Справа № 640/33322/21
Суддя: Вєкуа Н.Г.
Дата ухвалення: 2022-09-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 вересня 2022 року м. Київ № 640/33322/21

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Вєкуа Н.Г., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
доГоловного управління Пенсійного фонду України в м. Києві
провизнання протиправними дій, зобов`язати вчинити дії,
В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернулась ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 ) з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська,16, ), в якому просить суд:

- визнати неправомірним бездіяльність та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, наведене у листі від 20.09.2021 за №2600-0310-8/149283 про відмову ОСОБА_1 у виплаті їй пенсії, яка повинна була нарахована та виплачена її матері - ОСОБА_2 упродовж 2021 року, до моменту смерті останньої - ІНФОРМАЦІЯ_1.

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити виплату ОСОБА_1 пенсії, яка повинна була нарахована та виплачена її матері - ОСОБА_2 упродовж 2021 року по місяць смерті останньої включно;

- стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (, місцезнаходження: 04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в сумі 7500,00 грн.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначила про протиправну відмову відповідача у виплаті їй недоотриманої пенсії матері. Після її смерті позивач у відповідності до ст. 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» має право на одержання сум пенсій, що підлягали виплаті її матері, так як вона постійно мешкала разом з нею. Звернувшись до Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві із відповідною заявою, останній безпідставно відмовив їй у виплаті вказаних коштів з підстав того, що вона зареєстрована за адресою іншою, ніж у померлої матері. Вважаючи вказану відмову протиправною, позивач звернулася із вказаним позовом до суду.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення учасників справи (письмове провадження), встановлено відповідачу строк для надання відзиву та витребувано від останнього докази та відповідні матеріали.

Відповідач не скористався правом на подачу письмового відзиву.

Суд, розглянувши у відповідності до вимог статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), дослідивши в сукупності письмові докази, якими сторони обґрунтовують позовні вимоги та відзив на позов, встановив наступне.

Згідно свідоцтва про смерть виданого Київським міським відділом державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) серії НОМЕР_2 від 06.03.2021 ОСОБА_2 померла у віці 99 років.

ОСОБА_2 була пенсіонером та отримувала пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Після смерті своєї матері ОСОБА_2 позивач - ОСОБА_1 , у відповідності до ст. 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві із заявою про виплату недоотриманих сум пенсії своєї матері.

Головне управління Пенсійного фонду України у м. Києві відмовило позивачу у виплаті недоотриманих сум пенсій її батька.

Позивач не погоджуючись із такою відмовою, звернувся до суду з даним позовом.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, осіб начальницького і рядового складу Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом визначаються Законом України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб № 2262-XII від 09.04.1992 року (далі Закон № 2262).

Статтею 61 Закону № 2262 визначено, що суми пенсії, які підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника.

За приписами частини 3 цієї статті, зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера.

Постановою правління Пенсійного фонду України від 30 січня 2007 р. № 3-1 затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Згідно із пунктом 4 вказаного Порядку, заява про виплату недоодержаної пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера подається членом його сім`ї до органів, що призначають пенсію, за місцем перебування на обліку померлого пенсіонера.

Отже, згідно наведених приписів чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суми недоодержаної пенсії виплачуються членам сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника, або члена сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, якщо відповідне звернення надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера.

Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві листом від 20.09.2021 №2600-0310-8/149283 відмовило ОСОБА_1 у задоволенні заяви від 09.09.2021 №1503 щодо виплати недоотриманої пенсії її померлої матері ОСОБА_2 , з наступних підстав:

- минуло більше шести місяців;

- вона та її померла матір були зареєстровані за різними адресами.

Відповідно до матеріалів справи позивачем не надано доказів спільного проживання разом із померлою матір`ю.

Суд критично оцінює надані до матеріалів справи позивачем пояснень сусідів щодо спільного проживання позивача та її матері, з огляду на наступне.

Відповідно до п. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Частиною 2 ст. 256 ЦПК України визначено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено інший порядок їх встановлення.

Відповідно до п.п. 2, 23 Постанови Пленуму ВС України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 р., якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Доказів звернення позивача в порядку цивільного судочинства про встановлення факту постійного проживання зі свою матір`ю, а також відповідного судового рішення позивачем до матеріалів справи не надано.

Також, при розгляді справи судом враховується, що згідно із пунктом 4 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій, встановлено, що заява про виплату недоодержаної пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера подається членом його сім`ї до органів, що призначають пенсію, за місцем перебування на обліку померлого пенсіонера.

Доказів перебування на обліку своєї матері ОСОБА_2 в Головному управлінні Пенсійного фонду України у м. Києві позивачем до матеріалів справи також не надано.

Суд критично відноситься до аргументів позивача стосовно її звернення до органів пенсійного фонду з заявою про отримання неотриманої пенсії в межах встановленого шестимісячного строку.

Так, посилання на те, що вона зверталась до відповідача із заявою від 07.07.2021 про виплату недоотриманої пенсії її померлої матері ОСОБА_2 , проте отримала лист-роз`яснення від 09.08.2021 №2600-0202-8/127593, який ніким не підписаний є необґрунтованим.

Суд наголошує на тому, що позивач не був позбавлений права звернутися до відповідача із заявою на отримання повного тексту листа.

Отже, виходячи з аналізу наданих позивачем документів, звернувшись до відповідача із заявою від 09.09.2021 про виплату недоотриманої пенсії її померлої матері ОСОБА_2 , ОСОБА_1 пропустила шестимісячний строк, який передбачений чинним законодавством.

Відповідно до частини 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд, відповідно до статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, Окружний адміністративний суд міста Києва, з урахуванням вимог встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, виходячи з системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, вважає, що адміністративний позов не підлягає задоволенню.

Керуючись вимогами ст.ст. 2, 5 - 11, 19, 72 - 77, 90, 139, 241 - 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295, 296 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.Г. Вєкуа