартості, якщо дійсну вартість імпортованого товару неможливо визначити за ціною такого ж чи подібного товару. Тож, що ціна товару, імпортованого за іншими мовами поставки, ніж оцінюваний товар, може вважатися таким найближчим еквівалентом тільки у тому випадку, якщо митниця доведе, що в її розпорядженні немає інформації про ціну товару, оставленого за такими ж умовами поставки, що й оцінюваний товар.

Окрім цього, рішення про коригування заявленої митної вартості не містить докладної інформації стосовно джерел, які безпосередньо використовувалися ним при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу. Також, відповідач не обґрунтував у достатній мірі неможливість застосування певних другорядних методів і не конкретизував підстави незастосування попередніх методів, а лише перелічив їх, хоча й з посиланням на відсутність вартості операцій з ідентичними - подібними (аналогічними) товарами.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що спірне рішення про коригування митної вартості товарів не відповідає вимогам ст. 55 Митного кодексу України, відповідно підлягає скасуванню.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують позицію суду першої інстанції та відхиляються колегією суддів за необґрунтованістю.

Згідно з ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

У відповідності до ст. 139 КАС України підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Керуючись ст.ст. 229, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Київської митниці на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 грудня 2021 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельний двір" до Київської митниці про визнання протиправним та скасування рішення залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 грудня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328, 329 КАС України.

Суддя-доповідач О. О. Беспалов

Суддя В. Ю. Ключкович

Суддя А. Б. Парінов

(Повний текст постанови складено 16.09.2022)