Справа № 160/12198/22
Суддя: Боженко Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2022-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

16 вересня 2022 року Справа № 160/12198/22
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Боженко Н.В., перевіривши в м.Дніпрі матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, третя особа: Публічне акціонерне товариство «Дніпровський металургійний комбінат» про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

11 серпня 2022 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду, надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, третя особа: Публічне акціонерне товариство «Дніпровський металургійний комбінат», в якій позивач просить суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо неврахування при призначенні пенсії за віком на пільгових умовах період роботи ОСОБА_1 з 20.10.1999 р. по 24.12.2001 р., з 25.12.2006 р. по 28.12.2006 р., з 29.12.2011 р. по 25.12.2022 р. на ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат» на посадах включених до Списку №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в який повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до страхового тa пільгового стажу ОСОБА_1 період роботи з 20.10.1999 p. по 24.12.2001 р., з 25.12.2006 p. по 28.12.2006 р. на ВАТ «Дніпровський металургічний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського», з 29.12.2011 р. по 25.12.2012 на ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат» та здійснити з 16.06.2017 перерахунок та виплату (з урахуванням виплачених сум) пенсії ОСОБА_1 з урахуванням вказаного стажу.

Справі за даним адміністративним позовом присвоєно єдиний унікальний номер судової справи - 160/12198/22 та у зв`язку з автоматизованим розподілом дана адміністративна справа була передана для розгляду судді Боженко Н.В.

16 серпня 2022 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та запропоновано позивачу надати до суду: заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду та належним чином завірених доказів поважності пропущення вказаного строку.

01 вересня 2022 року вх. № 4687/22, через систему «Електронний суд», на усунення недоліків позовної заяви від представника позивача адвоката Ткаліч Д.В. до суду надійшла заява про поновлення строку звернення до суду.

16 вересня 2022 року заява про поновлення строку звернення до суду була передана судді Боженко Н.В., що підтверджується довідкою головного спеціаліста Дніпропетровського окружного адміністративного суду.

За змістом поданої заяви про поновлення строку звернення до суду представник позивача пояснює, що позивач пропустив строк звернення до суду з поважних причин. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 24.12.2020 по справі № 510/13286/16-а вказала на те, що у спорах, що виникають з органами Пенсійного фонду України, особа може дізнатися, що її права порушені, зокрема при отриманні від органу Пенсійного фонду України відповіді на надісланий запит щодо розміру пенсії, нормативно-правових документів (про правильність/помилковість нарахування розміру пенсії, своєчасність/несвоєчасність її перерахунку), на підставі яких здійснений саме такий розрахунок. Як було зазначено у позовній заяві позивач дізнався про порушення своїх прав у травні 2022 року, з відповіді відповідача та інформації, розміщеної на офіційному веб-порталі ПФУ. Поняття «повинен був дізнатися» необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. (постанова Верховного Суду від 21.02.2020 № 340/1019/19). Позивач звернувся зо соціальним захистом у 2017 році. З 2017 року по 2022 рік позивач отримував пенсію, однак не знав про те, що її розмір розрахований невірно без урахування періодів пільгового трудового стажу, які не враховані з вини відповідача, адже у наявності відповідача були всі необхідні документи, які він протиправно проігнорував. При призначені пенсії у позивача жодних сумнівів у тому, що відповідач може призначити пенсійні виплати без урахування окремих періодів пільгового трудового стажу не було та не могло з огляду на те, що відповідач мав повний пакет документів для призначення пенсії, тому зобов`язаний був призначити пенсію у відповідності до вимог чинного законодавства з урахуванням спірних періодів. У лютому 2022 року позивач звернувся до відповідача із заявою про надання витягу з електронної бази даних ПФУ щодо періоду трудового стажу, який брався за основу при розрахунку пенсії для перевірки правильності розрахунку пенсії. 24.02.2022 на всій території України введений воєнний стан. Наприкінці квітня 2022 року позивач отримав відповідь відповідача на своє звернення лист ГУ ПФУ в Дніпропетровській області від 12.04.2022 року. У травні 2022 року позивач зареєструвався на офіційному веб-порталі ПФУ для отримання розширеної інформації про причини неврахування пільгового трудового стажу. В телефонному режимі працівники відповідача повідомили, що так дійсно має місце факт неврахування пільгового страхового стажу у зв`язку з тим, що підприємство не підтвердило проведення атестації робочих місць. Для вирішення даного питання запропоновано звернутися до підприємства або суду. Порушення строку звернення до суду пов`язано з тривалою протиправною поведінкою відповідача, який маючи у володінні всі необхідні документи, не призначив пенсію у вірному розмірі та допустив порушення прав на пенсію позивача, тому вважає, що позивач має право на поновлення строку звернення до суду.

До вказаної заяви також додані копії: адвокатський запит до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області від 12.07.2022 року, листи відділу застосування Пенсійного законодавства ГУ ПФУ в Дніпропетровській області № 10880-4344/О-01/8-0400/22 від 12.04.2022 «про розгляд звернення» та № 0400-010304-8/75630 від 25.07.2022 «Про розгляд запиту».

Надаючи правову оцінку наведеним представником позивача підставам для поновлення строку звернення до суду та доказам в обґрунтування зазначених підстав, суд зазначає таке.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до частини першої статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Згідно з частиною 1 та 2 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Строк звернення до адміністративного суду з адміністративним позовом - проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. Дотримання строку звернення з адміністративним позовом є однією з умов для реалізації права на позов у публічно-правових відносинах, яка дисциплінує учасників цих відносин у випадку, якщо вони стали спірними, та запобігає зловживанням.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав про те, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (рішення Європейського суду у справі Перез де Рада Каванілес проти Іспанії від 28.10.1998 року, заява № 28090/95, пункт 45). Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Отже, інститут строків давності в судовому процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого правовідносини можуть вважатися спірними.

Положення частин 1 та 2 ст.123 Кодексу адміністративного судочинства України встановлюють, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Слід зазначити, що суд може встановити наявність підстав для поновлення строку звернення до суду виключно з ініціативи та в межах доводів, наведених особою, яка подала позовну заяву. При цьому з огляду на принцип правової визначеності поважними причинами пропуску строку звернення до суду можуть бути визнані лише такі, підтверджені належними доказами, обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звертається до суду, та пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій. Поважність причин пропуску строку звернення до суду суд оцінює у кожному конкретному випадку з метою визначення правових наслідків.

Так, з 16.06.2017 року позивач отримує пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1, відповідно до статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», про що вказується в листі ГУ ПФУ в Дніпропетровській області № 0400-010304-8/65969.

З листа також вбачається, що позивачем при призначенні пенсії були додані довідки уточнюючі пільговий стаж від 29.05.2017 № 023-1155, № 023-1156 та № 023-1157, які видані ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат», де позивач працював з 08.04.1999 по 21.03.2017 у шкідливих умовах праці за Списком № 1.

Однак, як вказує позивач, ГУ ПФУ в Дніпропетровській області протиправно неврахувало при призначенні пенсії за віком на пільгових умовах періоди його роботи з 20.10.1999 р. по 24.12.2001 р., з 25.12.2006 р. по 28.12.2006 р., з 29.12.2011 р. по 25.12.2012 р.

Пунктом 15 Порядку підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу для призначення пенсії, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 10.11.2006 №18-1, рішення Комісій можуть бути оскаржені в Пенсійному фонді України або в судовому порядку.

В ухвалі суду про залишення позовної заяви без руху суд зазначив про те, що позивач дізнався про порушення свого права після отримання пенсії, який йде за місяцем коли було здійснено призначення пенсії (01.07.2017), однак до суду звернувся лише 11.08.2022 року, після закінчення шестимісячного строку звернення до суду.

При цьому, під час вирішення питання дотримання позивачем строків звернення до суду, суд враховує актуальну правову позицію Верховного Суду щодо строків звернення до суду у справах стосовно обрахунку пенсійних виплат, яка викладена у постанові Верховного суду у складі судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних Касаційного адміністративного суду від 31.03.2021 по справі №240/12017/19.

У зазначеній постанові Верховний Суд вказав на таке:

«Для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час, коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час,триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання такою особою строку звернення до суду з урахуваннямнаявної у неї можливості знатипро стан своїх прав, свобод та інтересів.

Пенсія є щомісячним періодичним платежем, а тому в будь-якому разі її розмір відомий особі, яка її отримує щомісячно. Відтак, отримання пенсіонером листа від територіального органу Пенсійного фонду України у відповідь на його заяву не змінює момент, з якого така особа повинна була дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли вона почала вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду у разі якщо така особа без зволікань та протягом розумного строкуне вчиняла активних дійщодо отримання інформації про правильність/помилковість нарахування розміру пенсії, своєчасність/несвоєчасність її перерахунку, тощо.

Отримання позивачем листа відповідача від 12.04.2022 року у відповідь на його заяву не змінює момент, з якого позивач повинен був дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли позивач почав вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду в даному випадку, оскільки такі дії позивач почав вчиняти більш ніж через 5 років після отримання пенсії за липень 2017 року.

Отже, з дня отримання пенсійної виплати особою, якій призначена пенсія вона вважається такою, що повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи законних інтересів. Винятком з цього правила є випадок, коли така особа без зайвих зволікань, в розумний строк після отримання пенсійної виплати, демонструючи свою необізнаність щодо видів та розміру складових призначеної (перерахованої) їй пенсії звернулась до пенсійного органу із заявою про надання їй відповідної інформації. В такому випадку особа вважається такою, що дізналась про порушення її прав при отриманні від пенсійного органу відповіді на подану нею заяву…».

Наведена правова позиція повністю відповідає правовідносинам, що склалися у даній справі, оскільки під час призначення пенсії у 2017 році позивач жодних заперечень щодо не правильного її обрахунку не заявляв, а як наслідок і заперечень щодо призначення пенсії у меншому розмірі не заявляв та отримував пенсію у призначеному розмірі.

З огляду на категорію справи і необхідність з`ясування судом додержання позивачем встановленого ч. 2 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України строку звернення до суду з вищевказаними позовними вимогами висновки Верховного Суду у постанові від 31.01.2021 №240/12017/19 згідно з ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України належить враховувати.

Суд зазначає, що обмеження на законодавчому рівні права звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів відповідними строками узгоджується із принципом «Leges

vigilantibus non dormientibus subveniunt», згідно з яким закони допомагають тим, хто пильнує.

При цьому, реалізація позивачем права на звернення до суду з позовною заявою в рамках строку звернення до суду залежить виключно від нього самого, а не від дій чи бездіяльності посадових осіб відповідача. Позивач, необґрунтовано не дотримуючись такого порядку, позбавляє себе можливості реалізовувати своє право на звернення до суду в межах строків звернення до суду, нереалізація цього права зумовлена його власною пасивною поведінкою.

Позивачем не надано до суду доказів поважності причин пропуску строку звернення до суду, а наведені у заяві від 01.09.2022 року не є такими.

Посилання позивача на постанову Верховного Суду 21.02.2020 у справі № 340/1019/19 не спростовує актуальність висновків Верховного Суду у постанові від 31.01.2021 №240/12017/19, яка прийнята пізніше і в якій Верховний Суд проаналізував попередню свою судову практику у справах цієї категорії.

Посилання позивача на тривалість порушень і те, що про порушення свого права дізнався лише травні 2022 року, враховуючи лист відповідача від 12.04.2022 № 10880-4344/О-01/8-0400/22 суд відхиляє, оскільки цей лист не змінює момент, з якого позивач повинен був дізнатись про порушення своїх прав: неврахування певних періодів роботи при призначені пенсії за віком на пільгових умовах (2017 рік), і не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду з вимогами про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Суд зауважує, листування державними органами, з позивачем не можна вважати поважною причиною пропуску строку звернення до суду, оскільки ця обставина не є непереборною та такою, що унеможливила своєчасне звернення до суду (постанова Верховного Суду від 26.02.2020 у справі № 826/14417/18).

До того ж Судова палата з розгляду справ щодо захисту соціальних прав звернула увагу на те, що: за умови відсутності часових обмежень для звернення до суду за минулі періоди Пенсійний фонд України як центральний орган виконавчої влади був би позбавлений можливості реалізовувати покладені на нього завдання, зокрема здійснювати ефективний розподіл фінансових ресурсів для пенсійного забезпечення; така ситуація не відповідала б принципу юридичної визначеності у правовідносинах щодо пенсійного забезпечення у солідарній системі (пункт 45 постанови); поважними причинами пропуску строку звернення до суду можуть бути визнані ті обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами (пункт 48 постанови); чітко визначені та однакові для всіх учасників справи строки звернення до суду, здійснення інших процесуальних дій є гарантією забезпечення рівності сторін та інших учасників справи. А для цього має бути також виконано умову щодо недопустимості безпідставного поновлення судами пропущеного строку (пункт 49 постанови) (правовий висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 24.12.2020 у справі №510/1286/16-а).

Позивач не надав будь-яких належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження існування обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного звернення до суду з даним позовом.

Враховуючи, що позивачем не наведено обставин та не надано відповідних доказів на їх підтвердження, які б свідчили про виникнення об`єктивних перешкод в реалізації позивачем права на звернення до суду за захистом порушених прав у спірних правовідносинах в межах строку звернення до суду, установленого законом, а наведені причини пропуску строку є неповажними, позовну заяву належить повернути у відповідності до приписів ч.2 ст.123 Кодексу адміністративного судочинства України .

Згідно п.9 ч.4 ст.169 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

При цьому, слід зазначити, що повернення позовної заяви не призводить до ситуації, коли особа позбавляється права на судовий захист, оскільки це не перешкоджає позивачу повторно звернутись до суд після усунення обставин, які послугували підставою для повернення позовної заяви.

Керуючись ст. ст. 122, 123, 169, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви представника позивача про поновлення строку звернення до суду відмовити.

Визнати підстави пропуску строку звернення до суду неповажними та повернути позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, третя особа: Публічне акціонерне товариство «Дніпровський металургійний комбінат» про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Копію ухвали про повернення позовної заяви надіслати позивачеві, разом із позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами.

Роз`яснити, що згідно з ч. 8 ст. 169 Кодексу адміністративного судочинства України, повернення позовної заяви не позбавляє повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили у строки, встановлені ст. 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені статтями 295 та 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Боженко