Справа № 520/1405/22
Суддя: Бабаєв А.І.
Дата ухвалення: 2022-09-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 вересня 2022 року № 520/1405/22

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бабаєва А.І. розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «Восток» до Слобожанського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови -

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фірма Восток» звернулося до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Слобожанського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки в якому просило суд визнати протиправним та скасувати постанову в.о. начальника Слобожанського міжрегіонального управління Державної служби України з безпеки на транспорті №302912 від 28.12.2021 р. про застосування адміністративно-господарського штрафу до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «Восток» ().

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що постанова в.о. начальника Слобожанського міжрегіонального управління Державної служби України з безпеки на транспорті №302912 від 28.12.2021р. про застосування адміністративно-господарського штрафу до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «Восток», на думку позивача, є протиправною та підлягає скасуванню.

Державною службою України з безпеки на транспорті подано до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що відповідач у спірних правовідносинах діяв згідно чинного законодавства.

ТОВ «Фірма «Восток» подано до суду відповідь на відзив на адміністративний позов, в якому зазначено, що викладені у відзиві на позов доводи не можуть бути прийняті судом до уваги під час вирішення справи.

Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що співробітниками Слобожанського міжрегіонального Управління Укртрансбезпеки 17.11.2021 проводилась рейдова перевірка на 471 км. автодороги М-03 «Київ-Харків- Довжанський».

У ході перевірки було встановлено, що у водія ОСОБА_1 , який здійснював автомобільні перевезення, відсутні на момент перевірки документи: належним чином заповнена товарно-транспортна накладна (а саме відсутні дані про масу та габарити транспортного засобу, відсутні коди ЄДРПОУ перевізника, одержувача та відправника), а також при наявності аналогового тахографа. відсутні заповнені тахокарти у кількості, що передбачені ЄУТР за період з 19.10.2021 по 17.11.2021 або бланк підтвердження діяльності водія.

За результатом перевірки складено акт №302933 від 17.11.2021 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом.

У вказаному акті перевірки зазначено, що транспортний засіб належить ТОВ «Фірма «Восток».

Також, у вказаному акті перевірки зазначено, що водій зі змістом акту був ознайомлений, від його підпису та надання пояснень відмовився.

Повідомленням №107652/28.1/24-21 від 22.12.2021 направленим поштою 23.12.2021 відповідно до списку №16589 згрупованих поштових відправлень листів рекомендованих поданих у відділення поштового зв`язку №22 АТ «УКРПОШТА», позивача було викликано на 28.12.2021 для розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт.

Відповідно до інформації з сайту (трекінгу) Укрпошти щодо рекомендованого повідомлення за №491 відправлення знаходилось 24.12.2021 у відділенні Укрпошти за місцем реєстрації позивача.

За результатами розгляду справи 28.12.2021 Слобожанським міжрегіональним управлінням Укртрансбезпеки стосовно позивача винесено постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №302912 за порушення ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» та відповідно до абз. 3 ч.1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» застосовано адміністративно-господарський штраф в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (17000 грн.).

Позивач, вважаючи протиправним оскаржуване рішення, звернувся з даним позовом до суду.

Частиною сьомою статті 6 Закону України від 05.04.2001 № 2344-III «Про автомобільний транспорт» передбачено, що центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, здійснює, зокрема державний нагляд і контроль за дотриманням автомобільними перевізниками вимог законодавства, норм на автомобільному транспорті.

Згідно з частинами чотирнадцятою, сімнадцятою статті 6 Закону України «Про автомобільний транспорт» державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі). Рейдові перевірки (перевірки на дорозі) дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом здійснюються шляхом зупинки транспортного засобу або без такої зупинки посадовими особами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, та його територіальних органів, які мають право зупиняти транспортний засіб у форменому одязі за допомогою сигнального диска (жезла) відповідно до порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до статті 33 Закону України «Про автомобільний транспорт» автомобільним перевізником, що здійснює перевезення вантажів на договірних умовах, є суб`єкт господарювання, який відповідно до законодавства надає послугу згідно з договором про перевезення вантажу транспортним засобом, що використовується на законних підставах. Для виконання перевезень небезпечних вантажів автомобільний перевізник повинен одержати відповідну ліцензію.

Згідно з ст. 34 Закону України «Про автомобільний транспорт» автомобільний перевізник повинен, зокрема виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів.

Відповідно до частини першої статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Частиною другою статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» визначено документи, на підставі яких виконуються вантажні перевезення.

У ході перевірки було встановлено, що у водія, який здійснював автомобільні перевезення, відсутні на момент перевірки документи: належним чином заповнена товарно-транспортна накладна (а саме відсутні дані про масу та габарити транспортного засобу, відсутні коди ЄДРПОУ перевізника, одержувача та відправника), а також при наявності аналогового тахографа відсутні заповнені тахокарти у кількості, що передбачені ЄУТР за період з 19.10.2021 по 17.11.2021 або бланк підтвердження діяльності водія.

28.12.2021 Слобожанським міжрегіональним управлінням Укртрансбезпеки стосовно позивача винесено постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №302912 за порушення ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» та відповідно до абз. 3 ч.1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» застосовано адміністративно-господарський штраф в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (17000 грн.).

Щодо посилань позивача на відсутність підстав для застосування штрафу, суд зазначає наступне.

Так, в ході перевірки було встановлено, що у водія ОСОБА_1 , який здійснював автомобільні перевезення, відсутні на момент перевірки документи: належним чином заповнена товарно-транспортна накладна (а саме відсутні дані про масу та габарити транспортного засобу, відсутні коди ЄДРПОУ перевізника, одержувача та відправника)

Частиною другою статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» передбачено, що документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

При оформленні товарно-транспортної накладної вантажовідправник зазначає такі обов`язкові реквізити: дата і місце складання; вантажовідправник (повне найменування (прізвище, ім`я, по батькові), код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер, реєстраційний номер облікової картки платника податків чи серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті); автомобільний перевізник (повне найменування (прізвище, ім`я, по батькові), код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер, реєстраційний номер облікової картки платника податків або серію та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті), прізвище, ім`я, по батькові водія та номер його посвідчення; вантажоодержувач (повне найменування (прізвище, ім`я, по батькові), код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер, реєстраційний номер облікової картки платника податків чи серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті); транспортний засіб (марка, модель, тип, реєстраційний номер автомобіля, причепа/напівпричепа), його параметри із зазначенням довжини, ширини, висоти, загальної ваги, у тому числі з вантажем, та маси брутто; пункти завантаження і розвантаження.

Таким чином, документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів для водія є зокрема товарно-транспортна накладна, яка має містити дані щодо транспортного засобу (марка, модель, тип, реєстраційний номер автомобіля, причепа/напівпричепа), його параметри із зазначенням довжини, ширини, висоти, загальної ваги, у тому числі з вантажем, та маси брутто.

Зі змісту товарно-транспортної накладної №8 від 17.11.2021 року, яку було надано під час перевірки, встановлено, що вона не містить параметри транспортного засобу, а саме зазначення довжини, ширини, висоти, загальної ваги, у тому числі з вантажем, та маси брутто.

За таких обставин, вищевказаний документ не може вважатись належним чином складеною товарно-транспортною накладною в розумінні статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Отже, вказана обставина спростовує посилання позивача на відсутність порушення статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» та свідчить про правомірність його встановлення контролюючим органом.

Щодо порушення, яке полягало в тому, що при наявності аналогового тахографа відсутні заповнені тахокарти у кількості, що передбачені ЄУТР за період з 19.10.2021 по 17.11.2021 або бланк підтвердження діяльності водія, суд зазначає наступне.

Верховний Суд в постанові від 11.02.2020 року по справі № 820/4624/17 зазначив, що колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що положеннями статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» передбачено необхідність наявності як у перевізника так, і у водія інших документів, передбачених законодавством.

При цьому, Верховний Суд у вказаному рішенні прийшов до висновку, що за відсутності документів, зокрема, в даному випадку протоколу перевірки та адаптації пристрою тахографа, без оформлення індивідуальної контрольної книги водія, на підставі яких виконуються вантажні перевезення до фізичних або юридичних осіб, які здійснюють на комерційній основі чи за власний кошт перевезення вантажів транспортними засобами, застосовуються адміністративно-господарські штрафи.

Згідно з ч.5 ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Порядок установлення, технічного обслуговування та використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільних транспортних засобах (крім таксі), які використовуються для надання послуг з перевезення пасажирів та вантажів встановлено Інструкцією з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, затвердженої Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України № 385 від 24.06.2010 (далі - Інструкція № 385).

Інструкцію розроблено відповідно до вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР), Конвенції Міжнародної організації праці 1979 року № 153 про тривалість робочого часу та періоди відпочинку на дорожньому транспорті, а також Законів України "Про автомобільний транспорт" , "Про дорожній рух".

Відповідно до пункту 1.4 Інструкції № 385 контрольний пристрій (тахограф) - обладнання, яке є засобом вимірювальної техніки, призначене для встановлення на транспортних засобах для показу та реєстрації в автоматичному чи напівавтоматичному режимі інформації про рух таких транспортних засобів та про певні періоди роботи їхніх водіїв; тахокарта - бланк, призначений для внесення й зберігання зареєстрованих даних, який вводять в аналоговий контрольний пристрій (тахограф) та на якому маркувальні пристрої останнього здійснюють безперервну реєстрацію інформації, що підлягає фіксуванню відповідно до положень ЄУТР.

Згідно з положеннями пункту 3.3 Інструкції № 385 водій транспортного засобу, обладнаного тахографом:

- забезпечує правильну експлуатацію тахографа та управління режимами його роботи відповідно до інструкції виробника тахографа;

- своєчасно встановлює, змінює і заповнює тахокарти та забезпечує їх належне зберігання;

- використовує тахокарти (у разі використання аналогового тахографа) або у разі використання цифрового тахографа - особисту картку водія кожного дня, протягом якого керував транспортним засобом;

- має при собі: протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу; заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР (994_016), або картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом;

- у разі несправності або пошкодження аналогового тахографа своєчасно записує від руки дані щодо режиму роботи та відпочинку на зворотному боці тахокарти, де нанесена сітка з відповідними графічними позначками, інформує про це відповідну посадову особу перевізника, з яким водій перебуває у трудових відносинах (для найманих водіїв);

- у разі несправності або пошкодження цифрового тахографа або картки до нього своєчасно записує від руки дані щодо режиму роботи та відпочинку на зворотному боці аркуша, призначеного для роздруківки даних, що використовують у даному тахографі, та забезпечує належне зберігання таких записів.

Згідно пункту 3.5 Інструкції № 385 перевізники забезпечують водіїв, які відправляються в рейс, необхідною кількістю тахокарт або паперу для роздруківки даних, що відповідають типу тахографа (аналоговий, цифровий).

Так, перевіркою встановлено, що у водія, який здійснював автомобільні перевезення при наявності аналогового тахографа відсутні заповнені тахокарти у кількості, що передбачені ЄУТР за період з 19.10.2021 по 17.11.2021 або бланк підтвердження діяльності водія, що не заперечувалось позивачем.

З таких обставин, перевіркою правомірно встановлено порушення статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Щодо посилань позивача на порушення порядку розгляду справи за порушення вимог законодавства, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 25 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 1567 від 08 листопада 2006 року (далі по тексту Порядок № 1567) справа про порушення розглядається в органі державного контролю за місцезнаходженням суб`єкта господарювання або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи суб`єкта господарювання) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення.

Повідомленням №107652/28.1/24-21 від 22.12.2021 направленим поштою 23.12.2021 відповідно до списку №16589 згрупованих поштових відправлень листів рекомендованих поданих у відділення поштового зв`язку №22 АТ «УКРПОШТА», позивача було викликано на 28.12.2021 для розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт.

Відповідно до інформації з сайту (трекінгу) Укрпошти щодо рекомендованого повідомлення за №491 відправлення знаходилось 24.12.2021 у відділенні Укрпошти за місцем реєстрації позивача.

Зазначене свідчить, що позивач вже з 24.12.2021 міг отримати інформацію про знаходження рекомендованого повідомлення у відділенні пошти, мав можливість отримати його починаючи з 24.12.2021, однак не скористався своїм правом.

Поряд з цим, позивач не не надав доказів, які б підтверджували неможливість отримання ним повідомлення про час і місце розгляду справи.

Відповідно п. 27 Порядку у разі неявки уповноваженої особи суб`єкта господарювання справа про порушення розглядається без її участі.

Верховний Суд у постанові від 11.02.2020 по справі № 820/4624/17 зазначив, що з матеріалів справи встановлено, що повідомленням від 05.09.2017 № 4132 позивача було викликано для розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт на 12.09.2017. Вказано, що згідно із інформацією про відстеження пересилання поштових відправлень на Офіційному сайті «Укрпошта» копію повідомлення направлено на адресу позивача 05.09.2017, 07.09.2017 повідомлення надійшло до відділення зв`язку, проте не було вручено під час доставки. Зазначено, що позивач мав можливість отримати дане повідомлення з 07.09.2017, проте вказаним правом не скористався. Зроблено висновок, що відповідач належним чином повідомив позивача про час і місце розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт, а у зв`язку із неявкою уповноваженої особи суб`єкта господарювання, правомірно розглянув справу без її участі.

Також, Верховний Суд у постанові від 01.03.2018 по справі № 820/4810/17 зазначив, що відсутність особи під час розгляду справи про накладення адміністративно- господарського штрафу не позбавляє особу спростовувати вину у суді, та, у зв`язку з цим, не може бути самостійною підставою для скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу.

Згідно з ч.5 ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З огляду на викладене, суд вважає вищевказані посилання позивача необгрунтованими.

Абзацом 3 частини першої статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» встановлено, що за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарський штраф за перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону, - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За результатами розгляду справи 28.12.2021 стосовно позивача винесено постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №302912 за порушення ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» та відповідно до абз. 3 ч.1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» застосовано адміністративно-господарський штраф в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (17000 грн.).

Враховуючи викладене, суд вважає, що у спірних правовідносинах відповідачем не порушено прав позивача, протилежного судовим розглядом не встановлено, а позивачем не доведено.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Судовий збір підлягає розподілу відповідно до ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 243, ст. 246, ст.255, ст. 293, ст. 295, ст. 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «Восток», (61003, м. Харків, пров. Університетський, 1, ) до Слобожанського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки Державної служби України з безпеки на транспорті (61022, м. Харків, майдан Свободи, 5, Держпром, під.6, пов.7) про визнання протиправною та скасування постанови відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Бабаєв А.І.

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 з 24 лютого 2022 року був введений воєнний стан на території України, у зв`язку з бойовими діями на території Харківської області повний текст рішення складено 20.09.2022 року.