Справа № 380/9831/21
Суддя: Грень Наталія Михайлівна
Дата ухвалення: 2022-09-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2022 року

справа №380/9831/21

провадження № П/380/9977/21

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді Грень Н.М.,

за участю секретаря судового засідання Сенчук Л.Ю.,

представника позивача Грет О.С.,

представник відповідача Щирба Р.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові в порядку загального позовного провадження справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень, -

встановив:

на розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (82059, Львівська обл, Старосамбірський р-н, с. Терло, РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Львівській області (79003, м. Львів, вул. Стрийська, 35, ), в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати наказ про проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 від 28.11.2018 № 6962;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 17.12.2018;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 17.12.2018.

В обґрунтування заявлених вимог позивач наполягала на тому, що вважає оскаржувані рішення протиправними. При цьому вказує на суттєві процедурні порушення, допущені податковим органом під час проведення перевірки, за наслідками якої були винесені оскаржувані податкові повідомлення-рішення.

Так, позивач стверджує, що для проведення перевірки мають існувати фактичні обставини та передумови, разом з тим, зі змісту наказу неможливо ідентифікувати фактичну підставу для проведення перевірки. Крім того, в наказі зазначено, що перевірка проводилась на підставі службового допису начальника відділу фактичних перевірок, контролю за готівковими операціями управління аудиту від 26.11.2018 №262/13-01-14-07-11, проте ні вказаного службового допису ні інформації, яка у ньому зазначена, органами податкового контролю не надано. Також позивач стверджує, що не був обізнаний про існування наказу про проведення перевірки. Ба більше, у документах, що були складені відповідачем під час здійснення перевірки немає підпису ОСОБА_1 , натомість наявний підпис п. Ходорівської. Позивач стверджує, що підпис іншої особи не може бути підтвердженням отримання ФОП ОСОБА_1 наказу в розумінні податкового та адміністративного законодавства. Позивач зазначає, що порушення контролюючим вимог щодо призначення та проведення перевірки призводить до відсутності правових наслідків такої, а прийнятий за її результатами акт індивідуальної дії підлягає визнанню протиправним та скасуванню. З урахуванням наведеного, просив позов задовольнити.

У відзиві на позовну заяву представник відповідача заперечував проти позовних вимог та просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі, посилаючись на те, що у наказі ГУ ДФС у Львівській області від 28.11.2018 №6962 «Про проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 » вказано пп. 80.2.4 п. 80.2 ст. 80 Податкового кодексу, що свідчить про зазначення підстав для проведення перевірки, визначених Податковим кодексом України. Вказав, що Податковий кодекс України не містить вимог щодо конкретизації у наказі про призначення фактичної перевірки обставин, які підтверджують існування підстав для проведення перевірки, передбачених у пунктах 80.2.1-80.2.7 Кодексу. Також, вказав, що позивач у своїй позовній заяві зазначає: «в наказі повинні міститися відомості перевіривши які можна дійти висновку про те, чи перевірку було проведено у належний строк, належними особами, підстави та мету перевірки, тощо. Проте, позивач позбавлений такої можливості, не отримавши копію наказу про перевірку.» Зазначає, що таке твердження позивача не відповідає дійсності огляду на те, що у направленнях на перевірку від 30.11.2018 №11558, №11559 зазначено що ОСОБА_2 06.12.2018 року пред`явлено направлення на перевірку, та вручено копію наказу від 28.11.2018 №6962.

Позивач подав до суду відповідь на відзив у якій вказав, що наказ на перевірку видано з порушенням вимог Податкового кодексу оскільки він не містить інформації про порушення позивачем законодавства, а також відсутня вказівка на фактичні причини та підстави проведення перевірки ФОП ОСОБА_1 . Також позивач стверджує, що направлення копії наказу було обов`язком контролюючого органу.

Відповідач подав до суду заперечення на відповідь на відзив у якій зазначив, що наказ ГУ ДФС у Львівській області від 28.11.2018 №6962 проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 » відповідає вимогам, що передбачені до їх змісту (п.81.1 ст.81 Кодексу), а саме, останній містить: дату і найменування контролюючого органу; найменування та реквізити суб`єкта; адреса об`єкта; перевірки - контроль за дотриманням вимог діючого законодавства з питань регулюванні і готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення і операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами); підстави для проведення перевірки, визначені Кодексом, зокрема пп. 80.2.4 п. 80.2 ст. 80 Кодексу; дату початку пер тривалість перевірки, що відповідає вимогам п.81.1 ст.81 Кодексу. Вказаний наказ містить підпис начальника ДФС та скріплений печаткою контролюючого органу. Також, відповідач вказав, що фактична перевірка господарської одиниці, а саме магазину, що розташований за адресою с Терло, Старосамбірського району, суб`єкта господарської діяльності ОСОБА_1 проведено у присутності продавця магазину - ОСОБА_2 . Вказав, що фактичні перевірки мають певну специфіку щодо процедури їх проведення і, як слідує з положень п. 81.1 ст. 81 Кодексу, можуть бути розпочаті як в присутності платника податків, так і в присутності його посадових (службових) осіб або його уповноваженого представника, або осіб, які фактично проводять розрахункові операції незалежно від належного чи неналежного оформлення трудових відносин цих осіб). ОСОБА_2 , є собою, яка фактично проводила розрахункові операції на час проведення фактичної перевірки. Саме ОСОБА_2 відповідно до норм Податкового кодексу України працівники ГУ ДФС у Львівській області, що здійснювали перевірку, пред`явили службові посвідчення, наказ та направлення на перевірку.

Ухвалою суду від 17.06.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Ухвалою суду від 01.07.2021 постановлено розгляд справи за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправними та скасування наказу та податкових повідомлень-рішень провести за правилами загального позовного провадження та замінити засідання для розгляду справи по суті підготовчим засіданням.

Ухвалою суду від 19.10.2021 відмовлено задоволенні клопотання представника відповідача про залишення позовної заяви без розгляду.

Ухвалою суду від 05.07.2022 закрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Львівській області в частині позовних вимог про визнання протиправним та скасування наказу про проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 від 28.11.2018 № 6962.

Ухвалою суду від 05.07.2022 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

У судовому засіданні представник позивача підтримав доводи, викладені у позовній заяві та відповіді на відзив, просив суд задовольнити позов.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечував, просив суд відмовити у задоволенні позову, пославшись на аргументи, викладені у відзиві на позов.

Суд, заслухавши вступне слово представників сторін, дослідивши письмові докази, встановив наступні обставини та спірні правовідносини.

Головним управлінням ДФС у Львівській області відповідно до наказу від 28.11.2018 №6962 та на підставі направлень на перевірку від 30.11.2018 №11558 та №11559 проведено фактична перевірку ФОП ОСОБА_1 за адресою: Старосамбірський район, село Терло.

За результатами перевірки складено Акт перевірки від 06.12.2018 №12614/13/31/РРО/ НОМЕР_1 у якому зафіксовано наступні порушення:

- Постанови Кабінету Міністрів України «Про встановлення розміру мінімальних оптово відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв» від 30.10.2008 ; 957 (зі змінами та доповненнями)

- п. 11 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні від 29.12.2018 №148.

На підставі Акта перевірки податковим органом винесені податкові повідомлення - рішення № від 17.12.2018. № від 17.12.2018.

Не погодившись з правомірністю вказаних рішень контролюючого органу, позивач звернулася до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним рішенням суб`єкта владних повноважень та відповідним доводам сторін, суд виходить з такого.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи мають право здійснювати контроль за додержанням законодавства з питань регулювання обігу готівки (крім банків), порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги), за наявністю ліцензій на провадження видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до закону, торгових патентів, за додержанням порядку приймання готівки для подальшого переказу (крім приймання готівки банками), за дотриманням суб`єктами господарювання установлених законодавством обов`язкових вимог щодо забезпечення можливості розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів.

Відповідно до пункту 75.1 статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

За змістом підпункту 75.1.3. пункту 75.1 статті 75 ПК України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Порядок та підстави проведення фактичних перевірок встановлений статтею 80 ПК України.

Зокрема, відповідно до пунктів 80.1 та 80.2 статті 80 ПК України 80.2. фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав:

- у разі коли за результатами перевірок інших платників податків виявлено факти, які свідчать про можливі порушення платником податків законодавства щодо виробництва та обігу підакцизних товарів, здійснення платником податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, та виникає необхідність перевірки таких фактів;

- у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, у тому числі із забезпеченням можливості проведення розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів;

- письмового звернення покупця (споживача), оформленого відповідно до закону, про порушення платником податків установленого порядку проведення розрахункових операцій, у тому числі незабезпечення можливості проведення розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів, касових операцій, патентування або ліцензування;

- неподання суб`єктом господарювання в установлений законом строк обов`язкової звітності про використання реєстраторів розрахункових операцій та/або програмних реєстраторів розрахункових операцій, розрахункових книжок та книг обліку розрахункових операцій, подання їх із нульовими показниками;

- у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах і пального, та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, та/або масовими витратомірами, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері регулювання виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального;

- у разі виявлення за результатами попередньої перевірки порушення законодавства з питань, визначених у пункті 75.1.3;

- у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про використання праці найманих осіб без належного оформлення трудових відносин та виплати роботодавцями доходів у вигляді заробітної плати без сплати податків до бюджету, а також здійснення фізичною особою підприємницької діяльності без державної реєстрації.

Відповідно до пункту 81.1 статті 81 ПК України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:

- направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника контролюючого органу або його заступника, що скріплений печаткою контролюючого органу;

- копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника контролюючого органу або його заступника та скріплення печаткою контролюючого органу;

- службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Судом встановлено, що позивач посилається на те, що наказ від 28.11.2018року не містить підстав проведення такої перевірки, тобто відсутнє будь-яке посилання на фактичні обставини та підстави, які дозволяють податковому органу керуватись вказаною у Наказі правовою нормою. Так, передумовою проведення фактичної перевірки з підстав, передбач підпунктом 80.2.4 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України, є неподання обов`язкової звітності про використання реєстраторів розрахункових операцій, розрахункових книжок та книг обліку розрахункових операцій чи поданню її із нульовими показниками. Водночас, у оскаржуваному наказі зазначено, що перевірка здійснюється на предмет дотримання порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, вся касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі, свідоцтв про державну реєстрацію, виробництва та обігу підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Суд зазначає, що згідно пп. 20.1.4, пп. 20.1.8. пп. 20.1.10 п. 20.1 ст. 20 Кодексу контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та або митного оформлення; здійснювати контроль за додержанням законодавства з питань регулювання обігу готівки (крім банків), порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги), за наявністю ліцензій на провадження видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до закону, торгових патентів, за додержанням порядку приймання готівки для подальшого переказу (крім приймання готівки банками), за дотриманням суб`єктами господарювання установлених законодавством обов`язкових вимог щодо забезпечення можливості розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів та під час проведення перевірок перевіряти документи, що підтверджують посаду посадових осіб та/або осіб, які фактично здійснюють розрахункові операції.

Згідно з п. 61.1 ст. 61 Кодексу податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Статтею 62 Кодексу передбачено способи здійснення податкового контролю податковий контроль здійснюється шляхом: 62.1.1. ведення обліку платників податків;62.1.2 інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності контролюючих органів; 62.1.3. перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин; 62.1.4. моніторингу контрольованих операцій та опитування посадових, уповноважених осіб та/або працівників платника податків відповідно до статті 39 цього Кодексу.

Таким чином, реалізуючи повноваження, надані Податковим кодексом України здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва, обігу та реалізації підакцизних товарів, податковим органом було проведено перевірку.

З урахуванням наведеного, уповноважені особи ГУ ДПС у Львівській області вправі проводити фактичну перевірку незалежно від настання певних обставин, а реалізуючи завдання, які покладені законом (пп. 80.2.4 п. 80.2 ст. 80 ПК України) на контролюючі органи.

Крім того, Податковим органом, у наказі про призначення перевірки, викладена підстава проведення перевірки - з метою дотримання порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі свідоцтв про державну реєстрацію, виробництва та обігу підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками.

Також, наказ ГУ ДФС у Львівській області від 28.11.2018 №6962 проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 » містить: дату і найменування контролюючого органу; найменування та реквізити суб`єкта; адреса об`єкта; мету перевірки підстави для проведення перевірки, визначені Кодексом, зокрема пп. 80.2.4 п. 80.2 ст. 80 Кодексу; дату початку пер тривалість перевірки, що відповідає вимогам п.81.1 ст.81 Кодексу. Вказаний наказ містить підпис начальника ДФС та скріплений печаткою контролюючого органу.

З урахуванням наведеного суд не погоджується із доводами позивача про невідповідність наказу Головного управління ДФС у Львівській області від 28.11.2018 №6962 вимогам пункту 81.1 статті 81 ПК України в частині зазначення та обґрунтування підстав для проведення перевірки.

Також, позивач у відповіді на відзив стверджує, що не знав про існування наказу ГУ ДФС у Львівській області від 28.11.2018 №6962 «Про проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 », а також про те, що такий наказ не надсилався позивачу відповідно до вимог законодавства України.

Разом з тим, суд критично оцінює такі доводи позивача з огляду на наступне.

Судом з матеріалів справи встановлено, що фактична перевірка господарської одиниці, а саме магазину, що розташований за адресою с Терло, Старосамбірського району, суб`єкта господарської діяльності ОСОБА_1 проведено у присутності продавця магазину - ОСОБА_2 .

Суд зазначає, що фактичні перевірки мають певну специфіку щодо процедури їх проведення і, як слідує з положень п. 81.1 ст. 81 Кодексу, можуть бути розпочаті як в присутності платника податків, так і в присутності його посадових (службових) осіб або його уповноваженого представника, або осіб, які фактично проводять розрахункові операції незалежно від належного чи неналежного оформлення трудових відносин цих осіб).

ОСОБА_2 , як слідує з акту перевірки, є собою, яка фактично проводила розрахункові операції на час проведення фактичної перевірки.

Саме ОСОБА_2 відповідно до норм Податкового кодексу України працівники ГУ ДПС у Львівській області, що здійснювали перевірку, пред`явили службові посвідчення, наказ та направлення на перевірку.

При цьому, у направленнях на перевірку від 30.11.2018 №11558, №11559 зазначено, що ОСОБА_2 06.12.2018 року вручено копію наказу від 28.11.2018 №6962, тому у контролюючого органу не було обов`язку скеровувати такий поштою.

Щодо податкових повідомлень - рішень від 17.12.2018 №, № винесених на підставі акту перевірки, то останні були надіслані контролюючим органом у відповідності до ст.58 Кодексу, про що свідчить долучений до матеріалів справи доказ квитанція про надсилання податкових повідомлень рішень (а.с.39).

Решта доводів та заперечень позивача висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Суд додатково також звертає увагу на постанову Великої Палати Верховного Суду № 816/228/17 від 08.09.2021 року, у якій наголошено, що неправомірність дій контролюючого органу при призначенні і проведенні перевірки не може бути предметом окремого позову, але може бути підставами позову про визнання протиправними рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки. При цьому підставами для скасування таких рішень є не будь-які порушення, допущені під час призначення і проведення такої перевірки, а лише ті, що вплинули або об`єктивно могли вплинути на правильність висновків контролюючого органу за результатами такої перевірки та відповідно на обґрунтованість і законність прийнятого за результатами перевірки рішення.

За таких обставин, суд зазначає, що підставами для скасування податкового повідомлення-рішення є не будь-які порушення, допущені контролюючим органом під час призначення і проведення перевірки, а лише ті, що вплинули або об`єктивно могли вплинути на правильність висновків контролюючого органу за результатами перевірки та відповідно на обґрунтованість і законність прийнятого за результатами перевірки рішення.

Як вже зазначалось судом, за результатом перевірки відповідачем встановлено порушення позивачем - Постанови Кабінету Міністрів України «Про встановлення розміру мінімальних оптово відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв» від 30.10.2008 ; 957 (зі змінами та доповненнями); п. 11 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні від 29.12.2018 №148.

У позовній заяві позивачем не заявлено підстав позову саме стосовно виявленого порушення вимог Постанови Кабінету Міністрів України «Про встановлення розміру мінімальних оптово відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв» та Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, відповідно щодо спростування наявності виявленого порушення.

Таким чином, під час судового розгляду справи судом не виявлено порушень під час призначення та проведення фактичної перевірки, які б вплинули на обґрунтованість і законність прийнятого спірних податкових повідомлень-рішень.

За таких обставин, спірні податкові повідомлення рішення прийнято відповідачем із додержанням критеріїв, викладених у ч. 2 ст. 2 КАС України.

Як зазначено у частині першій статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням з`ясованих обставин, досліджених матеріалів справи суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню

За правилами статті 139 КАС України, судом не вирішується питання про розподіл судових витрат.

Керуючись ст.ст. 19-20, 22, 25-26, 90, 139, 241-246, 250, 251, 255, 295, КАС України, суд

в и р і ш и в :

у задоволенні адміністративного позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень відмовити повністю.

Судові витрати розподвлу не підлягають.

Рішення може бути оскаржене, згідно зі ст. 295 КАС України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили, згідно зі ст. 255 КАС України, після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 16.09.2022.

Суддя Грень Н.М.