Справа № 335/5012/22
Суддя: Романько О. О.
Дата ухвалення: 2022-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

1 РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ Справа № 335/5012/22 2-а/335/112/2022
14 вересня 2022 року м. Запоріжжя
Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя в складі головуючого судді Романько О.О., за участі секретаря судового засідання Аблаєвої А.Ш., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду за адресою: м. Запоріжжя, вул. Перемоги, б. 107Б, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , наданого через представника адвоката Шкабуро Олександра Віталійовича, до Департаменту патрульної поліції, Управління патрульної поліції в Запорізькій області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-
17.08.2022 року до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя звернувся ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Департаменту патрульної поліції, Управління патрульної поліції в Запорізькій області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАВ №280150 від 10.08.2022 року.
19.08.2022 року ухвалою судді відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами розгляду окремих категорій термінових адміністративних справ, у відкритому судовому засіданні з повідомленням сторін.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що 10.08.2022 року о 08.00 год. інспектором ВБДР УПП в Запорізькій області ДПП старшим лейтенантом поліції Петрущак С.В. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАВ № 280150.
Підставою для винесення посадовою особою відповідача постанови стало нібито порушення позивачем п.п. 31.4.3 (а) та п.п. 2.4 (а, в) та 2.1 (а,б) Правил дорожнього руху, а саме: керував маршрутним транспортним засобом за маршрутом №85, з явними технічними несправностями, а саме не працював лівий покажчик повороту та позивач відмовився надати для ознайомлення водійське посвідчення та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу.
У зв`язку з цим, посадовою особою відповідача прийнято рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.121, ч. 1 ст.126 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 680 грн., яку він вважає незаконною.
Так, рухаючись на перехресті проспекту Соборний та вулиці Тургенєва в м. Запоріжжя, він був зупинений посадовою особою відповідача. Як зазначено посадовою особою відповідача, підставою для зупинки транспортного засобу стало нібито порушення ним п.п. 31.4.3 (а) та п.п. 2.4 (а, в) та 2.1 (а, б) ПДР України.
Згідно з п.п. 31.4.3 (а) ПДР забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам: кількість, тип, колір, розміщення і режим роботи зовнішніх світлових приладів не відповідають вимогам конструкції транспортного засобу.
На момент зупинки посадовою особою відповідача технічний стан керованого ним транспортного засобу був у відмінному стані. У ході розмови з посадовою особою відповідача він пояснив останньому в його присутності, що не порушував правила дорожнього руху а саме, що лівий покажчик повороту знаходився у справному стані, про що свідчить запис з особистого телефону, та запропонував посадовій особі відповідача відпустити його. В той же час, посадовою особою відповідача було зазначено, що цей факт все рівно є порушенням п.п. 31.4.3 (а) ПДР і винесено постанову про накладення адміністративного стягнення.
В якості доказів, що додаються до постанови інспектором поліції зазначено про відео з iPhone 7, проте Інструкція із застосуванням органами та підроздлілами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №1026 від 18 грудня 2018 року, містить чіткий перелік пристроїв, з допомогою яких поліції надано право проводити відеофіксацію, що не надає право поліцейським здійснювати відеофіксацію власними мобільними пристроями, такий висновок висловлено Сьомим апеляційним адміністративним судом у справі № 679/625/21 постанові від 21 липня 2021 року.
Далі зазначили, що в порушення статей 247 та 280 КУпАП посадовою особою відповідача не з`ясовано належним чином наявності вини позивача у вчиненні адміністративного правопорушення. При розгляді справи про адміністративне правопорушення на місці зупинки транспортного засобу, посадовою особою відповідача не з`ясовано всі обставини, перелічені у статтях 247 та 280 КУпАП, у зв`язку з чим безпідставно винесено оскаржувану постанову та неправомірно притягнуто його до адміністративної відповідальності.
Вважають, що в його діях відсутні подія і склад адміністративного правопорушення, винесена посадовою особою відповідача постанова підлягає скасуванню.
Викладені обставини підтверджуються доказами, зокрема відеозаписами з місця вчинення правопорушення.
Позивач прохає скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАВ № 280150, винесену 10.08.2022 року інспектором ВБДР УПП в Запорізькій області ДПП старшим лейтенантом поліції Петрущак С.В.і закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.
Позивач в судове засідання не з`явився, про час і місце його проведення повідомлений належним чином. Представник позивача подав 14.09.2022 року заяву, в якій прохав справу розглянути у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі (а.с.23).
Представники відповідачів в судове засідання не з`явилися, про час і місце його проведення повідомлені належним чином, відзиву на позов не надавали.
Тому суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити при проведенні судового засідання за відсутності учасників процесу.
У відповідності до вимог ч.4 ст.229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією або бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси і просити про їх захист шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.
Відповідно до ч.1 п.1 ст.19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.
Відповідно до ч.1 п.1 ст.20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні: адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.
Відповідно до ч.1 ст.25 КАС України адміністративні справи з приводу оскарження індивідуальних актів, а також дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які прийняті (вчинені, допущені) стосовно конкретної фізичної чи юридичної особи (їх об`єднань), вирішуються за вибором позивача адміністративним судом за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання (перебування, знаходження) цієї особи-позивача або адміністративним судом за місцезнаходженням відповідача, крім випадків, визначених цим Кодексом.
Відповідно до ч.1 ст.286 КАС України адміністративна справа з приводу рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами протягом десяти днів з дня відкриття провадження у справі.
Відповідно до ч.2 ст.286 КАС України позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови).
Відповідно до ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень суб`єктів владних повноважень справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний судах адміністративний має право: 1)залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу(посадової особи); 3)скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
Відповідно до ст. 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.
Так, частиною 2 ст.121 КУпАП передбачена відповідальність за керування водієм транспортним засобом, який використовується для надання послуг з перевезення пасажирів, що має несправності, передбачені частиною першою цієї статті, або технічний стан і обладнання якого не відповідають вимогам стандартів, правил дорожнього руху і технічної експлуатації, що тягне за собою накладення штрафу в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Згідно до ч. 1 ст. 126 КУпАП визначена відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством, що тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Відповідно до ст.222 КУпАП органи Національної поліції розглядають зокрема справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення правил дорожнього руху, зокрема передбачені ч. 2 ст. 121 та ч. 1 ст. 126 КУпАП.
Частиною 2 ст. 222 КУпАП передбачено, що від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.
Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Водночас ч.5 ст.258 КУпАП передбачено, якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі, або порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису). Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.
Згідно ст.268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.
Згідно ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно ст.283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова виконавчого органу сільської, селищної, міської ради по справі про адміністративне правопорушення приймається формі рішення.
Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа(прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживаннями перебування; опис обставин, установлених підчас розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксований в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки не виконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Згідно п.4 Розділу І «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» від 07.11.2015 року №1395 9далі -Інструкція) у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених зокрема ч.2 ст.121 та ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Згідно п.2 Розділу ІІІ вищевказаної Інструкції постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені зокрема ч.2 ст.121 та ч. 1 ст. 126 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Згідно п.5 Розділу ІІІ вищевказаної Інструкції поліцейський підчас підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1)чи належить до її компетенції розгляд цієї справи; 2) чи правильно складено протокол(якщо складання протоколу передбачено КУпАП) та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3)чи повідомлено належним чином осіб, які беруть участь у розгляді справи, про часі місце її розгляду(якщо справа не розглядається на місці); 4)чи витребувано необхідні додаткові матеріали, які потрібні для вирішення справи; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Відповідно до пунктів 8-10 Розділу ІІІ вищевказаної Інструкції справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. За відсутності цієї особи справа розглядається лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи (стаття 268 КУпАП). Якщо при складанні протоколу (якщо складення протоколу передбачається КУпАП) особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, не була належним чином повідомлена про місце і час розгляду справи, їй за місцем проживання (перебування), роботи надсилається повідомлення про запрошення до підрозділу поліції (додаток 4) на розгляд справи.

Розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки.

Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП),заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка. Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до пунктів 1, 2 Розділу IV вищевказаної Інструкції розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення. Зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення повинен відповідати статті 283 КУпАП.

Згідно пунктів 5,6 Розділу ІV вищевказаної Інструкції постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, складається у письмовій формі (заповнюється відповідно до вимог пункту 10 розділу ХІV цієї Інструкції) або за наявності технічної можливості в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв, із зазначенням відомостей, що відповідають пунктам постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, наведеної у додатку 5до цієї Інструкції. За наявності технічної можливості після винесення постановив електронній формі у вигляді стрічки на мобільному логістичному пристрої відображається двовимірний штрих-код (QR-код), що містить інформацію за реквізитами для сплати штрафу. Постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи (стаття 285 КУпАП). Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається поштою рекомендованим листом особі, стосовно якої її винесено. Копія постанови в той самий строк вручається або надсилається потерпілому на його прохання. Копія постанови вручається під підпис. У разі якщо копія постанови надсилається, про це робиться відповідь на відмітка у справі (стаття 285 КУпАП). У випадках, передбачених статтею 258 КУпАП, копія постанову справі про адміністративне правопорушення вручається особі, щодо якої її винесено, на місці вчинення правопорушення (стаття 285 КУпАП). Постанова набирає законної сили після її вручення особі, або отримання поштового повідомлення про вручення, або про відмову в її отриманні.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови повинен відповідати вимогам, встановленими статтями 283, 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилається правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на викладене, перевіряючи законність та обґрунтованість винесеної постанови, суд вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.2 ст.121, ч. 1 ст. 126 КУпАП, не доведена, тому відсутні підстави для притягнення останнього до адміністративної відповідальності.

Відповідно до п.2.1 а), б) ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних Сил, Національної гвардії, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - технічний талон).

Згідно з п. 2.4 а), в) ПДР України на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1 та дати можливість оглянути транспортний засіб відповідно до законодавства за наявності на те законних підстав, у тому числі провести з використанням спеціальних пристроїв (приладів) перевірку технічного стану транспортних засобів, які відповідно до законодавства підлягають обов`язковому технічному контролю.

Відповідно до п. 31.1 ПДР України та пп. 31.4.3 а) ПДР України технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств-виробників та іншої нормативно-технічної документації. Зовнішні світлові прилади : кількість, тип, колір, розміщення і режим роботи зовнішніх світлових приладів не відповідають вимогам конструкції транспортного засобу.

При цьому, відповідно до п.2.3 а), б) ПДР України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: а)перед виїздом перевірити забезпечити технічно справний стані комплектність транспортного засобу, правильність розміщення та кріплення вантажу; б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Позивачем на виконання вказаних вимог ПДР перед виїздом було перевірено технічний стан транспортного засобу, у тому числі і працездатність всіх покажчиків повороту.

При цьому, як вбачається з самої оскаржуваної постанови водій ОСОБА_1 кермував автомобілем «Мерседес Бенс 412П», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 у зв`язку з перебуванням на маршруті, що підтверджується графіком виїзду за маршрутом № 851, тобто справність автомобіля додатково перевіряється і відповідальною особою перевізника.

Також, в постанові зазначено, що до неї додається відео з iPhone 7 як доказ несправності покажчиків та відмови водія надати посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу.

При призначенні справи до розгляду відповідачам було запропоновано надати відзив на позов та докази в обґрунтування своїх доводів. Зазначеним правом останні не скористалися та будь-яких доказів не надали.

Також, за таких обставин, суд враховує положення Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1026 від 18.12.2018 року, які містять визначений перелік пристроїв, з допомогою яких поліції надано право проводити відеофіксацію, серед якого не зазначені їх власні мобільні пристрої.

При цьому уповноважено особа відповідача не була позбавлена можливості зафіксувати правопорушення за допомогою нагрудної камери, однак такою можливістю не скористалася.

Втім, відеозапис з мобільного телефону поліцейського міг бути визнаним належним доказом, якщо поліцейський не міг користуватись бодікамерою з «технічних причин» та довів це перед судом.

Натомість позивачем суду було надано відеозапис, який він здійснив на місці події та відповідно до якого покажчики поворотів працювали у відповідному режимі.

В цей же час, суд не погоджується з доводами позову, що інспектор не вказав у постанові, який саме покажчик не працював, оскільки в ній зазначено про лівий покажчик.

Але за відсутності відзиву відповідачів та відповідних доказів протилежного суд позбавлений можливості достеменно встановити те, що причиною зупинки автомобіля під керуванням позивача була виявлена працівниками поліції несправність лівого покажчика повороту.

З огляду на сталу практику ЄСПЛ будь-які сумніви в доведеності вини тлумачаться на користь порушника.

Також, суд вважає, що заслуговують на увагу, твердження позивача про те, що ним було надано як посвідчення водія так і свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу відразу після зупинки автомобіля, незважаючи на те, що інспектор зазначає, що відомості про порушника він взяв з бази АРМОР.

Так, з самої постанови вбачається, що позивач поставив свій підпис у постанові як в графі щодо роз`яснення йому прав та строків оскарження постанови, а так само і в графі про отримання копії постанови, яку він долучив до матеріалів свого позову.

При цьому, суд приймає до уваги те, що позивач керував транспортним засобом згідно графіку виїздів за маршрутом № 851.

Відповідно до п. 1.4 Розділу І Порядку розроблення та затвердження паспорта автобусного маршруту, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 07.05.2010 року № 278, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 17.06.2010 року за № 408/17703 (зі змінами та доповненнями від 01.10.2021 року) (далі -Порядок) схема маршруту та розклад руху регулярних перевезень або відповідний примірник паспорта регулярних спеціальних перевезень пред`являються водієм автобуса під час здійснення перевезень пасажирів та перевізником за його місцезнаходженням для перевірки представникам Державної служби України з безпеки на транспорті під час здійснення ними державного контролю та представникам Державної автомобільної інспекції МВС України (далі - Державтоінспекція).

Згідно п. 2.14 зазначеного Порядку інформація про перевізника, який отримав право обслуговувати маршрут регулярних перевезень, вноситься до відповідного реєстру автобусних маршрутів згідно з вимогами наказу Міністерства інфраструктури України від 20 травня 2013 року № 305 «Про затвердження Порядку формування, затвердження та ведення реєстру міжнародних, міжміських та приміських автобусних маршрутів загального користування», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 9 липня 2013 року за № 1144/23676.

З огляду на зазначене, встановлено, що ОСОБА_1 керував маршрутним транспортним засобом за відповідним маршрутом, тому видається за сумнівне те, що останній при собі не мав посвідчення водія чи свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу і що його відповідальна особа перевізника допустила за таких обставин до виїзду на маршрут.

Обставин, які б дійсно свідчили про не надання водієм ОСОБА_1 його водійського посвідчення та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу в постанові не зазначено.

Відповідно ст.9КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Як випливає із змісту ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАСУ суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. Відповідно до ч.1 ст.7 КАСУ суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Отже, Україна в особі відповідних її органів влади має здійснювати застосування усієї практики ЄСПЛ, використовуючи відповідні норми Конвенції разом з рішеннями ЄСПЛ, в яких Судом тлумачаться її положення.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п. 34 рішення у справі «Тейксейра де Кастор проти Португалії» від 09.06.1998 року, п. 54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод. Виходячи з положень ст. 8, ст. 62 Конституції України дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За приписами ч. 2 ст. 251 КУпАП, згідно яких обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Таким чином, суд доходить висновку, що поліцейським при розгляді справи про адміністративне правопорушення на місці зупинки транспортного засобу не з`ясовано всі обставини, передбачені статтями 247, 280 КУпАП, у зв`язку з чим безпідставно та неправомірно винесено постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.121, ч.1 ст. 126 КУпАП.

А тому суд відповідно до ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішення суб`єкта владних повноважень у справі про притягнення до адміністративної відповідальності скасовує рішення суб`єкта владних повноважень і закриває справу про адміністративне правопорушення у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ч.2 ст.121, ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Згідно ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.

А тому судові витрати позивача у виді судового збору в сумі 496,20 грн., які підтверджені документально квитанцією, необхідно стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.

Керуючись ст. ст. 2, 6, 9, 73, 79, 132, 139, 159, 205, 211, 217, 227, 228, 241, 246, 250, 255, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд-

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 наданого через представника адвоката Шкабуро Олександра Віталійовича, до Департаменту патрульної поліції, Управління патрульної поліції в Запорізькій області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАВ № 280150 від 10 серпня 2022 року, прийняту інспектором ВБДР Управління патрульної поліції в Запорізькій області старшим лейтенантом поліції Петрущак Сергієм Володимировичем, якою на ОСОБА_1 за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 1 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 680 гривень 00 копійок.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 121, ч. 1 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення - закрити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 496 (чотириста дев`яносто шести) гривень 20 копійок.

Повний текст рішення складено 19.09.2022 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Третього апеляційного адміністративного суду через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Інформація відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 246 КАС України:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач-1 Департамент патрульної поліції, місце знаходження за адресою: вул. Федора Ернста, буд. 3, м. Київ, 03048;

Відповідач-2 Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції, юридична адреса: вул. Перемоги, буд. 96, м.Запоріжжя, 69005.

Суддя: О.О. Романько