Справа № 340/11054/21
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2022-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

16 вересня 2022 року м. Дніпросправа № 340/11054/21

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Добродняк І.Ю. (доповідач),

суддів: Бишевської Н.А., Семененка Я.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі

апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області

на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 04 квітня 2022 року (головуючий суддя Брегей Р.І.)

у справі № 340/11054/21

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Головне управління Пенсійного фонду в Кіровоградській області,

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Головне управління Пенсійного фонду в Кіровоградській області, в якому просив:

визнати протиправними бездіяльність та дії Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області щодо неврахування в вислугу, що дає право на пенсійне забезпечення, у пільговому обчисленні 3 роки 8 місяців 11 днів з розрахунку три місяці за один місяць;

зобов`язати Головне управління Національної поліції в Кіровоградській області врахувати в вислугу, що дає право на пенсійне забезпечення, у пільговому обчисленні 3 роки 8 місяців 11 днів з розрахунку три місяці за один місяць, сформувати пенсійну справу та направити її до Головного управління Пенсійного фонду в Кіровоградській області.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачу має бути враховано у вислугу, що дає право на пенсійне забезпечення, у пільговому обчисленні 3 роки 8 місяців 11 днів, для призначення пенсії за вислугу років відповідно до вимог пункту «а» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Отже, відповідач зобов`язаний вчинити відповідні дії, врахувавши правові висновки, наведені у постанові об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду від 03.03.2021 у справі № 805/3923/18-а та постанові Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 14.04.2021 у справі № 480/4241/18.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 04 квітня 2022 року позов задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області щодо формування та надіслання до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області пенсійної справи ОСОБА_1 .

Зобов`язано Головне управління Національної поліції в Кіровоградській області сформувати та надіслати до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області пенсійну справу ОСОБА_1 .

Суд першої інстанції виходив із того, що положення діючого законодавства не ставлять у залежність набуття права на пенсію за вислугу років від наявності відповідної кількості виключно календарної вислуги та не встановлюють те, що вислуга років у пільговому обрахуванні не може зараховуватися до вислуги років для призначення особі відповідної пенсії.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Відповідач зазначає, що суд першої інстанції, приймаючи судове рішення не врахував, що на день звільнення позивача зі служби його календарна вислуга становила 21 рік 11 місяців 4 дні, що є недостатнім для набуття права на пенсію. Вважає посилання позивача на положення постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 №393 недоречними, оскільки останні регулюють порядок пільгового обчислення вислуги років на військовій службі, а не календарного, як вимагає Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Крім того, відповідач зазначив, що не є уповноваженим структурним підрозділом, на який покладено обов`язок підготовки та подання до органів ПФУ необхідних документів для призначення пенсії.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач просить рішення суду першої інстанції залишити без змін з огляду на його законність та обґрунтованість.

Дана адміністративна справа розглянута апеляційним судом відповідно до ст.311 Кодексу адміністративного судочинства України в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, позивач - ОСОБА_1 проходив військову службу в органах Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області.

Наказом Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області від 19.07.2021 № 282 о/с майора поліції ОСОБА_1 інспектора чергового сектору поліцейської діяльності № 1 (м. Світловодськ) Олександрійського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області звільнено зі служби в поліції з 20.07.2021 згідно п. 2 ч. 1 ст. 77 закону України «Про Національну поліцію» (через хворобу за рішенням медичної комісії про непридатність служби в поліції).

Як вбачається із зазначеного наказу, вислуга років позивача станом на день звільнення складає: 21 рік 11 місяців 04 дні; у пільговому обчисленні 3 роки 08 місяців 11 днів.

Тобто, календарна вислуга складає 21 рік 11 місяців 04 дні, а з урахуванням пільгових умов - більше 25 років.

30.11.2021 позивач звернувся до Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області та Головного управління Пенсійного фонду в Кіровоградській області із заявою про формування пенсійної справи та оформлення пенсії, в якій просив сформувати та направити документи до Головного управління Пенсійного фонду в Кіровоградській області для призначення пенсії за вислугу років, також просив Головне управління Пенсійного фонду в Кіровоградській області призначити пенсію за вислугу років.

Листом від 16.12.2021 № Б-179/05/18 Головне управління Національної поліції в Кіровоградській області відмовило у формуванні і надісланні до Головного управління Пенсійного фонду в Кіровоградській області пенсійної справи з підстав відсутності вислуги 25 календарних років.

На погодившись з відмовою відповідача у формуванні та надісланні до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області пенсійної справи, позивач звернувся до суду із цим позовом.

За наслідками перегляду справи суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для задоволення позову з огляду на таке.

Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, є, зокрема, Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» №2262-XII.

Відповідно до пункту «в» статті 1-2 Закону №2262-ХІІ право на пенсійне забезпечення на умовах цього Закону мають звільнені зі служби (крім випадків призначення пенсії в разі втрати годувальника дружині (чоловіку) з урахуванням вимог частини п`ятої статті 30 цього Закону, яка призначається незалежно від звільнення зі служби): особи із числа військовослужбовців Збройних Сил, інших військових формувань, органів державної безпеки і внутрішніх справ колишнього Союзу РСР, Національної гвардії України, Прикордонних військ України, військ цивільної оборони України.

Відповідно до п. «а» ст. 12 цього Закону пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах «б» - «д», «ж» статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби з 1 жовтня 2020 року або після цієї дати і на день звільнення мають вислугу 25 календарних років і більше.

Отже, положеннями ст. 12 Закону №2262-XII визначено, що право на пенсію за вислугу років відповідно виникає за наявності двох умов: звільнення зі служби та наявності необхідної вислуги років.

Стаття 17 вказаного Закону встановлює види служби та періоди часу, які зараховуються до вислуги років для призначення пенсії.

У свою чергу, статтею 17-1 Закону №2262-ХІІ визначено, що порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

На виконання вищезазначених вимог Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 №393 затверджений Порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей.

Відповідно до положень пп. «а» п. 3 вказаного Порядку № 393 до вислуги років для визначення розміру пенсії особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, зараховується на пільгових умовах один місяць служби за три місяці:

участь у бойових діях у воєнний час;

час перебування під вартою, час відбуття покарання в місцях позбавлення волі та висилки військовослужбовців, безпідставно притягнутих до кримінальної відповідальності, безпідставно репресованих і надалі реабілітованих;

час виконання робіт, пов`язаних з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, до 1 січня 1988 року;

таємно;

час проходження служби військовослужбовцями Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, направленими у відрядження до Республіки Ірак з метою забезпечення в умовах посилення терористичних посягань безпеки дипломатичної установи України, її співробітників та членів їх сімей;

час проходження служби, протягом якого особа брала участь в антитерористичній операції;

період проходження служби у військовому резерві під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, під час безпосередньої участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів;

час проходження служби, протягом якого особа брала участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів;

За позицією відповідача застосування до спірних правовідносин Порядку №393 є безпідставним, оскільки згідно ч.3 ст.7 КАС України у разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України.

Виходячи з наведених правових норм, відповідач вважає, що відповідно до п. «а» ст.12 Закону №2262-ХІІ пенсія за вислугу років призначається за умови наявності саме календарної вислуги років і іншого законом не встановлено.

Суд апеляційної інстанції з цього приводу зазначає таке.

Верховний Суд у постановах Верховного Суду від 27 березня 2018 року у справі №295/6301/17, від 10 липня 2019 року у справі № 1840/3347/18, від 22 серпня 2019 року у справі №295/7220/16-а, від 30 вересня 2019 року у справі №360/1432/19 та від 27 березня 2020 року у справі №569/727/17, від 23 червня 2020 року у справі №750/10827/16-а, від 20 січня 2021 року у справі №620/509/19 викладав висновок про те, що задля отримання права на призначення пенсії обов`язковою умовою є наявність саме календарної вислуги років у мінімально визначеному законом розмірі. До цієї вислуги зарахування стажу роботи у пільговому обчисленні законом не передбачено.

Водночас, Верховний Суд у складі суддів Об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду у постанові від 03.03.2021 у справі №805/3923/18-а відступив від правових висновків, викладених, зокрема, у постановах Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 19.09.2018 у справі №725/1959/17, від 27.03.2018 у справі №295/6301/17, і з метою приведення судової практики до єдиного тлумачення та застосування норм Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» у частині призначення пенсії за вислугу років, дійшов висновку, що основним актом, на підставі якого здійснюється обчислення періоду проходження військової служби для зарахування його до стажу є Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Пільгове обчислення періоду проходження військової служби є похідним від визначальної підстави і може визначатись іншими підзаконними нормативно-правовими актами, зокрема, Постановою №393. Можливість пільгового обчислення вказаного періоду пов`язується, насамперед, зі спеціальним статусом, якого особи набули в результаті виконання відповідної роботи, яка визначена у законодавчому порядку.

Вказана позиція також підтримана у постанові Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 14.04.2021 у справі №480/4241/18.

У вищезазначеній постанові Верховний Суд сформував такі правові висновки: в цілях Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» календарна вислуга - це вислуга, яка складається з повної кількості календарних днів відповідного періоду (календарний рік - 365 календарних днів, календарний місяць - 30 календарних днів). Для призначення пенсій за вислугу років за Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» календарна вислуга років може бути зарахована на пільгових умовах відповідно до Порядку №393.

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Отже є цілком прийнятним врахування судом першої інстанції до спірних правовідносин означених висновків Верховного Суду.

Крім того, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що аналіз наведених вище правових норм в їх сукупності дає підстави для висновку, що стаття 12 Закону №2262-ХІІ визначає загальні умови призначення пенсії за вислугу років, а саме: наявність певної вислуги календарних років.

При цьому за правовим висновком Верховного Суду у постанові від 14.04.2021 у справі №480/4241/18 визначення у Законі №2262-ХІІ вислуги саме в календарних роках передбачає обов`язкову вислугу усіх календарних днів (365), що в такому випадку і буде становити календарний рік і буде відповідати правилу, закріпленому в частині 4 статті 17 цього ж Закону, щодо можливості врахування при призначенні пенсії тільки повних років вислуги.

Таким чином, передбачена Законом №2262-ХІІ календарна вислуга - це вислуга, яка складається з повної кількості календарних днів відповідного періоду (календарний рік - 365 календарних днів, календарний місяць - 30 календарних днів).

В той же час порядок обчислення вислуги років Законом №2262-ХІІ не визначений. Встановлення такого порядку та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, прямою нормою ст.17-1 Закону №2262-ХІІ віднесено до повноважень Кабінету Міністрів України, тому твердження відповідача про застосування до спірних відносин виключно положень ст.12 Закону №2262-ХІІ як правового акту який має вищу юридичну силу, є помилковим.

Передбачені статтею 17-1 Закону №2262-ХІІ пільгові умови призначення пенсій відповідно до Порядку 393 полягають в пільговому (кратному) зарахуванні вислуги років.

І таке зарахування не є самостійним видом вислуги і не конкурує з її календарним обчисленням, а є лише пільговим зарахуванням уже наявної вислуги. Фактична тривалість вислуги при такому зарахуванні не змінюється, а лише зараховується на пільгових (кратних) умовах.

В спірному випадку, як встановлено судом і не заперечується відповідачем, на момент звільнення позивача його вислуга років складала у пільговому обчисленні більше 25 років, що є достатнім для призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. «а» ч. 1 ст.12 Закону «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Щодо доводів скаржника стосовно того, що відповідач не є уповноваженим структурним підрозділом, на який покладено обов`язок підготовки та подання до органів ПФУ необхідних документів для призначення пенсії, судова колегія зазначає таке.

Пунктом 1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 №3-1, встановлено, що заяви про призначення пенсії за вислугу років та по інвалідності особам, звільненим зі служби, які мають право на пенсію згідно із Законом, та особам, які мають право на пенсійне забезпечення відповідно до міжнародних договорів у галузі пенсійного забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, подаються цими особами до головних управлінь Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - органи, що призначають пенсії) через уповноважені структурні підрозділи Міністерства оборони України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства надзвичайних ситуацій України, Міністерства інфраструктури України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної прикордонної служби України, Державної податкової служби України, Державної пенітенціарної служби України, Державної інспекції техногенної безпеки України (далі - міністерства та інші органи). Міністерства та інші органи, їх територіальні підрозділи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі визначають уповноважені структурні підрозділи, на які за їх рішенням покладаються функції щодо підготовки та подання до органів, що призначають пенсії, необхідних для призначення пенсії документів (далі - уповноважені структурні підрозділи).

Днем звернення за призначенням пенсії є день подання до відповідного органу, що призначає пенсії, письмової заяви про призначення пенсії з усіма необхідними для вирішення цього питання документами, а в разі пересилання заяви і документів поштою - дати їх відправлення (абзац 1 п.6 Порядку №3-1).

Згідно з абзацом 2 п.6 Порядку №3-1 у разі, якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, заявнику (посадовій особі уповноваженого структурного підрозділу) роз`яснюється, які документи необхідно надати додатково. При поданні документів до закінчення тримісячного терміну з дня отримання роз`яснення днем звернення за призначенням пенсії вважається день подання заяви або дата відправлення документів поштою.

Пунктом 12 Порядку №3-1 регламентовано, що уповноважений структурний підрозділ у 10-денний термін з дня одержання заяви про призначення пенсії оформляє всі необхідні документи і своє подання про призначення пенсії (додаток 2), ознайомлює з ним особу, якій оформлюється пенсія, і направляє до органу, що призначає пенсії за місцем проживання особи. Уповноважений структурний підрозділ надає допомогу особі в одержанні відсутніх на момент подання заяви документів для призначення пенсії. Системний аналіз викладених положень Порядку №3-1 дає змогу дійти висновку, що саме уповноважені структурні підрозділи здійснюють перевірку поданих звільненими зі служби особами заяв про призначення пенсії, здійснюють обчислення вислуги років для призначення пенсії і встановлюють наявність підстав для її призначення. Після цього такий орган законодавчо наділений компетенцією направити подання про призначення пенсії за вислугу років до територіального органу ПФУ або відмовити у такому поданні.

Аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.11.2018 у справі №537/1980/16-а та у постанові Верховного Суду від 17.06.2020 у справі №554/2032/17.

Таким чином, відповідач як уповноважений орган, зобов`язаний підготувати та направити документи, необхідні для призначення пенсії позивачу, про що вірно зазначено судом першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Передбачені ст.317 КАС України підстави для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення відсутні.

Керуючись ст.ст. 311, 315, 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області залишити без задоволення.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 04 квітня 2022 року у справі № 340/11054/21 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили відповідно до ст.325 КАС України, може бути оскаржена до касаційного суду у випадках та строки, встановлені ст.ст.328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя І.Ю. Добродняк

суддя Н.А. Бишевська

суддя Я.В. Семененко