Справа № 380/11044/22
Суддя: Брильовський Роман Михайлович
Дата ухвалення: 2022-09-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 вересня 2022 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Брильовського Р.М. розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Львівській області (79068, м. Львів, вул. Замарстинівська, 233, ) про визнання протиправними дій,-

ВСТАНОВИВ:

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Львівській області, у якій просить суд:

- визнати протиправними дії Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Львівській області» щодо відмови у видачі довідки про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 за листопад 2019 року згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 року № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» із зазначенням прирівняної посади поліцейського начальник сектору поліції;

- зобов`язати Державну установу «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Львівській області» видати нову довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 за листопад 2019 року, згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 року № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» із зазначенням прирівняної посади поліцейського начальника Сокальського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області (начальника Сокальського районного відділу (міліції) Управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області) із обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, для подання у Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області, для проведення перерахунку пенсії з 01.12.2019, виходячи із розміру 90% відповідних сум грошового забезпечення.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що звернувся до відповідачів із заявами про виготовлення та видачу довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії, виходячи із посадового окладу начальника Сокальського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області (начальника Сокальського районного відділу (міліції) Управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області), однак у відповідь отримав відмову. Ці відповіді, на думку позивача, є протиправними діями суб`єктів владних повноважень, які не визнають право особи, звільненої з органів внутрішніх справ (пенсіонера), на зміну виду пенсійного забезпечення, який йому належить за законом, та виготовлення і видачу нової довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії, виходячи із посадового окладу начальника Сокальського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області (начальника Сокальського районного відділу (міліції) Управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області). Вважаючи у зв`язку із цим свої конституційні права та гарантії порушеними та такими, що потребують захисту, позивач звернувся до суду з даним позовом. Просить позов задовольнити повністю.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 15 серпня 2022 року відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін.

Від Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Львівській області» надійшов відзив, в якому посилається на те, що позивач звернувся до відповідача із заявою про виготовлення оновленої довідки про розмір грошового забезпечення за листопад 2019 року згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 №988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» за прирівняною посадою поліцейського станом на 19.11.2019. На вимогу позивача йому було видано оновлену довідку про розмір грошового забезпечення №512 від 21.05.2021. З урахуванням викладеного вважає, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими та безпідставними, відтак у задоволенні позову слід відмовити повністю.

Позивач 05 вересня 2022 року надіслав відповідь на відзиви, в якому просив задовільнити позовну заяву в повному обсязі.

Всебічно дослідивши та об`єктивно оцінивши наявні в матеріалах справи докази, які мають юридичне значення для вирішення спору, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ у період з 1990 року по 31 грудня 2003 року включно.

Згідно з наказом Управління МВС України у Львівській області № 372 о/с на підставі наказу МВС України № 316 о/с від 22 серпня 1995 року позивача призначено на посаду начальника Червоноградського міського відділу Управління Міністерства внутрішніх справ (надалі МВС) України у Львівській області.

Відповідно до наказу МВС України у Львівській області № 277 о/с та на підставі наказу МВС України № 248 о/с від 25 червня 1997 року, позивача призначено (переведено) на посаду начальника Сокальського районного відділу Управління МВС України у Львівській області.

28 лютого 2002 року згідно з наказом Міністерства внутрішніх справ України № 75 о/с Позивачу присвоєно чергове спеціальне звання «полковник міліції».

25 жовтня 2002 року згідно з наказом Управління МВС України у Львівській області № 478 о/с, на підставі Погодження з Головним управлінням боротьби з організованою злочинністю МВС України від 23 жовтня 2002 року № 9/11-9846 позивача призначено на посаду начальника Червоноградського міжрайонного відділення по боротьбі з організованою злочинністю (м. Червоноград) Управління боротьби з організованою злочинністю (УБОЗ) Управління МВС України у Львівській області.

Відповідно до наказу ГУ МВС України у Львівській області №1063 о/с на підставі наказу МВС України від 27 грудня 2003 року №919 о/с та відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ позивача звільнено у відставку згідно з п.65 «а» - «за віком». Вислуга років на день звільнення у календарному обчислені складає: 30 років 11 місяців 22 дні; у пільговому обчисленні: 38 років 03 місяці 15 днів.

З 31 грудня 2003 року позивачу була призначена пенсія, виходячи із останньої посади перебування на службі в органах внутрішніх справ МВС України, на підставі Закону 2262-ХІІ, а саме - начальника Червоноградського міжрайонного відділення УБОЗ (м. Червоноград) Управління МВС України у Львівській області.

Державною установою «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Львівській області» видано довідку від 21.05.2021 №512 про розмір грошового забезпечення станом за листопад 2019 року згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 №988 за прирівняною посадою поліцейського.

Позивач 17 грудня 2021 року звернувся із заявою у Ліквідаційну комісію Управління МВС України у Львівській області про визнання права щодо складання та надання нової довідки, виходячи із посадового окладу за попередньою перед звільненням посадою (начальник районного відділу міліції).

29.12.2021 року надійшло повідомлення про те, що виконання вказаних у заяві функцій покладено в обов`язки Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Львівській області» і розгляд заяви переадресований у вказану установу.

Позивач 28 січня 2022 року направив окрему заяву у Державну установу «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Львівській області» про визнання права та надання нової довідки про грошове забезпечення для перерахунку пенсії, за попередньою посадою перед звільненням та посадового окладу начальника відділу поліції (міліції).

28.02.2022 за вих. № 33/34-787 відповідач надіслав відповідь про те, що право призначення пенсії згідно п.7 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393 відповідно до посадового окладу за попередньою перед звільненням посадою, повинно було визначатись в наказі про призначення (перевід) на останню перед звільнення посаду з меншим посадовим окладом. Окрім цього, Державна установа вказує, що видати довідку про розмір грошового забезпечення за прирівняною посадою попередньою перед звільненням, начальника Сокальського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції України у Львівській області (начальника Сокальського районного відділу Управління МВС України (міліції) у Львівській області) немає підстав, оскільки у наказах інформація про переведення позивача в інтересах служби відсутня.

Позивач вважає, що відмова відповідача про надання нової довідки про грошове забезпечення на попередньо займаній посаді перед звільненням (начальника Сокальського районного відділу міліції), прирівняної посади начальника відділу поліції, неправомірна. Внаслідок неправомірних дій перешкоджено можливість дотримання пенсійного законодавства України щодо зміни пенсійного забезпечення у відповідності ст..ст.43,63 Закону 2262-ХІІ. Зважаючи на неправомірність дій та рішення відповідача, позивач звернувся за судовим захистом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склались між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст.46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках передбачених законом.

Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року визначені умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом.

Відповідно до ч.11 ст.43 цього Закону, особам начальницького складу із спеціальним званням полковника поліції (міліції), які були переведені в інтересах служби на посади з меншим посадовим окладом, пенсія обчислюється за бажанням пенсіонерів, виходячи з посадового окладу за останньою штатною посадою, яку ці особи займали не менше трьох років до переведення і на день переведення мали право на пенсію за вислугу років.

Порядок та умови проходження служби в міліції регламентуються Положенням про проходження служби особовим складом органів внутрішніх справ, затверджуваним Кабінетом Міністрів України (ч.1 ст.18 Закону України «Про міліцію» №565-ХІІ від 20.12.1990 року, чинного на момент проходження позивачем служби в органах внутрішніх справ).

Згідно з ч.4 п.21 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів Української РСР від 29.07.1991 року №114 (надалі Положення №114), особи рядового і начальницького складу зобов`язані проходити службу там, де це викликано інтересами служби і обумовлено наказами прямих начальників. Направлення для проходження служби за межами республіки здійснюється за згодою працівника в порядку, встановленому законодавством.

Відповідно до ст.4 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України від 22.02.2006 року №3460-ІV наказ є формою реалізації службових повноважень особи начальницького складу, згідно з якими визначаються мета і предмет завдання, строк його виконання та відповідальна особа, якій належить його виконати. Накази повинні бути законними, зрозумілими і виконуватися беззаперечно, точно та у визначений строк.

Згідно зі ст.32 Кодексу законів про працю України від 10.12.1971 року (із змінами і доповненнями) (далі КЗпП України), переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, а також переведення на роботу на інше підприємство, в установу, організацію або в іншу місцевість, хоча б разом з підприємством, установою, організацією, допускається тільки за згодою працівника, за винятком випадків, передбачених у статті 33 цього Кодексу та в інших випадках, передбачених законодавством. Не вважається переведенням на іншу роботу і не потребує згоди працівника переміщення його на тому ж підприємстві, в установі, організації на інше робоче місце, в інший структурний підрозділ у тій же місцевості, доручення роботи на іншому механізмі або агрегаті у межах спеціальності, кваліфікації чи посади, обумовленої трудовим договором. Власник або уповноважений ним орган не має права переміщати працівника на роботу, протипоказану йому за станом здоров`я.

Пунктом 31 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 06.11.1992 року №9 (далі Постанова № 9) містить роз`яснення, що переведенням на іншу роботу вважається доручення працівникові роботи, що не відповідає спеціальності, кваліфікації чи посаді, визначеній трудовим договором.

На момент переведення позивача на іншу (нижче оплачувану посаду) відповідно до наказу ГУ МВС України у Львівській області від 25 жовтня 2002 року №478 о/с його призначення/увільнення відбулося у формі переміщення (переведення), передбаченого Розділом IV Положення №114.

Так, відповідно до підп. «а» п.45 цього Положення №114 переміщення осіб середнього, старшого і вищого начальницького складу з вищих посад на нижчі провадиться, у тому числі, при скороченні штатів, яке відбулося на підставі наказу МВС України від 30.11.2009 року №3008 о/с.

Суд враховує, що оскільки у спеціальних нормативно-правових актах немає визначення поняття «переведення в інтересах служби», таке спеціальним законом не врегульовано, тому згідно із ч.6 ст.8 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону), а за відсутності такого закону суд виходить із конституційних принципів і загальних засад права (аналогія права).

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 24.07.2019 року у справі №820/3205/16 та постанові Верховного Суду від 31.07.2019 року у справі №806/5226/15.

За таких обставин, суд вважає, що зміну умов проходження служби працівниками органів внутрішніх справ слід розглядати рівнозначним до поняття змін умов трудового договору, яке застосовується у трудовому праві. Переміщення по службі працівників органів внутрішніх справ має теж відповідати загальним вимогам трудового законодавства та не суперечити нормам Конституції України щодо заборони примусової праці.

Переведення працівника органів внутрішніх справ на іншу роботу тимчасова або постійна зміна умов проходження служби, у результаті якої змінюється трудова функція (в тому числі виконання покладених завдань, які не передбачені професійно-кваліфікаційними характеристиками основних посад працівників органів внутрішніх справ), місце служби, населений пункт, істотні умови служби, які обумовлені при прийомі на службу з урахуванням бажання працівника.

Пунктом 46 Положення №114 передбачено, зокрема, що особи середнього, старшого і вищого начальницького складу, переміщені по службі, підлягають відрядженню до нового місця служби.

Як результат цього, у працівника органів внутрішніх справ змінюється трудова функція, місце роботи, істотні умови служби і в окремих випадках населений пункт, що характерно для переведень.

З аналізу змісту зазначених вище норм слідує, що визначальною ознакою переведення працівника органів внутрішніх справ на іншу посаду є зміна умов проходження служби, у результаті якої змінюються істотні умови трудового договору, зокрема і розміру оплати праці (місячного посадового окладу).

Увільнення ОСОБА_1 з посади начальника Червоноградського міського відділу Управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області та призначення начальником Сокальського районного відділу Управління МВС України у Львівській області мало наслідком зміну умов проходження служби (зменшення розміру посадового окладу), тобто відбулося переведення позивача для подальшого проходження служби.

При цьому, суд враховує, що відповідно до наявного у матеріалах справи рапорту позивача, останній погодився із запропонованою посадою, що є необхідною умовою для переведення в інтересах служби, адже згода працівника на зміну місця служби в даному випадку є необхідною та кореспондується з нормами ст.43 Конституції України.

Отже, призначення на посади у таких випадках необхідно розглядати як такі, що проводяться виключно в інтересах служби.

Разом з тим, у спірному випадку мали місце обставини, а саме організаційно-штатні зміни, які не залежали від волі позивача, тобто фактично наказ про його переведення та призначення на посаду начальника Червоноградського міського відділу Управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області видані з ініціативи роботодавця.

А тому суд приходить висновку, що мало місце «переведення в інтересах служби», що і було підставою призначення позивача на посаду. Втім, Державною установою «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Львівській області» не враховано вказаного, у зв`язку із чим протиправно зазначено у довідці від 07.06.2021 року №1025 про розмір грошового забезпечення позивача за листопад 2019 року згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 року №988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» в якості прирівняної посади поліцейського начальник сектору, а слід було зазначити начальника Сокальського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області (начальника Сокальського районного відділу (міліції) Управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області).

З урахуванням досліджених судом фактичних даних в контексті вищенаведених норм, суд приходить висновку, що, виготовляючи нову довідку від 21.05.2021 року №512 про розмір грошового забезпечення позивача за листопад 2019 року, відповідачем, Державною установою «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Львівській області», не було дотримано критерію, передбаченого п.1 ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому такі дії не можуть вважатись правомірними.

Щодо вимог про спонукання до вчинення дій.

Відповідно до ч.4 ст.63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» постановою Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 року №45 затверджено Порядок проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Порядок №45).

Згідно з п.3 Порядку №45, на підставі списків уповноважені органи готують довідки про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій, для кожної особи, зазначеної в списку, за формою згідно з додатками 2 і 3 (далі - довідки) та у місячний строк подають їх головним управлінням Пенсійного фонду України.

Наказом МВС України від 16.04.2021 року №291 внесені зміни до п.1 наказу МВС України від 25.02.2019 року №129 «Про визначення в Міністерстві внутрішніх справ України уповноваженого структурного підрозділу з підготовки та подання до органів Пенсійного фонду України документів для призначення (перерахунку) пенсій», яким підпункти 1 і 2 п.1 наказу, зокрема:

« 1. Визначити в Міністерстві внутрішніх справ України:

1) Департамент персоналу уповноваженим структурним підрозділом з підготовки та подання до органів Пенсійного фонду України документів для призначення (перерахунку) пенсій з покладанням таких функцій на управління координації пенсійних питань та соціальної роботи цього Департаменту;

2) територіальні медичні об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по областях, місту Києву уповноваженими установами за видачу довідок про розмір грошового забезпечення з покладанням таких функцій на відповідні сектори (відділ) із соціально-гуманітарних питань цих державних установ».

За таких обставин, на думку суду, відповідач, Державна установа «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Львівській області», зобов`язаний видати позивачу нову довідку про розмір грошового забезпечення за листопад 2019 року згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 року №988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» за прирівняною посадою начальника Сокальського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області (начальника Сокальського районного відділу (міліції) Управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області) із обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. А, згідно з ч.1 ст.90 цього ж Кодексу, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що підлягають задоволенню повністю.

Щодо судового збору, то оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, тому відповідно до ст.139 КАС України, такий розподілу не підлягає.

Керуючись ст.ст.2, 6, 8-10, 13, 14, 72-77, 134, 139, 241-246, 250, 262, 291, 382, підп.15.5 п.15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в:

позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Львівській області» щодо видачі довідки від 21.05.2021 №512 про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 за листопад 2019 року згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 року №988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» із зазначенням прирівняної посади поліцейського начальник відділу поліції.

Зобов`язати Державну установу «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Львівській області» видати нову довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 за листопад 2019 року згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 року № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» із зазначенням прирівняної посади поліцейського начальника Сокальського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області (начальника Сокальського районного відділу (міліції) Управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області) із обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії.

Судові витрати стягненню не підлягають.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Р.М. Брильовський