Справа № 640/8708/22
Суддя: Кузьменко В.А.
Дата ухвалення: 2022-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

15 вересня 2022 року справа №640/8708/22

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Кузьменка В.А., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1 )
доДепартаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України (далі по тексту - відповідач, Департамент НПУ)
про1) визнання протиправним та скасування наказу Департаменту НПУ) від 12 березня 2022 року №91 про застосування до ОСОБА_2 , старшого оперуповноваженого відділу кадрового забезпечення та оперативного прикриття Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України, дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби в поліції; 2) визнання протиправним та скасування наказу відповідача від 12 березня 2022 року №134 о/с про звільнення ОСОБА_1 старшого оперуповноваженого відділу кадрового забезпечення та оперативного прикриття Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України, зі служби в поліції; 3) поновлення ОСОБА_1 , капітана поліції, на посаді старшого оперуповноваженого відділу кадрового забезпечення та оперативного прикриття Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України; 4) стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу з моменту звільнення і до дня винесення судом рішення про поновлення
В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва, зазначаючи про незаконність його притягнення до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби, оскільки встановлені матеріалами службового розслідування обставини, не відповідають дійсності.

Ухвалою від 15 червня 2022 року Окружний адміністративний суд міста Києва прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження в адміністративній справі №640/8708/22 в порядку спрощеного позовного провадження та призначено справу до судового розгляду; поновлено ОСОБА_1 строк звернення до адміністративного суду; викликано в судове засідання для допиту в якості свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

В судовому засіданні 18 липня 2022 року позивач позовні вимоги підтримав, відповідач проти задоволення позову заперечив; суд ухвалив здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідач у відзиві на позовну заяву просив відмовити у позові, оскільки при прийнятті спірних наказів діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначений чинним законодавством; в ході службового розслідування, проведеного в межах компетенції встановлено порушення позивачем службової дисципліни, що негативно вплинуло на авторитет Департаменту ПНУ.

Дослідивши наявні у справі докази, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив такі фактичні обставини, що мають значення для вирішення справи.

Згідно з наказом Департаменту НПУ від 12 березня 2022 року №91 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності», за вчинення дисциплінарного проступку, порушення вимог пунктів 1-4, 6 частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15 березня 2018 року №2337-VIII, пунктів 1, 2 частини першої статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», пункту 1, абзацу 6 пункту 2 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС від 09 листопада 2016 року №1179 та ігнорування вимог наказу Національної поліції України від 23 вересня 2016 року №920 «Про заходи щодо укріплення службової дисципліни в органах та підрозділах Національної поліції України», застосовано до капітана поліції ОСОБА_1 , старшого оперуповноваженого відділу кадрового забезпечення та оперативного прикриття Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України, дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення із служби в поліції.

Наказом Департаменту НПУ від 12 березня 2022 року №134 ос «По особовому складу», відповідно до пункту 6 (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби) частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» звільнено зі служби в поліції капітана поліції ОСОБА_1 , старшого оперуповноваженого (за рахунок посади головного оперуповноваженого-інспектора) відділу кадрового забезпечення та оперативного прикриття.

Вказані накази прийняті на підставі висновку службового розслідування за фактом порушення службової дисципліни працівником Департаменту капітаном поліції ОСОБА_1 від 12 березня 2022 року (далі по тексту - Висновок).

Окружний адміністративний суд міста Києва, вирішуючи спір по суті позовних вимог, керується такими мотивами.

Кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення (стаття 43 Конституції України).

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (тут і далі нормативно-правові акти в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Відповідно до частини першої статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський зобов`язаний неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

Згідно з пунктами 1-4, 6 частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту, службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України «Про Національну поліцію», зобов`язує поліцейського, зокрема: бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки; поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень; безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону; утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України.

Правові норми аналогічного змісту закріплені також у Правилах етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС від 09 листопада 2016 року №1179 (далі по тексту - Правила етичної поведінки).

У разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть, зокрема, дисциплінарну відповідальність відповідно до закону (частина перша статті 19 Закону України «Про Національну поліцію»).

Як визначає частина друга статті 19 Закону України «Про Національну поліцію», підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Пункт 4 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Національну поліцію» передбачає, що до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом акти законодавства застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Відповідно до частини першої статті 1 Дисциплінарного статуту, службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Відповідно до статті 12 Дисциплінарного статуту, дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

До поліцейських може застосовуватися такий вид дисциплінарного стягнення як звільнення зі служби в поліції (пункт 7 частини третьої статті 13 Дисциплінарного статуту).

Частиною першою статті 14 Дисциплінарного статуту передбачено, що службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.

Відповідно до частини другої статті 14 Дисциплінарного статуту, службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.

Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення (частина третя статті 14 Дисциплінарного статуту).

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що підставою притягнення до дисциплінарної відповідальності є порушення службової дисципліни, тому для притягнення до такої відповідальності необхідно з`ясувати всі обставини дисциплінарного проступку.

При визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов`язків, рівень кваліфікації тощо.

Отже, з метою встановлення обставин дисциплінарного проступку, визначення його тяжкості, заподіяної шкоди та ступеня вини, прийняттю рішення про накладення на дисциплінарного стягнення передує проведення службового розслідування.

Вирішуючи цей спір, суд має виходити з обставин, встановлених службовим розслідуванням, характеру дисциплінарного проступку, мотивів, за яких його вчинено та якими доказами це підтверджується.

Як встановив суд вище, дисциплінарне стягнення до позивача застосоване за порушення вимог пунктів 1-4, 6 частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту, пунктів 1, 2 частини першої статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», пункту 1, абзацу 6 пункту 2 розділу ІІ Правил етичної поведінки.

Дослідивши матеріали службового розслідування, що слугували підставою для прийняття оскаржуваних наказів, суд встановив таке.

Зі змісту Висновку та наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності вбачається, що дисциплінарний проступок позивача полягає у тому, що перебуваючи після несення служби близько 20.00 год., у другому під`їзді біля квартири АДРЕСА_1 , під час спроби силою відкрити двері квартири, ОСОБА_1 затримано працівниками СОГ Святошинського УП ГУНП у м. Києві.

Також у Висновку зазначено, що вивченням відеозапису зробленого працівниками Святошинського УП ГУНП у м. Києві встановлено, що ОСОБА_1 перебував з ознаками сильного алкогольного сп`яніння, був у безпорадному стані, на питання не міг відповісти, практично не міг розмовляти, та не розумів, що з ним коїться.

Позивач наведені обставини заперечує вказуючи, що після добового чергування повернувся до місця свого проживання (адреса: АДРЕСА_2 ), з автоматичною вогнепальною зброєю, та впродовж дня з квартири не виходив, алкогольні напої не вживав. Близько 20.00 год. у двері постукали невідомі особи, які повідомили, що надійшло повідомлення від громадянина, що невідома особа з пістолетом зайшла до під`їзду, після чого викликали працівників СОГ Святошинського УП ГУНП у м. Києві, які вилучили зброю та доставили його до Святошинського УП.

Суд зауважує, що відповідач не надав належних та допустимих доказів того, що ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння, у тому числі доказів проведення медичного огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, у встановленому законом порядку.

Наданий до суду відеозапис, зроблений працівниками Святошинського УП ГУНП у м. Києві, жодним чином не підтверджує такі обставини та не є належним доказом факту перебування позивача у стані алкогольного сп`яніння.

При цьому, суд звертає увагу на те, що позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності, зокрема, за порушення вимог абзацу 6 пункту 2 розділу ІІ Правил етичної поведінки, яким передбачено, що під час виконання службових обов`язків поліцейському заборонено перебувати на службі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння, уживати тютюнові вироби під час безпосереднього виконання службових обов`язків і в невстановленому місці.

У свою чергу, суд звертає увагу, що встановлені у Висновку обставини сталися не під час виконання службових обов`язків позивачем, а після несення служби, про що зазначено і у самому висновку.

За результатами допиту свідків у судовому засіданні встановлено такі обставини.

Так, ОСОБА_4 підтвердив, що звернувся на спецлінію « 102» з повідомленням про те, що невідомий чоловік у стані алкогольного сп`яніння зайшов у під`їзд зі зброєю, та зазначив, що особою, яку він бачив, був не ОСОБА_1 .

Допитана у якості свідка ОСОБА_3 (проживає по сусідству з позивачем) повідомила, що позивача зі зброєю не бачила, у якому стані він перебував їй невідомо; стукіт у двері чула один раз.

Суд зазначає, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження висновків службового розслідування за фактом порушення позивачем службової дисципліни.

Також, у Висновку не та в оскаржуваних наказах не зазначено, а під час судового розгляду справи відповідач не обґрунтував та не довів належними та допустимими доказами порушення ОСОБА_1 вимог пунктів 1-4, 6 частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту, в чому виявились такі порушення, які дії вчинив, мав вчинити або неналежно вчинив позивач, зокрема, незнання законів, інших нормативно-правових актів, що визначають повноваження поліції, а також своїх посадових (функціональних) обов`язків; ненадання допомоги та незапобігання вчиненню правопорушень; невиконання наказів керівників; вчинення дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України.

Таким чином, відповідач будь-яким чином не обґрунтував та не надав відповідних доказів на підтвердження вчинення позивачем порушень законодавства в частині неухильного дотримання положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, а також Присяги поліцейського, та відповідно порушення вимог статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», як складової частини дисциплінарного проступку.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про необґрунтованість доводів відповідача про вчинення дисциплінарного проступку, який став підставою для звільнення позивача зі служби в поліції, а тому оскаржувані накази є протиправними та підлягають скасуванню.

Відповідно до частини першої статті 235 Кодексу законів про працю України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Враховуючи, що суд встановив факт незаконного звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції, з метою відновлення порушеного права позивача на працю, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині поновлення на службі в поліції на посаді старшого оперуповноваженого відділу кадрового забезпечення та оперативного прикриття Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України, підлягають задоволенню.

Оскільки позивача звільнено наказом від 12 березня 2022 року, а 13 березня 2022 року вихідний день, суд вважає за необхідне поновити його на посаді з 14 березня 2022 року.

В частині позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу, суд звертає увагу на таке.

Середній заробіток працівника визначається відповідно до статті 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100 (далі по тексту - Порядок).

Із пункту 5 Порядку вбачається, що основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є розрахована згідно з абзацом першим пункту 8 цього Порядку середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника.

Пунктом 8 Порядку передбачено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді (абзац другий пункту 8 Порядку).

Відповідно до абзацу третього пункту 8 Порядку середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 14 січня 2014 року №21-395а13.

Згідно з довідкою про доходи від 06 липня 2022 року №71, виданою Департаментом НПУ, грошове забезпечення позивача у січні 2022 року становило - 1 788,41 грн.; у лютому 2022 року - 23 285,02 грн.; фактична кількість відпрацьованих робочих днів становить 36 днів.

Таким чином, середньоденне грошове забезпечення ОСОБА_1 становить 696,48 грн. (25 073,43 грн. (1 788,41 грн. + 23 285,02 грн.) ч 36 днів).

Виходячи із поняття вимушеного прогулу, кількість днів вимушеного прогулу визначається з дня звільнення та до винесення судом рішення про поновлення на роботі незаконного звільненого працівника, в цьому випадку з 14 березня 2022 року по 15 вересня 2022 року.

На підставі листів Міністерства праці та соціальної політики України «Про розрахунок норми тривалості робочого часу» суд встановив, що кількість робочих днів за вказаний період становить 134 робочих днів: березень 2022 року - 14 робочих днів; квітень 2022 року - 21 робочий день; травень 2022 року - 22 робочих дні; червень 2022 року - 22 робочих днів; липень 2022 року - 21 робочий день; серпень 2022 року - 23 робочих дні; вересень 2022 року - 11 робочих днів.

За таких підстав на користь ОСОБА_1 належить стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 93 328,32 грн. (696,48 грн. х 134 робочих днів).

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, відповідач не довів правомірність прийняття спірних наказів з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у свою чергу позивач не довів обставин, на яких ґрунтуються його вимоги, тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Згідно з частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, судові витрати відшкодуванню не підлягають.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 72-77, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати наказ Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України від 12 березня 2022 року №91 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності».

3. Визнати протиправним та скасувати наказ Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України від 12 березня 2022 року №134 ос «По особовому складу».

4. Поновити ОСОБА_1 на посаді старшого оперуповноваженого відділу кадрового забезпечення та оперативного прикриття Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України з 14 березня 2022 року.

5. Стягнути з Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 93 328,32 грн. (дев`яносто три тисячі триста двадцять вісім гривень тридцять дві копійки).

6. Допустити негайне виконання рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах стягнення суми за один місяць.

Згідно з частиною першою статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Відповідно до частини другої статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Частина перша статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України встановлює, що апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 );

Департамент внутрішньої безпеки Національної поліції України (01601, м. Київ, вул. Академіка Богомольця, 10; ідентифікаційний код 40116086).

Суддя В.А. Кузьменко