Справа № 620/18285/21
Суддя: Заяць О.В.
Дата ухвалення: 2022-09-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 вересня 2022 року Чернігів Справа № 620/18285/21

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Заяць О.В.,

за участі секретаря Кошка І.Ю.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача Могілевець О.С.,

представника відповідача Паншиної І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Чернігівській області про скасування податкового повідомлення-рішення,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом, у якому просить скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Чернігівській області від 22.04.2019 за № 0-2508 щодо визначення суми податкового зобов`язання за платежем: податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачуване фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості (18010300) за період 2018 року в сумі 42388,22 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що оскаржуване рішення було прийнято всупереч діючому законодавству, оскільки було оподатковане майно, яке не є об`єктом оподаткування, у зв`язку з чим відповідач перевищив свої повноваження та використав їх всупереч меті, з якою ці повноваження були надані. Також вказав, що податкове повідомлення-рішення прийнято відповідачем необґрунтовано, без урахування всіх обставин, що мають значення для його прийняття.

Ухвалою судді Чернігівського окружного адміністративного суду від 14.12.2021 відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Ухвалою судді Чернігівського окружного адміністративного суду від 15.02.2022 продовжено строк підготовчого провадження по справі на тридцять днів. Розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження у підготовчому засіданні.

Ухвалою суду від 12.07.2022 підготовче провадження закрито. Призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 06 вересня 2022 року о 14:00 год.

Відповідачем подано до суду відзив на позов, в якому останній заперечував щодо позовних вимог та просив відмовити у їх задоволенні. Обґрунтовуючи свої заперечення представник відповідача вказав, що податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його податкової адреси (місцем реєстрації) до 1 липня звітного року. У разі незгоди з визначеною у податковому повідомленні сумою податку громадяни мають право звернутися до податкового органу за місцем реєстрації та провести звірку даних щодо: об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності платника податку; розміру загальної площі об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності платника податку; права на користування пільгою зі сплати податку; розміру ставки податку; нарахованої суми податку. У разі виявлення розбіжностей між даними контролюючих органів та даними, підтвердженими платником податку на підставі оригіналів відповідних документів, зокрема документів на право власності, контролюючий орган за місцем проживання (реєстрації) платника податку проводить перерахунок суми податку і надсилає (вручає) йому нове податкове повідомлення-рішення. Попереднє ППР вважається скасованим (відкликаним). Відповідач вважає, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення відповідає нормам законодавства.

Позивачем надано до суду відповідь на відзив, в якій зазначив, що аргументи відповідача, викладені у відзиві, обмежуються посиланням на статті Податкового кодексу України та рішення Козелецької селищної ради від 30.06.2017, але жодним чином не спростовують того факту, що ДПС України прийняла рішення про встановлення неправомірності оподаткування навісу для сільськогосподарських машин, оскільки відповідно до норм чинного законодавства він не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно. Вказав, що позиція відповідача не підтверджена належними доказами та не ґрунтується на нормах закону. Вона полягає в тому, що незаконно нарахований податок на майно, яке не є об`єктом оподаткування, все одно повинен бути сплачений.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши вступне слово учасників справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 є власником комплексу нежитлових будівель, який складається з навісу для сільськогосподарських машин загальною площею 2197,4 кв. м відповідно до технічного паспорту на нежитлову будівлю літер «А» (а. с. 13-16), котельня загальною площею 65,8 кв. м, операторної АЗС загальною площею 13,9 кв. м, що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 05.07.2007 (а. с. 9) та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №15131216 від 05.07.2007 (а. с. 10).

Вказаний навіс для сільськогосподарських машин призначений для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності.

Головним управлінням ДПС у Чернігівській області позивачу нараховано податок на даний об`єкт нерухомості за 2018 рік згідно з розрахунком податку на нерухоме майно (а. с. 60).

22.04.2019 за № 0-2508 Головне управління ДПС у Чернігівській області винесло податкове повідомлення-рішення, у якому ОСОБА_1 була визначена сума податкового зобов`язання за платежем: податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачуване фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості (18010300) за період 2018 року в сумі 42388,22 грн (а. с. 11).

Відповідно до податкового повідомлення-рішення Головним управлінням ДПС у Чернігівській області від 15.05.2020 № 0-2508 було проведено розрахунок податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачуване фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості (18010300) за період 2019 року в розмірі 76018,71 грн та визначено заборгованість в розмірі 79449,39 грн (а. с. 12).

Оскільки позивач категорично не погодився із вказаним рішенням, його представник із скаргою від 13.07.2020 за № 1 звернувся до ДПС України.

23 вересня 2020 року ДПС України прийняла рішення про результати розгляду скарги (№28554 6/06 ), яким заперечення позивача були визнані обґрунтованими, а податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Чернігівській області від 15.05.2020 № 0-2508 скасовано в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки у розмірі 73358,54 грн та визначено, що сума податку, яка підлягає сплаті становить 2660,7 грн (а. с. 17-19).

Оскільки неправомірність оподаткування даного об`єкта нерухомості була встановлена, нарахування податку скасоване, позивач вважає, що податкове повідомлення рішення підлягає скасуванню, у зв`язку з чим з метою захисту своїх прав та інтересів, звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає таке.

Відповідно до пункту 266.1.1 статті 266 Податкового кодексу України платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка (пункт 266.2.1 статті 266 Податкового кодексу України).

За змістом підпункту «ж» пункту 266.2.2 статті 266 Податкового кодексу України не є об`єктом оподаткування будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників (юридичних та фізичних осіб), віднесені до класу "Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства" (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку.

Верховний Суд у постанові від 01.10.2019 по справі №0340/1905/18 зазначив, що правовий аналіз цієї норми дає підстави для висновку, що її застосування передбачає наявність двох умов:

- власник об`єкта нерухомості (будівлі, споруди) є сільськогосподарським товаровиробником;

- об`єкт нерухомості (будівля, споруда) призначений для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності.

Суд вказує, що об`єкти нерухомості, які належить позивачу на праві приватної власності і щодо яких контролюючим органом донараховані податкові зобов`язання, є будівлями/спорудами, призначеними для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності.

Звільнення від сплати податку та збору - це одна із форм надання податкової пільги (підпункт «г» пункту 30.9 статті 30 Податкового кодексу України).

Відповідно до пункту 30.2 статті 30 Податкового кодексу України підставами для надання податкових пільг є особливості, що характеризують певну групу платників податків, вид їх діяльності, об`єкт оподаткування або характер та суспільне значення здійснюваних ними витрат.

Пільга, встановлена підпунктом «ж» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України, стосується сільськогосподарських товаровиробників і направлена на створення сприятливих умов для здійснення сільськогосподарської діяльності, стимулювання такої діяльності та досягнення її збалансованого податкового навантаження.

Виходячи із буквального тлумачення цієї норми, з урахуванням значення слова «призначення» як «мета використання чого-небуть», «відповідати меті», можна зробити висновок, що будівлі і споруди, про які йдеться в цій нормі, повинні відповідати меті, способу та критеріям використання у сільськогосподарській діяльності. Вимоги, що будівлі і споруди повинні використовуватися (експлуатуватися) у сільськогосподарській діяльності текст цієї норми не містить.

На користь висновку, що норма підпункту «ж» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України не ставить у залежність право на податкову пільгу від фактичного використання об`єкта нерухомості у сільськогосподарській діяльності, свідчить і подальше законодавче уточнення правового регулювання.

Зокрема, Законом України від 28.12.2014 №71-VIII законодавець не встановив обов`язку сільськогосподарського товаровиробника безпосередньо використовувати будівлі/споруди у сільськогосподарській діяльності, а умовою звільнення таких об`єктів від оподаткування визначив цільове призначення їх використання та встановив вичерпний перелік підстав, коли податкова пільга не надається, а саме: у випадках, коли нерухомість здається власниками в оренду, лізинг, позичку.

У справі відсутні докази, що цільове призначення спірної нерухомості, а саме навісу для сільськогосподарських машин у спірний період було відмінним від сільськогосподарського.

Відтак, суд зазначає, що позивач має право на пільгу, встановлену зазначеною нормою, що відповідає висновкам Верховного Суду, викладеним у постанові від 01.10.2019 у справі №0340/1905/18.

Щодо того, чи є позивач як фізична особа, сільськогосподарським товаровиробником, на якого поширюється пільга, передбачена підпунктом «ж» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України, суд зазначає таке.

Відповідно до підпункту 14.1.235 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України сільськогосподарський товаровиробник для цілей глави 1 розділу XIV цього Кодексу - це юридична особа незалежно від організаційно-правової форми, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції та/або розведенням, вирощуванням та виловом риби у внутрішніх водоймах (озерах, ставках та водосховищах) та її переробкою на власних чи орендованих потужностях, у тому числі власновиробленої сировини на давальницьких умовах, та здійснює операції з її постачання.

Проте, визначення «сільськогосподарський товаровиробник», яке міститься у підпункті 14.1.235 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, застосовується для цілей глави розділу ХІV цього Кодексу «Спрощена система оподаткування, облік та звітність», тоді як в даному випадку йдеться про сплату податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки (розділ ХІІ «Податок на майно»).

Визначення поняття «сільськогосподарський товаровиробник» також міститься у статті 1 Закону України «Про стимулювання розвитку сільського господарства на період 2001 - 2004 років» від 18.01.2001 №2238-ІІІ, під яким мається на увазі фізична або юридична особа, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції, переробкою власновиробленої сільськогосподарської продукції та її реалізацією.

Крім того, законодавцем з метою визнання осіб такими, що займаються сільськогосподарською діяльністю, вживається також поняття «виробники сільськогосподарської продукції». Так, згідно з абзацом другим статті 1 Закону України «Про сільськогосподарський перепис» від 23.09.2008 №575-VI виробники сільськогосподарської продукції - це юридичні особи всіх організаційно-правових форм господарювання та їх відокремлені підрозділи, фізичні особи (фізичні особи - підприємці, домогосподарства), які займаються сільськогосподарською діяльністю, передбаченою класифікацією видів економічної діяльності, мають у володінні, користуванні або розпорядженні землі сільськогосподарського призначення чи сільськогосподарських тварин.

Також необхідно вказати, що Законом України «Про стимулювання розвитку сільського господарства на період 2001 - 2004 років» визначено, що продукція сільського господарства (сільськогосподарська продукція) - це продукція, що виробляється в сільському господарстві та відповідає кодам Державного класифікатора продукції та послуг.

Коди продукції сільського господарства та пов`язаних з цим послуг визначені розділом 1 секції А «Продукція сільського господарства, лісового господарства та рибного господарства» Державного класифікатора продукції та послуг ДК 016:2010, затвердженого наказом Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 11.10.2010 № 457.

Згідно з Державним класифікатором будівель та споруд ДК 018-2000, затвердженим наказом Державного комітету України по стандартизації, метрології та сертифікації від 17.08.2000 № 507 (далі - ДК 018-2000), до класу (код 1271) «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства» належать будівлі для використання в сільськогосподарській діяльності, наприклад корівники, стайні, свинарники, кошари, кінні заводи, собачі розплідники, птахофабрики, зерносховища, склади та надвірні будівлі, підвали, винокурні, винні ємності, теплиці, сільськогосподарські силоси та інші.

Згідно з п.п. 266.3.1 п. 266.3 ст. 266 Податкового кодексу України базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.

Відповідно до п.п. 266.3.2 п. 266.3 ст. 266 Податкового кодексу України база оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Згідно з п.п. 266.7.1 п. 266.7 ст. 266 Податкового кодексу України суми податку з об`єкта/об`єктів нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості виходячи із загальної площі кожного з об`єктів нежитлової нерухомості та відповідної ставки податку.

Відповідно до п.п. «а» п.п. 266.10.1 п. 266.10 ст. 266 ПК України податкове зобов`язання за звітний рік з податку сплачується фізичними особами протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення.

Отже, будівлі та споруди сільськогосподарських товаровиробників, призначені для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності та віднесені до відповідного класу (код 1271 «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства») ДК 018-2000, що належать фізичним особам, а саме навіс для сільськогосподарських машин не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно згідно з пп. «ж» пп. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 Податкового кодексу України.

Відтак, суд приходить до висновку про протиправність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Чернігівській області від 22.04.2019 за №0-2508 щодо визначення суми податкового зобов`язання за платежем: податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачуване фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості (18010300) за період 2018 року в сумі 42388,22 грн, а отже дане податкове повідомлення-рішення підлягає скасуванню.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 76 Кодексу адміністративного судочинства України).

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Враховуючи вищевикладене, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, підстави винесення оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 необхідно задовольнити повністю.

Підстави для розподілу судових витрат у порядку статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України відсутні, адже відповідно до ухвали суду від 14.12.2021, враховуючи наявність підстав, передбачених частиною першою статті 8 Закону України «Про судовий збір», для звільнення позивача від сплати судового збору, клопотання ОСОБА_1 задоволено.

Керуючись ст. ст.139, 227, 241-243, 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Чернігівській області від 22.04.2019 за № 0-2508 щодо визначення суми податкового зобов`язання за платежем: податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачуване фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості (18010300) за період 2018 року в сумі 42388,22 грн.

Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Відповідач: Головне управління ДПС у Чернігівській області, вул. Реміснича, буд. 11, м. Чернігів, 14000, .

Повний текст рішення суду виготовлено 15 вересня 2022 року.

Суддя О.В. Заяць