Справа № 420/733/22
Суддя: Хурса О. О.
Дата ухвалення: 2022-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/733/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2022 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Хурси О.О., розглянувши у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління ДПС в Одеській області (вул. Семінарська, 5, м. Одеса, 65044) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області (далі ГУ ДПС), в якому позивач просить суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення №0-1553 від 18.06.2019 року, №0-1553 від 23.03.2-2020, №0-1553 від 15.04.2021 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що оскаржені податкові повідомлення-рішення (далі ППР) є безпідставними та підлягають скасуванню, адже позивачу нараховане грошове зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за період 2019-2021 відносно об`єкту нерухомого майна: майновий комплекс будівель загальною площею 2 639,7 кв. м. розташованого за адресою АДРЕСА_2 .

Позивач зазначає, що вказаний об`єкт нерухомого майна вибув з його власності в жовтні 2017 року, у зв`язку чим він не був власником об`єкту нерухомого майна, а тому не може сплачувати податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Ухвалою суду від 18.01.2022 позов залишено без руху, надано строк на усунення недоліків позову.

Ухвалою суду від 23.02.2022 року поновлено позивачу строк звернення до суду з цим позовом, позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження по справі, вирішено розгляд справи здійснити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідачем до суду подано відзив на позов, у якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог з огляду на їх необгрунтованість та безпідставність через те, що відповідно до інформаційних баз даних за ОСОБА_1 на праві власності перебуває наступний об`єкт нерухомого майна: майновий комплекс (iншe), нежитлове приміщення під реєстраційним номером майна 12 за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 2639,7 кв.м., форма власності приватна, розмiр частки 1/1, власник з 25.11.2015 року. Таким чином позивач є платником податку на нерухоме майно, а тому спірні ППР є правомірними та скасуванню не підлягають.

Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що 18.06.2019 року ГУ ДПС прийнято ППР №0-1553, яким позивачу визначено податкове зобов`язання за платежем «податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки сплачений фізичною особою, які є власниками об`єктів житлової нерухомості» за 2018 рік у сумі 29482,81 грн (а.с.48).

23.03.2020 року ГУ ДПС прийнято ППР №0-1553, яким позивачу визначено податкове зобов`язання за платежем «податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки сплачений фізичною особою, які є власниками об`єктів житлової нерухомості» за 2019 рік у сумі 33046,40 грн (а.с.50).

15.04.2021 року ГУ ДПС прийнято ППР №0-1553, яким позивачу визначено податкове зобов`язання за платежем «податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки сплачений фізичною особою, які є власниками об`єктів житлової нерухомості» за 2020 рік у сумі 34285,08 грн (а.с.51).

Відповідно до вимог статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулюються Податковим кодексом України, який, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до підпунктів 266.1.1, 266.1.2 пункту 266.1 статті 266 Податкового кодексу України платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Визначення платників податку в разі перебування об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості у спільній частковій або спільній сумісній власності кількох осіб:

а) якщо об`єкт житлової та/або нежитлової нерухомості перебуває у спільній частковій власності кількох осіб, платником податку є кожна з цих осіб за належну їй частку;

б) якщо об`єкт житлової та/або нежитлової нерухомості перебуває у спільній сумісній власності кількох осіб, але не поділений в натурі, платником податку є одна з таких осіб-власників, визначена за їх згодою, якщо інше не встановлено судом;

в) якщо об`єкт житлової та/або нежитлової нерухомості перебуває у спільній сумісній власності кількох осіб і поділений між ними в натурі, платником податку є кожна з цих осіб за належну їй частку.

Об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка (підпункт 266.2.1 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України).

Базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток (підпункт 266.3.1 пункту 266.3 статті 266 Податкового кодексу України).

Згідно з підпунктом 266.3.2 пункту 266.3 статті 266 Податкового кодексу України, база оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Положеннями підпункту 266.7.1 пункту 266.7 статті 266 Податкового кодексу України визначено, що обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості у такому порядку:

а) за наявності у власності платника податку одного об`єкта житлової нерухомості, в тому числі його частки, податок обчислюється, виходячи з бази оподаткування, зменшеної відповідно до підпунктів «а» або «б» підпункту 266.4.1 пункту 266.4 цієї статті, та відповідної ставки податку;

б) за наявності у власності платника податку більше одного об`єкта житлової нерухомості одного типу, в тому числі їх часток, податок обчислюється виходячи із сумарної загальної площі таких об`єктів, зменшеної відповідно до підпунктів «а» або «б» підпункту 266.4.1 пункту 266.4 цієї статті, та відповідної ставки податку;

в) за наявності у власності платника податку об`єктів житлової нерухомості різних видів, у тому числі їх часток, податок обчислюється виходячи із сумарної загальної площі таких об`єктів, зменшеної відповідно до підпункту «в» підпункту 266.4.1 пункту 266.4 цієї статті, та відповідної ставки податку;

г) сума податку, обчислена з урахуванням підпунктів «б» і «в» цього підпункту, розподіляється контролюючим органом пропорційно до питомої ваги загальної площі кожного з об`єктів житлової нерухомості;

ґ) за наявності у власності платника податку об`єкта (об`єктів) житлової нерухомості, у тому числі його частки, що перебуває у власності фізичної чи юридичної особи - платника податку, загальна площа якого перевищує 300 квадратних метрів (для квартири) та/або 500 квадратних метрів (для будинку), сума податку, розрахована відповідно до підпунктів «а»-«г» цього підпункту, збільшується на 25000 гривень на рік за кожен такий об`єкт житлової нерухомості (його частку).

Обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості виходячи із загальної площі кожного з об`єктів нежитлової нерухомості та відповідної ставки податку.

Згідно з підпунктом 266.4.1 пункту 266.4 статті 266 Податкового кодексу України база оподаткування об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності фізичної особи платника податку, зменшується:

а) для квартири/квартир незалежно від їх кількості - на 60 кв. метрів;

б) для житлового будинку/будинків незалежно від їх кількості - на 120 кв. метрів;

в) для різних типів об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток (у разі одночасного перебування у власності платника податку квартири/квартир та житлового будинку/будинків, у тому числі їх часток), - на 180 кв. метрів.

Таке зменшення надається один раз за кожний базовий податковий (звітний) період (рік).

Як встановлено судом, відповідачем винесено ППР №0-1553 від 18.06.2019 року, №0-1553 від 23.03.2-2020, №0-1553 від 15.04.2021 року, якими позивачу визначено податкове зобов`язання за платежем «податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки сплачений фізичною особою, які є власниками об`єктів житлової нерухомості» за 2018-2020 роки.

Підставою для винесення таких рішень стали відомості з інформаційних баз даних ГУ ДПС відносно належності ОСОБА_1 на праві власності об`єкту нерухомого майна: майновий комплекс (iншe), нежитлове приміщення під реєстраційним номером майна 12 за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 2639,7 кв.м., форма власності приватна, розмiр частки 1/1, власник з 25.11.2015 року.

Однак, матеріалами справи підтверджується, що 11.10.2017 року ОСОБА_1 передав до статутного капіталу (фонду) Товариства з обмеженою відповідальність «БІЗНЕС СОЛЮШЕНС» майновий комплекс (iншe), нежитлове приміщення під реєстраційним номером майна 12 (а.с.16-17).

При цьому, відповідно до договору купівлі-продажу від 30.11.2017, зареєстрованого в реєстрі за №2693, право власності на вищевказаний майновий комплекс перейшло від Товариства з обмеженою відповідальність «БІЗНЕС СОЛЮШЕНС» до Товариства з обмеженою відповідальність «ІМПЕКС ЛОГІСТИК».

Відповідно до пункту 3.1. вказаного договору купівлі-продажу право власності на придбаний майновий комплекс виникає у Товариства з обмеженою відповідальність «ІМПЕКС ЛОГІСТИК» з моменту укладання цього договору та його державної реєстрації (а.с.18-21).

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна на підставі договору №2693 від 30.11.2017 внесено запис про право власності Товариства з обмеженою відповідальність «ІМПЕКС ЛОГІСТИК» на майновий комплекс під реєстраційним номером майна 12 (а.с.22-23).

Отже, ОСОБА_1 з 11.10.2017 не є власником вказаного жилого будинку, а отже не може бути платником податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за об`єкт нерухомості: майновий комплекс під реєстраційним номером майна 12 за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 2639,7 кв.м., в період 2018, 2019, 2020 років.

Таким чином, контролюючим органом не було дотримано вимог підпункту 266.3.2 пункту 266.3 статті 266 Податкового кодексу України, при обчисленні бази оподаткування об`єкта житлової нерухомості, що не належало позивачу на праві власності, а тому суд дійшов висновку, що податкові повідомлення-рішення №0-1553 від 18.06.2019 року, №0-1553 від 23.03.2-2020, №0-1553 від 15.04.2021 року не відповідають критеріям правомірності, визначеним ч.2 ст. 2 КАС України, тобто прийняті відповідачем необґрунтовано, безпідставно, без з`ясування та врахування усіх обставин, що мають значення для їх прийняття, а відтак є протиправними і підлягають скасуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням викладеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Відповідно до з ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Суд вважає необхідним стягнути з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача 992,40 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.2,3,6,7,9,12,13,139,241-246 КАС України, суд,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС в Одеській області (вул. Семінарська, 5, м. Одеса, 65044, код ЄДРПОУ ВП 44069166) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області №0-1553 від 18.06.2019, №0-1553 від 23.03.2020, №0-1553 від 15.04.2021.

Стягнути з Головного управління ДПС в Одеській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 992,40 грн.

Рішення набирає законної сили у порядку ст.255 КАС України.

Рішення може бути оскаржене у порядку та строки встановлені ст.295-297 КАС України.

Суддя О.О. Хурса