Справа № 527/1343/22
Суддя: Свістєльнік Ю. М.
Дата ухвалення: 2022-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 527/1343/22
провадження 2-а/527/18/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2022 року м.Глобине

Глобинський районний суд Полтавської області у складі: головуючого судді Свістєльнік Ю.М., секретаря судового засідання Проценко А.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Глобине адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції у Полтавській області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління національної поліції у Полтавській області про скасування постанови серії БАВ №558197 від 05.07.2022 року. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначив, що вказаною постановою його притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 510,00 грн.

З даною постановою він не згідний, оскільки вона винесена з порушенням норм права, суперечить вимогам закону та не відображає дійсних обставин справи. Вказав, що згідно Постанови серії БАВ № 588197 від 05.07.22 року, винесеною інспектором Бабенко В.Г., його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121, ч.5 ст.121, ч.2 ст.122, ст.125 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 гривень. Зазначена Постанова мотивована тим, що 05.07.2022 року об 11 год. 09 хв. в с.В.Кринки по вул.Маяковського, водій керував автомобілем з причіпом ПВА д.н.з. НОМЕР_1 , на якому не працювали задні габаритні ліхтарі, покажчики поворотів та на одну вісь причіпа встановлено шини різних моделей з різними малюнками протектора, водій та пасажир не користувались пасками безпеки, не подав сигнал світлового покажчика повороту відповідного напрямку перед зупинкою та не увімкнув аварійку після зупинки на вимогу поліцейського, чим порушив п.п.31.4.3 «а», 31.4.5 «г», 2.3 «в», 9.2 «а», 9.9 «б» ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.121, ч.5 ст.121, ч.2 ст.122, ст.125 КУпАП.

Також вказав, що 05.07.22 року він керував вказаним ТЗ з причіпом з с.Куп`євате до с.Великі Кринки та не доїхавши приблизно 2 км до села, ТЗ вскочив у яму, проїхавши невелику відстань, на панелі пристроїв авто заблимав сигнал, що не працює освітлення. Він зупинився щоб подивитись, побачив що розетка яка підключає освітлення від авто до причіпа відпала і розбилась при попаданні у яму і треба якось примотувати і закріпляти її, щоб працювало освітлення на причіпі. В цей час, коли він зупинився, паралельно його авто під`їхало авто поліції з трьома поліцейськими в ньому, нічого не пояснюючи, один з них попросив від`їхати та пошукати найближчий карманчик та з`їхати туди. Він пояснив, що розетка розбилась і він став ремонтувати, але сказано було, поїхали. Він поїхав, а авто поліції поїхало позаду, десь приблизно через 1 км, вже у с.Великі Кринки, побачивши з`їзд, він з`їхав, поліція не зупиняла його авто, не подавала жодного сигналу про зупинку. Він у відповідності до ПДР подавав сигнали перед початком руху та перед з`їздом і зупинкою, рукою так як не працювали покажчики поворотів. Побачивши, що поліцейське авто також зупинилось позаду, він вийшов із-за керма і пішов в сторону поліції, один з поліцейських сказав пред`явити всі документи на авто і причіп, він повернувся до свого авто разом з поліцейськими, коли він присів в авто дістати документи, поліцейський запитав, чому він не пристебнутий, він повідомив, що авто ж не рухається, потім він запитав, а чому не пристебнутий пасажир, він знов наголосив, що авто не рухається, а під час руху пристібаємось і він і пасажир, будь-які його пояснення працівник поліції ігнорував. Потім поліцейський сказав, що у нього різні колеса на причіпі, коли він спробував щось пояснювати, одразу присікалась будь-яка спроба. Поліцейський забрав документи і разом з напарниками пішов до поліцейського авто складати документи, вийшов з Постановою, щось повідомляв і дав на підпис Постанову.

Вважає, що застосоване до нього стягнення у вигляді штрафу у 510 грн. є незаконним, неправомірним та необґрунтованим, а вищезазначена Постанова підлягає скасуванню, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідач відзив на позов не подав.

Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлені своєчасно та належним чином, надали заяву про розгляд справи у їх відсутності. Позовні вимоги підтримують в повному обсязі, та прохали позов задовольнити .

Представник відповідача в судове засідання не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлені своєчасно та належним чином.

За правилами частини 3 статті 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи. З огляду на наведене, судом визнано за можливе провести розгляд справи за відсутності усіх її учасників.

Відповідно до ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч. 3, ч. 9 ст. 205 КАС України у разі неявки повідомленого належним чином відповідача в судове засідання суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 05.07.2022 року інспектором поліції Бабенко В.Г. відносно позивача винесено постанову про накладення адміністративного стягнення серії БАВ №558197. Позивач, зазначає, що відповідач виніс постанову про притягнення до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн. за те, що позивач 05.07.2022 року об 11 год. 09 хв. в с.В.Кринки по вул.Маяковського, керував автомобілем з причіпом ПВА д.н.з. НОМЕР_1 , на якому не працювали задні габаритні ліхтарі, покажчики поворотів та на одну вісь причіпа встановлено шини різних моделей з різними малюнками протектора, водій та пасажир не користувались пасками безпеки, не подав сигнал світлового покажчика повороту відповідного напрямку перед зупинкою та не увімкнув аварійку після зупинки на вимогу поліцейського, чим порушив п.п.31.4.3 «а», 31.4.5 «г», 2.3 «в», 9.2 «а», 9.9 «б» ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.121, ч.5 ст.121, ч.2 ст.122, ст.125 КУпАП.

Відповідно до ч.5 ст.14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, тощо.

Положенням п.31.4 забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам: 31.4.3 Зовнішні світлові прилади: а) кількість, тип, колір, розміщення і режим роботи зовнішніх світлових приладів не відповідають вимогам конструкції транспортного засобу.

Відповідно до п.31.4.5 «г» ПДР України забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам: на одну вісь транспортного засобу встановлено діагональні шини разом з радіальними, ошиповані і неошиповані, морозостійкі і неморозостійкі, шини різних розмірів чи конструкцій, а також шини різних моделей з різними малюнками протектора для легкових автомобілів, різними типами малюнків протектора для вантажних автомобілів.

Положеннями п.2.3 «в» ПДР України визначено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки. Дозволяється не пристібатися в населених пунктах водіям і пасажирам з інвалідністю, фізіологічні особливості яких унеможливлюють користування ременями безпеки, водіям і пасажирам оперативних та спеціальних транспортних засобів.

Згідно до вимог п.9.2 «а» ПДР України водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку: перед початком руху і зупинкою.

Відповідно до п.9.9 «б» ПДР України аварійна світлова сигналізація повинна бути ввімкнена: у разі зупинки на вимогу поліцейського або внаслідок засліплення водія світлом фар.

Проаналізувавши дані норми суд дійшов висновку, що для встановлення факту ПДР України, необхідно належним чином підтвердити порушення вимог п.п.31.4.3 «а», 31.4.5 «г», 2.3 «в», 9.2 «а», 9.9 «б» ПДР України.

Згідно до вимог ч.ч.1,5 ст.121 КУпАП передбачено порушення водієм правил керування транспортним засобом, правил користування ременями безпеки або мотошоломами, а саме: 1.Керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів. 5.Порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами.

Частиною 2 статті ст.122 КУпАП передбачено перевищення встановлених обмежень швидкості руху, проїзд на заборонний сигнал регулювання дорожнього руху та порушення інших правил дорожнього руху. Порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Статтею 125 КУпАП передбачено інші порушення правил дорожнього руху, крім передбачених статтями 121-128, частинами першою і другою статті 129, статтями 139 і 140 цього Кодексу, які тягнуть за собою попередження.

Відповідно до положень ст.251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. До таких даних можуть належати пояснення свідків, показання технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

Обов`язок доказування в адміністративному судочинстві розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову. Аналогічна позиція викладена Верховим Судом у постанові від 14.03.2018 року у справі № 760/2846/17.

В силу ч.1ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

В той же час, з матеріалів справи вбачається, що жодних належних та допустимих доказів, передбаченихст.251 КУпАП, відповідачем в підтвердження існування підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121, ч.5 ст.121, ч.2 ст.122, ст.125 КУпАП не надано.

Таким чином відсутні підстави для висновку про те, що в діях позивача наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121, ч.5 ст.121, ч.2 ст.122, ст.125 КУпАП.

Висновок про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення має бути зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності (ст.252 КУпАП)

Враховуючи викладене, суд вважає, що за відсутності підтвердження належними та допустимим доказами факту порушення позивачем вимог Правил дорожнього руху України, оскаржувана постанова серії БАВ №558197 від 05.07.2022 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності підлягає скасуванню.

Згідно п.3 ч.3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

З огляду на викладені обставини, з урахуванням наведених норм права, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18 березня 2020 року у справі №543/775/17 виклала правову позицію про обов"язковість сплати судового збору у справах щодо оскарження постанов про адміністративне правопорушення, який становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

При поданні позовної заяви позивачем сплачено судовий збір у розмірі 496,20 грн., тому на підставі ч.ч.1, 2 ст.7 Закону України "Про судовий збір" зазначена сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, у зв`язку із задоволенням позовних вимог.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 132 КАС України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до положень ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч. 9 ст. 139 КАС України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

У позовній заяві представник позивача просить відшкодувати витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1500,00 грн., які понесені позивачем.

На підтвердження розміру понесених витрат до матеріалів справи долучено наступні документи: договір про надання правової допомоги від 11.07.2022 року за №24, акт виконаних робіт №24 від 11.07.2022 року, квитанція на суму 1500,00 грн., свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю та ордер на надання правничої (правової) допомоги.

Отже, суд дійшов висновку про обґрунтованість розміру заявлених витрат на професійну правничу допомогу, відтак наявні підстави для задоволення даної вимоги.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.3,9,10,11,72,77,205,242,245,246,286 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції у Полтавській області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Постанову серії БАВ №558197 від 05.07.2022 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі - скасувати, а справу про адміністративне правопорушення - закрити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції понесені судові витрати в розмірі 496,20 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1500,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 4 ст.286 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду.

Повне найменування сторін:

Позивач: ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , рнокпп: НОМЕР_2 );

Представник позивача: Губина Анна Юріївна (юридична адреса: Полтавська область, Кременчуцький район, с. Піщане, вул. Соборна, буд. 48);

Відповідач: Головне управління Національної поліції в Полтавській області (місце знаходження: 36000, м. Полтава, вул. Пушкіна, 83, ).

Суддя Ю. М. Свістєльнік