Справа № 300/6581/21
Суддя: Боршовський Т.І.
Дата ухвалення: 2022-09-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"20" вересня 2022 р. справа № 300/6581/21
м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Боршовського Т.І., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Луганської обласної прокуратури про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання до вчинення дій та стягнення коштів, -
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Луганської обласної прокуратури (далі відповідач), в якому просить суд: визнати протиправною бездіяльність відповідача, що полягає у невиплаті позивачу заробітної плати (за чергування у вихідні та святкові дні у період роботи з листопада 2018 року по квітень 2020 року та вихідної допомоги при звільненні); зобов`язати Луганську обласну прокуратуру здійснити нахування та виплатити заробітну плату (за чергування у вихідні та святкові дні у період роботи з листопада 2018 року по квітень 2020 року та вихідної допомоги при звільненні) ОСОБА_1 ; стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за весь час затримки виплати (за чергування у вихідні та святкові дні у період роботи з листопада 2018 року по квітень 2020 року та вихідної допомоги при звільненні) по день остаточного розрахунку.
Позовні вимоги мотивовані тим, що згідно наказу Генерального прокурора від 29.04.2020 № 109к на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону України «Про прокуратуру» ОСОБА_1 з 30.04.2020 звільнено з посади заступника прокурора Луганської області, однак в порушення вимог статей 44 та 47 Кодексу законів про працю України відповідачем не виплачено усіх належних позивачу виплат при звільненні, а саме: заробітної плати за чергування у вихідні та святкові дні у період роботи з листопада 2018 року по квітень 2020 року та вихідної допомоги при звільненні. Позивач вважає безпідставними викладені у листі № 27-121-вих 21 від 23.09.2021 доводи відповідача про те, що у разі звільнення на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону України «Про прокуратуру» такій особі не передбачена виплата вихідної допомоги, оскільки Законом України «Про прокуратуру» як спеціальним законом взагалі неврегульовано питання виплата чи невиплати вихідної допомоги при звільненні. Так, на думку позивача, розірвання трудового договору з працівником має супроводжуватися наданням гарантій, пільг і компенсацій, передбачених саме Кодексом законів про працю України, а також установлених вимог при звільненні працівника. За вказаних обставин, ОСОБА_1 вважає, що відповідачем не виплачено позивачу усіх належних виплат при звільненні, що згідно з частиною першою статті 117 Кодексу законів про працю України є підставою для стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за весь час затримки виплати (за чергування у вихідні та святкові дні у період роботи з листопада 2018 року по квітень 2020 року та вихідної допомоги при звільненні) по день остаточного розрахунку.
Ухвалою від 30.11.2021 суд повернув позивачу позовну заяву ОСОБА_1 до Луганської обласної прокуратури в частині позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності відповідача, що полягає у невиплаті позивачу вихідної допомоги при звільненні, зобов`язанні нарахувати та виплатити позивачу таку допомогу та стягненні з відповідача на користь позивача середнього заробітку за весь час затримки виплати вихідної допомоги при звільненні по день остаточного розрахунку.
Щодо решти позовних вимог: про визнання протиправною бездіяльність відповідача, що полягає у невиплаті позивачу заробітної плати за чергування у вихідні та святкові дні у період роботи з листопада 2018 року по квітень 2020 року та зобов`язанні відповідача нарахувати та виплатити позивачу заробітну плату за чергування у вихідні та святкові дні у період роботи з листопада 2018 року по квітень 2020 року, про стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за весь час затримки виплати заробітної плати за чергування у вихідні та святкові дні у період роботи з листопада 2018 року по квітень 2020 року по день остаточного розрахунку, то ухвалою від 30.11.2021 суд відкрив провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Також ухвалою від 30.11.2021 суд витребував в Луганської обласної прокуратури належним чином засвідчені копії: наказів про чергування ОСОБА_1 (графіки чергування) у вихідні та святкові дні у період його роботи з листопада 2018 року по квітень 2020 року; табелів обліку робочого часу ОСОБА_1 за період його роботи з листопада 2018 року по квітень 2020 року; відомостей про нарахування заробітної плати (розрахункові листи) ОСОБА_1 за період його роботи з листопада 2018 року по квітень 2020 року; довідку про середній заробіток ОСОБА_1 , складеної відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995.
04.01.2022 через канцелярію Івано-Франківського окружного адміністративного суду надійшов відзив Луганської обласної прокуратури від 29.12.2021 № 15/1-903вих.21 на позовну заяву, яким заперечено проти задоволення позову. Так, представник відповідача зазначив, що згідно наказів прокурора Луганської області з листопада 2018 року по квітень 2020 року про чергування в прокуратурі Луганської області, ОСОБА_1 було визначено як відповідального заступника прокурора області у певні вихідні та святкові дні, що не є тотожнім виконанню позивачем своїх безпосередніх обов`язків, тобто залученню до роботи у такі дні. Також представник відповідача вказав на те, що чергування це перебування працівника за розпорядженням адміністрації після робочого дня, у нічний час, у вихідні, святкові дні для вирішення виникаючих невідкладних питань, що не входить у коло звичайних обов`язків працівника. Так, згідно наказів прокурора Луганської області з листопада 2018 року по квітень 2020 року про чергування в прокуратурі Луганської області, ОСОБА_1 до роботи (виконання своїх звичайних обов`язків) у вихідні та святкові дні не долучався. При цьому, можливість спеціальної грошової компенсації та порядок оплати за час чергування або за долучення як відповідального заступника прокурора області у вихідні, святкові, неробочі дні та після закінчення робочого дня, не передбачено чинним законодавством. Так, за період з листопада 2018 року по квітень 2020 року заробітна плата ОСОБА_1 складалась виключно із складових, визначених постановою Кабінету Міністрів України від 31.05.2012 № 505 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури», яка не передбачає окремих надбавок чи доплат за чергування або призначення відповідальним заступником прокурора області у вихідні та святкові дні. Натомість, ОСОБА_1 з дня призначення на посаду була встановлена надбавка у розмірі 90% за високі досягнення у праці або за виконання особливої роботи та щомісячно проводилось нарахування премії в межах встановленого фонду оплати праці та з урахуванням об`єктивної оцінки його роботи та особистого внеску в загальні результати роботи. Під час визначення розміру вказаної надбавки враховані також виконання додаткових обов`язків заступником прокурора області, які випливають зокрема й з наказів про чергування в прокуратурі області. Представник відповідача повідомив, що ОСОБА_1 наказами прокурора Луганської області до роботи понад установлену тривалість робочого дня, а також до роботи у вихідні, святкові, неробочі дні не залучався. Листом № 18-112вих-20 від 30.04.2020 Прокуратура Луганської області надала ОСОБА_1 інформацію про нараховані суми, належні позивачу при звільненні. Також представник відповідача зазначив, що на виконання постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 13.04.2021 в справі № 300/1118/20 з прокуратури Луганської області стягнуто на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 01.05.2020 до 13.04.2021 в сумі 505965,72 грн., а тому повторне стягнення компенсації у вигляді середнього заробітку діючим законодавством не передбачено. Просить в задоволенні позову відмовити (том 1, а.с. 106-111).
Також на виконання вимог ухвали від 30.11.2021 в частині витребування доказів, представник відповідача разом з відзивом від 29.12.2021 № 15/1-903вих.21 на позовну заяву надав суду належним чином засвідчені копії: табелів обліку робочого часу ОСОБА_1 за період його роботи з листопада 2018 року по квітень 2020 року (том 1, а.с. 112-129); відомостей про нарахування заробітної плати (розрахункові листи) ОСОБА_1 за період його роботи з листопада 2018 року по квітень 2020 року (том 1, а.с. 133-135); довідку про середній заробіток ОСОБА_1 (том 1, а.с. 137); наказів про чергування ОСОБА_1 (графіки чергування) у вихідні та святкові дні у період його роботи з листопада 2018 року по квітень 2020 року (том 1, а.с. 142-253, том 2, а.с. 1-33).
10.01.2022 через канцелярію Івано-Франківського окружного адміністративного суду надійшло клопотання Луганської обласної прокуратури від 05.01.2022 № 15/1-3вих-22 про розгляд справи № 300/6581/21 в порядку загального позовного провадження (том 2, а.с. 38-41).
13.01.2022 через канцелярію Івано-Франківського окружного адміністративного суду надійшла відповідь ОСОБА_1 від 05.01.2022 на відзив, згідно якого позивач вказав на безпідставність доводів відповідача, вказаних у відзиві на позовну заяву. Так, ОСОБА_1 звернув увагу на те, що долученими до відзиву копіями наказів про чергування у період з листопада 2018 року по квітень 2020 року підтверджено юридичний факт обов`язку перебування позивача на робочому місці та визнано обов`язок виконання посадових обов`язків у визначений позаробочий час. Окрім цього, правилами внутрішнього службового розпорядку прокурорів Прокуратури Луганської області передбачено надання грошової компенсації або інших днів відпочинку за роботу прокурорів у вихідні, святкові, неробочі дні та після закінчення робочого дня. Позивач зазначив, що Законом України «Про прокуратуру» не врегульовано питання виплати заробітної плати за чергування у вихідні та святкові дні, а тому до спірних правовідносин підлагають застосуванню норми Кодексу законів про працю України. Так, на думку позивача, саме у день фактичного звільнення із займаної посади ОСОБА_1 належала до виплати заробітна плата за чергування у вихідні та святкові дні в період з листопада 2018 року по квітень 2020 року. Невиплата такої заробітної плати з вини відповідача у визначені статтею 116 Кодексу законів про працю України, є підставою для стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за весь час затримки виплати (за чергування у вихідні та святкові дні у період роботи з листопада 2018 року по квітень 2020 року та вихідної допомоги при звільненні) по день остаточного розрахунку (том 2, а.с. 62-66).
24.01.2022 через канцелярію Івано-Франківського окружного адміністративного суду надійшло заперечення Луганської обласної прокуратури від 19.01.2022 № 15/1-33вих-22 на відповідь на відзив. Представник відповідача зазначив, що позивач помилково ототожнює поняття «чергування» в святковий або вихідний день із поняттям «залучення до роботи» в нічний час, в святковий або вихідний день. Так, з огляду на зміст наказів прокурора Луганської області ОСОБА_1 був визнаний як відповідальний заступник прокурора області у певні вихідні та святкові дні. При цьому відрізняють залучення до роботи у вихідні, святкові, неробочі дні та залучення до чергування у зазначені періоди і Правила внутрішнього службового розпорядку прокурорів регіональної та місцевих прокуратур Луганської області. Представник відповідача вказав, що за чергування у вихідний, неробочий, святковий день, після закінчення робочого дня або долучення, як відповідального заступника прокурора області не проводиться оплата, а за нього надається відгул і в табелі обліку використання робочого часу ці години чергування не зазначаються. В спірному випадку, позивач не звертався із заявами про надання відгулів за час чергування. Просив в задоволенні позову відмовити (том 2, а.с. 69-71).
Ухвалою від 20.09.2022 відмовлено в задоволенні клопотання Луганської обласної прокуратури від 05.01.2022 № 15/1-3вих-22 про розгляд за правилами загального позовного провадження адміністративної справи № 300/6581/21 за позовом ОСОБА_1 до Луганської обласної прокуратури про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання до вчинення дій та стягнення коштів.
Обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин:
ОСОБА_1 з 18.07.1994 до 30.04.2020 проходив службу в органах прокуратури України на різних прокурорсько-слідчих посадах, що підтверджується копією трудової книжки серії НОМЕР_1 (том 2, а.с. 48-60).
Так, з 08.10.2018 позивач займав посаду заступника прокурора Луганської області.
Керуючись статтею 9, пунктом 2 частини другої статі 41 Закону України Про прокуратуру, пунктом 2 пункту 19 розділу II Прикінцеві і перехідні положення Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури, наказом Генерального прокурора від 29.04.2020 № 109к ОСОБА_1 звільнено з посади заступника прокурора Луганської області та органів прокуратури з 30.04.2020 (том 1, а.с. 16).
Листом № 18-112вих-20 від 30.04.2020 Прокуратура Луганської області на виконання вимог статті 116 Кодексу законів про працю України надала ОСОБА_1 інформацію про нараховані суми, належні позивачу при звільненні. Згідно запису на вказаному листі від 30.04.2020 ОСОБА_1 власноручно підтвердив факт повідомлення про нараховані суми при звільненні та отримання довідки про доходи (том 1, а.с. 130-132).
Наказом Генерального прокурора № 410 від 03.09.2020 Про окремі питання забезпечення початку роботи обласних прокуратур перейменовано Прокуратуру Луганської області в Луганську обласну прокуратуру без зміни ідентифікаційного коду юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань - 02909921. Наказом Генерального прокурора № 414 Про день початку роботи обласних прокуратур визначено день початку роботи обласних прокуратур 11.09.2020.
За результатом розгляду запиту позивача на інформацію від 15.09.2021 Луганська обласна прокуратура листом № 27-121вих-21 від 23.09.2021 повідомила ОСОБА_1 , що 30.04.2020 йому нараховано та виплачено кошти в рахунок оплати перших п`яти днів тимчасової непрацездатності за рахунок організації; компенсацію за всі невикористані дні щорічної та додаткової відпусток; середню заробітну плату за час службового відрядження; заробітну плату за другу половину квітня 2020 року, яка складалася з посадового окладу, щомісячної премії, індексації грошових доходів населення, надбавок за вислугу років, високі досягнення у праці або за виконання особливо важливої роботи, роботу в умовах режимних обмежень. У травні 2020 року, після отримання фінансування від робочого органу Фонду соціального страхування України, відповідач перерахував на картковий рахунок позивача кошти в рахунок оплати днів тимчасової непрацездатності в сумі 1330,33 грн. У червні 2021 року на підставі виконавчого листа Івано-Франківського окружного адміністративного суду органами Державної казначейської служби України стягнуто з Луганської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 середній заробіток у сумі 505965,72 грн. за час вимушеного прогулу за період з 01.05.2020 по 30.04.2021. Вихідна допомога відповідно до статті 44 Кодексу законів про працю України при звільненні не виплачувалась (том 1, а.с. 23-24).
Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача, що полягає у невиплаті позивачу заробітної плати у вигляді компенсації за чергування у вихідні та святкові дні у період роботи з листопада 2018 року по квітень 2020 року, ОСОБА_1 звернувся з цим позовом до суду, в якому просить зобов`язати Луганську обласну прокуратуру нарахувати та виплатити позивачу заробітну плату за чергування у вихідні та святкові дні у період роботи з листопада 2018 року по квітень 2020 року та стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за весь час затримки виплати заробітної плати за чергування у вихідні та святкові дні у період роботи з листопада 2018 року по квітень 2020 року по день остаточного розрахунку.
При прийнятті рішення суд керується такими правовими нормами та мотивами:
Правові засади і гарантії здійснення громадянами України права розпоряджатися своїми здібностями до продуктивної і творчої праці визначає Кодекс законів про працю України (далі КЗпП України).
Глава V КЗпП України регламентує час відпочинку.
Так, вихідні дні визначені статтею 67 КЗпП України (в редакції, чинній на час виникення спірних правовідносин). Відповідно до частини першої статті 67 КЗпП України при п`ятиденному робочому тижні працівникам надаються два вихідних дні на тиждень, а при шестиденному робочому тижні - один вихідний день.
Загальним вихідним днем є неділя. Другий вихідний день при п`ятиденному робочому тижні, якщо він не визначений законодавством, визначається графіком роботи підприємства, установи, організації, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником) підприємства, установи, організації, і, як правило, має надаватися підряд з загальним вихідним днем.
У випадку, коли святковий або неробочий день (стаття 73) збігається з вихідним днем, вихідний день переноситься на наступний після святкового або неробочого.
З метою створення сприятливих умов для використання святкових та неробочих днів (стаття 73), а також раціонального використання робочого часу Кабінет Міністрів України не пізніше ніж за три місяці до таких днів може рекомендувати керівникам підприємств, установ та організацій перенести вихідні та робочі дні у порядку і на умовах, установлених законодавством, для працівників, яким встановлено п`ятиденний робочий тиждень з двома вихідними днями.
Власник або уповноважений ним орган у разі застосування рекомендації Кабінету Міністрів України не пізніше ніж за два місяці видає наказ (розпорядження) про перенесення вихідних та робочих днів на підприємстві, в установі або організації, погоджений з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником).
Заборона роботи у вихідні дні, винятковий порядок застосування такої роботи встановлено статтею 71 КЗпП України. Так, робота у вихідні дні забороняється. Залучення окремих працівників до роботи у ці дні допускається тільки з дозволу виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) підприємства, установи, організації і лише у виняткових випадках, що визначаються законодавством і в частині другій цієї статті.
Залучення окремих працівників до роботи у вихідні дні допускається в таких виняткових випадках: 1) для відвернення або ліквідації наслідків стихійного лиха, епідемій, епізоотій, виробничих аварій і негайного усунення їх наслідків; 2) для відвернення нещасних випадків, які ставлять або можуть поставити під загрозу життя чи нормальні життєві умови людей, загибелі або псування майна; 3) для виконання невідкладних, наперед не передбачених робіт, від негайного виконання яких залежить у дальшому нормальна робота підприємства, установи, організації в цілому або їх окремих підрозділів; 4) для виконання невідкладних вантажно-розвантажувальних робіт з метою запобігання або усунення простою рухомого складу чи скупчення вантажів у пунктах відправлення і призначення.
Залучення працівників до роботи у вихідні дні провадиться за письмовим наказом (розпорядженням) власника або уповноваженого ним органу.
Відповідно до статті 72 КЗпП України робота у вихідний день може компенсуватися, за згодою сторін, наданням іншого дня відпочинку або у грошовій формі у подвійному розмірі. Оплата за роботу у вихідний день обчислюється за правилами статті 107 цього Кодексу.
Святкові і неробочі дні визначені в статті 73 КЗпП України.
Згідно з статтею 106 КЗпП України за погодинною системою оплати праці робота в надурочний час оплачується в подвійному розмірі годинної ставки. За відрядною системою оплати праці за роботу в надурочний час виплачується доплата у розмірі 100 відсотків тарифної ставки працівника відповідної кваліфікації, оплата праці якого здійснюється за погодинною системою, - за всі відпрацьовані надурочні години. У разі підсумованого обліку робочого часу оплачуються як надурочні всі години, відпрацьовані понад встановлений робочий час в обліковому періоді, у порядку, передбаченому частинами першою і другою цієї статті. Компенсація надурочних робіт шляхом надання відгулу не допускається.
Статтею 107 КЗпП України передбачено, що робота у святковий і неробочий день (частина четверта статті 73) оплачується у подвійному розмірі: 1) відрядникам - за подвійними відрядними розцінками; 2) працівникам, праця яких оплачується за годинними або денними ставками, - у розмірі подвійної годинної або денної ставки; 3) працівникам, які одержують місячний оклад, - у розмірі одинарної годинної або денної ставки зверх окладу, якщо робота у святковий і неробочий день провадилася у межах місячної норми робочого часу, і в розмірі подвійної годинної або денної ставки зверх окладу, якщо робота провадилася понад місячну норму. Оплата у зазначеному розмірі провадиться за години, фактично відпрацьовані у святковий і неробочий день. На бажання працівника, який працював у святковий і неробочий день, йому може бути наданий інший день відпочинку.
Відповідно до статті 108 КЗпП України робота у нічний час (стаття 54) оплачується у підвищеному розмірі, встановлюваному генеральною, галузевою (регіональною) угодами та колективним договором, але не нижче 20 відсотків тарифної ставки (окладу) за кожну годину роботи у нічний час.
Статтею 12 Закону України «Про оплату праці» визначено, що норми оплати праці (за роботу в надурочний час; у святкові, неробочі та вихідні дні; у нічний час; за час простою, який мав місце не з вини працівника; при виготовленні продукції, що виявилася браком не з вини працівника; працівників молодше вісімнадцяти років, при скороченій тривалості їх щоденної роботи тощо) і гарантії для працівників (оплата щорічних відпусток; за час виконання державних обов`язків; для тих, які направляються для підвищення кваліфікації, на обстеження в медичний заклад; для переведених за станом здоров`я на легшу нижчеоплачувану роботу; переведених тимчасово на іншу роботу у зв`язку з виробничою необхідністю; для вагітних жінок і жінок, які мають дітей віком до трьох років, переведених на легшу роботу; при різних формах виробничого навчання, перекваліфікації або навчання інших спеціальностей; для донорів тощо), а також гарантії та компенсації працівникам в разі переїзду на роботу до іншої місцевості, службових відряджень, роботи у польових умовах тощо встановлюються Кодексом законів про працю України та іншими актами законодавства України.
Норми і гарантії в оплаті праці, передбачені частиною першою цієї статті та Кодексом законів про працю України, є мінімальними державними гарантіями.
Водночас, згідно з частиною першою статті 13 Закону України «Про оплату праці» оплата праці працівників установ і організацій, що фінансуються з бюджету, здійснюється на підставі актів Кабінету Міністрів України в межах бюджетних асигнувань.
Відповідно до частини другої статті 13 Закону України «Про оплату праці» умови розміру оплати праці працівників установ та організацій, що фінансуються з бюджету, визначаються Кабінетом Міністрів України, крім випадків, передбачених частиною третьою цієї статті, та частиною першою статті 10 цього Закону.
Також статтею 98 КЗпП України визначено, що оплата праці працівників установ і організацій, що фінансуються з бюджету, здійснюється на підставі законів та інших нормативно-правових актів України, генеральної, галузевих, регіональних угод, колективних договорів, у межах бюджетних асигнувань та позабюджетних доходів.
Правила внутрішнього службового розпорядку прокурорів регіональної та місцевих прокуратур Луганської області, затверджено наказом прокуратури Луганської області від 19.01.2018 № 8. Так, згідно пункту 1 розділу ІІ зазначених Правил, тривалість робочого часу прокурорів органів прокуратури Луганської області становить 40 годин на тиждень. В органах прокуратури Луганської області встановлюється такий внутрішній службовий розпорядок для прокурорів, які працюють повний робочий час: початок роботи з 9 години упродовж робочого тижня; перерва на обід з 13 години до 14 години упродовж робочого тижня; кінець робочого дня в понеділок, вівторок, середу та четвер о 18 годині 15 хвилин, у п`ятниці о 17 годині; вихідні дні субота і неділя.
Відповідно до розділу ІІІ Правил внутрішнього службового розпорядку прокурорів регіональної та місцевих прокуратур Луганської області, для виконання невідкладних завдань прокурор може залучатися до роботи понад установлену тривалість робочого дня, а також у вихідні, святкові, неробочі дні в порядку та відповідно до чинного законодавства. За потреби прокурор може залучатися до чергування у вихідні, святкові, неробочі дні та після закінчення робочого часу. Чергування прокурором здійснюється згідно з графіком, який затверджується наказом відповідного керівника. За роботу в зазначені дні прокурорам надається грошова компенсація у розмірі та порядку, що визначені законодавством про працю, або надаються інші дні відпочинку за їх заявами (том 1, а.с. 138-141).
Так, на виконання вимог ухвали від 30.11.2021 в частині витребування доказів, представник відповідача разом з відзивом від 29.12.2021 № 15/1-903вих.21 на позовну заяву надав суду належним чином засвідчені копії наказів про чергування ОСОБА_1 (графіки чергування) у вихідні та святкові дні у період його роботи з листопада 2018 року по квітень 2020 року (том 1, а.с. 142-253, том 2, а.с. 1-33). Згідно вказаних наказів чергування відповідальних заступників прокурора Луганської області визначено здійснювати в суботу з 09 до 14 год. на робочому місці, решту часу у вихідні та святкові дні постійно підтримуючи зв`язок з черговим прокурором.
Відповідно до наказу Прокуратури Луганської області від 30.10.2018 № 133 «Про чергування в прокуратурі Луганської області у листопаді 2018 року» визначено для ОСОБА_1 дні чергування 17-18 листопада 2018 року (том 1, а.с. 142-148), наказу від 30.11.2018 № 144 «Про чергування в прокуратурі Луганської області у листопаді 2018 року» визначено для ОСОБА_1 дні чергування 23-25 грудня 2018 року (том 1, а.с. 149-156), наказу від 28.12.2018 № 158 «Про чергування в прокуратурі Луганської області у січні 2019 року» визначено для ОСОБА_1 дні чергування 19-20 січня 2019 року (том 1, а.с. 157-163), наказу від 31.01.2019 № 6 «Про чергування в прокуратурі Луганської області у лютому 2019 року» визначено для ОСОБА_1 дні чергування 02-03 лютого 2019 року (том 1, а.с. 164-170), наказу від 27.02.2019 № 17 «Про чергування в прокуратурі Луганської області у березні 2019 року» визначено для ОСОБА_1 дні чергування 02-03 березня 2019 року (том 1, а.с. 174-180), наказу від 28.03.2019 № 25 «Про чергування в прокуратурі Луганської області у квітні 2019 року» визначено для ОСОБА_1 дні чергування 06, 07, 13, 14 квітня 2019 року (том 1, а.с. 188-194), наказу від 25.04.2019 № 35 «Про чергування в прокуратурі Луганської області у травні 2019 року» визначено для ОСОБА_1 дні чергування 25-26 травня 2019 року (том 1, а.с. 204-210), наказу від 29.05.2019 № 40 «Про чергування в прокуратурі Луганської області у червні 2019 року» визначено для ОСОБА_1 дні чергування 01, 02, 22, 23 червня 2019 року (том 1, а.с. 211-217), наказу від 26.06.2019 № 48 «Про чергування в прокуратурі Луганської області у липні 2019 року» визначено для ОСОБА_1 дні чергування 20-21 липня 2019 року (том 1, а.с. 218-224), наказу від 30.07.2019 № 61 «Про чергування в прокуратурі Луганської області у серпні 2019 року» визначено для ОСОБА_1 дні чергування 17, 18, 31 серпня 2019 року (том 1, а.с. 229-235), наказу від 29.08.2019 № 69 «Про чергування в прокуратурі Луганської області у вересні 2019 року» визначено для ОСОБА_1 дні чергування 21, 22, 31 вересня 2019 року (том 1, а.с. 236-241), наказу від 30.09.2019 № 74 «Про чергування в прокуратурі Луганської області у жовтні 2019 року» визначено для ОСОБА_1 дні чергування 26, 27 жовтня 2019 року (том 1, а.с. 242-247), наказу від 29.10.2019 № 80 «Про чергування в прокуратурі Луганської області у листопаді 2019 року» визначено для ОСОБА_1 дні чергування 23, 24 листопада 2019 року (том 1, а.с. 248-253), наказу від 28.11.2019 № 87 «Про чергування в прокуратурі Луганської області у грудні 2019 року» визначено для ОСОБА_1 дні чергування 14, 15 грудня 2019 року (том 2, а.с. 1-7), наказу від 26.12.2019 № 100 «Про чергування в прокуратурі Луганської області у січні 2020 року» визначено для ОСОБА_1 дні чергування 25, 26 січня 2020 року (том 2, а.с. 8-14), наказу від 30.01.2020 № 19 «Про чергування в прокуратурі Луганської області у лютому 2020 року» визначено для ОСОБА_1 дні чергування 29 лютого 2020 року (том 2, а.с. 15-20), наказу від 27.02.2020 № 34 «Про чергування в прокуратурі Луганської області у березні 2020 року» визначено для ОСОБА_1 дні чергування 14, 15 березня 2020 року (том 2, а.с. 21-27), наказу від 31.03.2020 № 40 «Про чергування в прокуратурі Луганської області у квітні 2020 року» визначено для ОСОБА_1 дні чергування 18, 19 квітня 2020 року (том 2, а.с. 28-33).
Частиною другою статті 131-1 Конституції України встановлено, що організація та порядок діяльності прокуратури визначаються законом.
Так, правові засади організації і діяльності прокуратури України, статус прокурорів, порядок здійснення прокурорського самоврядування, а також систему прокуратури України, визначає Закон України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 № 1697-VII.
Відносини щодо проходження публічної служби, звільнення з неї, права і обов`язки прокурорів, оплата праці прокурорів регулюються Законом України «Про прокуратуру», оскільки норми цього закону є спеціальними відносно положень КЗпП України, у тому числі статей 106-107 КЗпП України, на які вказав позивач.
За загальним правилом під час вирішення спорів з приводу проходження громадянами публічної служби пріоритетними є норми спеціальних законів. Трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціальних законів не врегульовано спірних правовідносин або коли про це йдеться у спеціальному законі.
Таким чином, суд вважає помилковими доводи позивача щодо необхідності застосування до спірних правовідносин положень Кодексу законів про працю України.
Згідно з частиною першою статті 81 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) заробітна плата прокурора регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.
Відповідно до частини другої статті 81 Закону України «Про прокуратуру» заробітна плата прокурора складається з посадового окладу, премій та надбавок за: 1) вислугу років; 2) виконання обов`язків на адміністративній посаді та інших виплат, передбачених законодавством. Преміювання прокурорів здійснюється в порядку, затвердженому Генеральним прокурором, за результатами оцінювання якості їх роботи за календарний рік у межах фонду преміювання, утвореного в розмірі не менш як 10 відсотків посадових окладів та економії фонду оплати праці. Розмір щорічної премії прокурора не може становити більше 30 відсотків розміру суми його посадового окладу, отриманої ним за відповідний календарний рік.
Частиною дев`ятою статті 81 Закону України «Про прокуратуру» визначено, що фінансування оплати праці прокурорів здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.
Відповідно до пункту 26 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України норми і положення статті 81 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 № 1697-УІІ зі змінами застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Умови оплати праці працівників органів прокуратури затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 31.05.2012 № 505 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури».
Так, відповідно до пункту 2 вищевказаної постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2012 № 505 надано право керівникам органів прокуратури у межах затвердженого фонду оплати праці установлювати: працівникам органів прокуратури посадові оклади відповідно до затверджених цією постановою схем посадових окладів; надбавку за високі досягнення у праці або за виконання особливо важливої роботи: працівникам - у розмірі до 50 відсотків посадового окладу з урахуванням надбавки (винагороди) за вислугу років; прокурорам та слідчим органів прокуратури, а також іншим працівникам прокуратури, які безпосередньо займаються розробленням проектів нормативно-правових актів, проводять експертизу проектів таких актів (якщо положеннями про підрозділи передбачено виконання такої роботи) - у розмірі до 100 відсотків посадового окладу з урахуванням надбавки за вислугу років.
Згідно з пунктом 6 постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2012 № 505 видатки, пов`язані з реалізацією цієї постанови, здійснюються в межах асигнувань на оплату праці, затверджених у кошторисах на утримання органів прокуратури. Упорядкування посадових окладів окремих працівників органів прокуратури здійснювати в межах затвердженого фонду оплати праці.
Рішенням Конституційного Суду України від 26.03.2020 визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), окреме положення пункту 26 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України у частині, яка передбачає, що норми і положення статті 81 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 № 1697-УІІ зі змінами застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Однак, вказане положення пункту 26 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України у частині, яка передбачає, що норми і положення статті 81 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 № 1697-VІІ, що визнане неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення, а саме з 26.03.2020.

Таким чином, до 26.03.2020 оплата праці прокурорів здійснювалася в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, а з 26.03.2020 в порядку, визначеному Законом України «Про прокуратуру».

Так, згідно наказу Прокуратури Луганської області від 31.03.2020 № 40 «Про чергування в прокуратурі Луганської області у квітні 2020 року» ОСОБА_1 чергував 18, 19 квітня 2020 року (том 2, а.с. 28-33).

Відповідно до частини першої статті 89 Закону України «Про прокуратуру» фінансування прокуратури здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України, а також інших джерел, не заборонених законодавством, у тому числі у випадках, передбачених міжнародними договорами України або проектами міжнародної технічної допомоги, зареєстрованими в установленому порядку.

Згідно з частиною першою статті 90 Закону України «Про прокуратуру» фінансування прокуратури здійснюється згідно з кошторисами і щомісячними розписами видатків, затвердженими Генеральним прокурором, у межах річної суми видатків, передбачених Державним бюджетом України на поточний бюджетний період.

Судом встановлено, що наказом Генерального прокурора України від 05.10.2018 № 169к ОСОБА_1 з дня призначення на посаду заступника прокурора Луганської області встановлено надбавку за високі досягнення у праці або за виконання особливо важливої роботи в розмірі 90 відсотків посадового окладу з урахуванням надбавок за класний чин та вислугу років (том 1, а.с. 136).

Положенням про порядок встановлення і виплати надбавок та доплат до посадових окладів працівників органів прокуратури, затвердженого наказом Генерального прокурора України № 85 від 18.06.2015 передбачено, що при визначенні надбавки за виконання особливо важливої роботи мають бути враховані особистий внесок працівника у загальну справу, термін перебування на займаній посаді, виконавська і трудова дисципліна, якість виконання завдань та доручень, інтенсивність та напруженість у роботі, ініціатива і творчий підхід до виконання службових обов`язків, ступінь завантаженості та складність виконуваної роботи.

Таким чином, встановлення надбавки за високі досягнення у праці або за виконання особливо важливої роботи має також в деякій мірі компенсаційний характер, в тому числі за чергування у вихідні та святкові дні, оскільки при визначенні такої надбавки враховуються інтенсивність та напруженість у роботі, ступінь завантаженості та складність виконуваної роботи.

Окрім цього, суд звертає увагу на те, що згідно наказів Прокуратури Луганської області про чергування ОСОБА_1 у вихідні та святкові дні в період з листопада 2018 року по квітень 2020 року позивач не залучався до роботи у вихідні та святкові дні, а лише до чергування.

Так, Правила внутрішнього службового розпорядку прокурорів регіональної та місцевих прокуратур Луганської області також розділяють випадки залучення до роботи у вихідні, святкові, неробочі дні та залучення до чергування у вихідні, святкові, неробочі дні. При цьому, вказані Правила внутрішнього службового розпорядку прокурорів регіональної та місцевих прокуратур Луганської області передбачають грошову компенсацію або інші дні відпочинку лише за роботу в зазначені дні, а не за чергування.

Верховний Суд в постанові від 21.09.2020 за результатом розгляду справи № 818/1761/16 зазначив:

«…Оплата праці працівників органів прокуратури, їхнє матеріальне й соціальне забезпечення як державного органу, що фінансуються з бюджету, здійснюється відповідно до Закону №1789-XII у порядку та розмірах, встановлених Постановами КМУ №268 та № 505, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного бюджету, фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Суд зазначає, що оплата праці працівників прокуратури має свої специфічні особливості, в тому числі у частині їхнього правового регулювання. Якщо положення Закону №1789-XII встановлюють і регулюють види складових заробітної плати, то положення актів Кабінету Міністрів України врегульовують порядок, умови і розмір таких виплат.

45. Указані нормативно-правові акти не передбачають виплату працівникам органів прокуратури України компенсації за роботу в нічний час, святкові, неробочі та вихідні дні, а також в надурочний час, що свідчить про відсутність підстав для її виплати.

46. Аналогічна правова позиція в тотожних за змістом правовідносинах висловлена Верховним Судом у постанові від 26 травня 2020 року в справі № 820/1267/16 і Суд не вбачає підстав відступати від неї під час розгляду цієї справи.

47. Суд апеляційної інстанції правильно відхилив посилання позивача на положення статей 106, 107, 108 КЗпП України, як такі, що не підлягають застосуванню в спірних правовідносинах.

48. За загальним правилом пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини або коли про це йдеться у спеціальному законі.

49. Правовідносини, які виникають під час проходження публічної служби, за наявності спеціального законодавства регулюються останнім…».

Отже, Верховний суд зробив висновок про те, що нормативно-правові акти не передбачають виплату працівникам органів прокуратури України компенсації за роботу в нічний час, святкові, неробочі та вихідні дні, а також в надурочний час, що свідчить про відсутність підстав для її виплати.

Аналогічна правова позиція неодноразово висловлювалась Верховним Судом, зокрема, у постановах від 17.02.2015 у справі № 21-8а15, від 31.01.2018 у справі № 803/31/16, від 30.07.2019 у справі № 804/406/16, від 08.08.2019 у справі № 813/150/16, від 26.05.2020 року у справі № 820/1267/16.

За таких обставин застосування до спірних правовідносин загальних засад трудового законодавства, про що наполягає позивач, є безпідставним, оскільки правовідносини, які пов`язані з проходженням прокурорами публічної служби, врегульовані спеціальними законодавчими актами.

Підсумовуючи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для виплати ОСОБА_1 компенсації за чергування у вихідні та святкові дні у період роботи з листопада 2018 року по квітень 2020 року.

Також, на переконання суду, оскільки позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за весь час затримки виплати за чергування у вихідні та святкові дні у період роботи з листопада 2018 року по квітень 2020 року є похідними від вимоги про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо невиплати позивачу заробітної плати за чергування у вихідні та святкові дні у період роботи з листопада 2018 року по квітень 2020 року та зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу заробітну плату за чергування у вихідні та святкові дні у період роботи з листопада 2018 року по квітень 2020 року, то й відсутні підстави для задоволення таких позовних вимог.

Таким чином, суд вважає, що в позову належить відмовити повністю.

Судом не встановлено підстав для розподілу судових витрат у справі.

Керуючись статтями 139, 241-246, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ВИРІШИВ:

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до Луганської обласної прокуратури про визнання протиправною бездіяльності, що полягає у невиплаті позивачу заробітної плати за чергування у вихідні та святкові дні у період роботи з листопада 2018 року по квітень 2020 року і зобов`язання нарахувати та виплатити позивачу заробітну плату за чергування у вихідні та святкові дні у період роботи з листопада 2018 року по квітень 2020 року, та про стягнення середнього заробітку за весь час затримки виплати заробітної плати за чергування у вихідні та святкові дні у період роботи з листопада 2018 року по квітень 2020 року по день остаточного розрахунку.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 .

Відповідач: Луганська обласна прокуратура, ідентифікаційний код 02909921, вулиця Богдана Ліщини, 27, місто Сєвєродонецьк, Луганська область, 93408.

Суддя /підпис/ Боршовський Т.І.