Справа № 640/36745/21
Суддя: Шевченко Н.М.
Дата ухвалення: 2022-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 вересня 2022 року м. Київ № 640/36745/21

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Шевченко Н. М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (позивач, ОСОБА_1 ) звернувся із позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (відповідач, ГУ ПФУ в м. Києві), в якому просить суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови зарахувати до трудового стажу ОСОБА_1 періоди догляду нею за дитиною інвалідом віком до 16 років з 13.06.2000 по червень 2003 та 3 01.06.2003 по 02.02.2004;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві зарахувати до трудового стажу ОСОБА_1 періоди догляду нею за дитиною інвалідом віком до 16 років з 13.06.2000 по червень 2003 та з 01.06.2003 по 02.02.2004, перерахувати та виплачувати ОСОБА_1 пенсію, з урахуванням періодів догляду нею за дитиною інвалідом віком до 16 років з 13.06.2000 по червень 2003 та з 01.06.2003 по 02.02.2004, починаючи з моменту призначення пенсії.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач протиправно не врахував періоди догляду за дитиною інвалідом у страховий стаж. Посилаючись на відсутність необхідних документів, залишає поза увагою обов`язок такі документи складати самостійно.

У відзиві на позовну заяву відповідач зазначає, що діяв на підставі законів України, порядків, затверджених Кабінетом Міністрів України, з огляду на що, позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Вивчивши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, суд зазначає наступне.

Із матеріалів справи убачається, що позивач перебуває на обліку в ГУ ПФУ в м. Києві та отримує пенсію за віком з березня 2021 року.

Зі змісту наданої позивачем копії трудової книжки убачається, що позивач 13.06.2000 була звільнена з роботи для догляду за дитиною до 6 років. Наступний запис у трудовій книжці, про зарахування на посаду, датований 02.02.2004.

ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що зазначено у медичному висновку № 14/1 від 10.06.1998. Цим же висновком засвідчується, що ОСОБА_2 є дитиною-інвалідом з дитинства, висновок дійсний до червня 2003 року.

Інший медичний висновок № 27 від 16.05.2003 засвідчує аналогічні обставини та дійсний до 01.06.2008.

Після розрахунку пенсії позивачу, останній стало відомо про неврахування періоду догляду за дитиною, який розпочався 13.06.2000 та завершився 02.02.2004.

У відповідь на звернення позивача, листом ГУ ПФУ в м. Києві від 29.09.2021 в перерахунку пенсії відмовлено у зв`язку з відсутністю підтверджуючих документів, якими засвідчується інвалідність дитини.

Іншим листом ГУ ПФУ в м. Києві від 02.09.2021, у відповідь на запит представника позивача, повідомило про необхідні документи для зарахування стажу, які позивачем не надавались. Додатково увага звертається на необхідності сплати страхових внесків, починаючи з 01.01.2004.

Не погоджуючись із діями ГУ ПФУ в м. Києві, позивач звернулась до суду. Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частинами 1- 2 ст. 7 КАС України встановлено, що суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Право особи на отримання пенсії, як складова права на соціальний захист, є її конституційним правом.

Відповідно до п. 9 ст. 11 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (Закон № 1058-IV) загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню підлягають один з непрацюючих працездатних батьків, усиновителів, опікун, піклувальник, які фактично здійснюють догляд за дитиною з інвалідністю.

Частиною 2 ст. 24 Закону № 1058-IV визначено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Згідно з ч. 4 ст. 24 Закону № 1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

За приписами п. «ж» ст. 3 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на трудову пенсію мають особи, зайняті суспільно корисною працею, при додержанні інших умов, передбачених цим Законом, зокрема особи, які здійснюють догляд за інвалідом І групи або дитиною-інвалідом віком до 16 років, а також за пенсіонером, який за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду.

Пунктом «є» ч. 3 ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що до стажу роботи зараховується час догляду за інвалідом І групи або дитиною-інвалідом віком до 16 років, а також за пенсіонером, який за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду.

Відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та пункту 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Пунктом 10 Порядку № 637 передбачено, що час догляду за інвалідом І групи, дитиною-інвалідом віком до 16 років, а також пенсіонером, який за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, встановлюється на підставі: акта обстеження фактичних обставин здійснення догляду; документів, що засвідчують перебування на інвалідності (для інвалідів І групи і дітей-інвалідів) і вік (для престарілих і дітей інвалідів).

Акт обстеження фактичних обставин здійснення догляду складається органами Пенсійного фонду України на підставі відомостей житлово-експлуатаційних або інших організацій за місцем проживання (реєстрації), сільських, селищних рад, опитування осіб, за якими здійснюється догляд, та їх сусідів, інших даних.

Документами, які підтверджують перебування на інвалідності, можуть бути виписка із акта огляду медико-соціальної експертної комісії, медичні висновки, пенсійне посвідчення, посвідчення одержувача допомоги або довідка органів праці та соціального захисту населення або Пенсійного фонду та інші документи.

Відповідно до абз. 8, п. п. 5 п. 2.1 Розділу II Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 до заяви про призначення пенсії за віком додаються документи про народження дитини, виховання її до шестирічного віку, про визнання дитини заявника особою з інвалідністю з дитинства або дитиною з інвалідністю (при призначенні пенсії згідно з абзацом першим пункту 3 частини першої статті 115 Закону).

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 115 Закону № 1058-IV, право на призначення дострокової пенсії за віком мають, в тому числі, жінки, які народили п`ятьох або більше дітей та виховали їх до шестирічного віку, матері осіб з інвалідністю з дитинства, які виховали їх до зазначеного віку, - після досягнення 50 років та за наявності страхового стажу не менше 15 років. При цьому до числа осіб з інвалідністю з дитинства належать також діти з інвалідністю віком до 16 років.

Таким чином, акт обстеження фактичних обставин здійснення догляду не є єдиним документом, що підтверджує факт догляду за дитиною-інвалідом віком до 16 років, натомість, це лише один із документів, на підставі якого можливо встановити право особи на зарахування періоду догляду за дитиною до страхового стажу, що дає право на пенсію.

Згадана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 17.07.2018 у справі № 682/1212/16-а, на яку релевантно посилається позивач.

За даних обставин суд констатує допущення зі сторони ГУ ПФУ в м. Києві надмірного формалізму щодо визначення істотних для вирішення спору обставин. Зокрема, той факт, що позивач доглядала за неповнолітньою дитиною-інвалідом у період з 13.06.2000 по 02.02.2004, підтверджується відомостями з трудової книжки позивача та медичних документів її сина.

Ураховуючи те, що надані до матеріалів справи документи дозволяють дійти висновку про наявність права позивача на зарахування в якості трудового стажу період догляду за дитиною-інвалідом, належним способом поновлення даного права є зобов`язання ГУ ПФУ в м. Києві здійснити відповідний перерахунок з дати призначення пенсії.

Згідно зі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Перший протокол), кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Рішенням ЄСПЛ у справі «Крістіан Мюллер проти Австрії» від 16.12.1974 надано позицію щодо застосування статті 1 Першого протоколу, згідно з якою, обов`язок робити внесок у систему соціального забезпечення може, за певних обставин, надати право власності на активи, які використовуються для виплати пенсій.

Ототожнення пенсійних виплат з майном, в розумінні статті 1 Першого протоколу, ЄСПЛ здійснив також у рішенні від 16.03.2010 у справі «Карсон та інші проти Сполученого Королівства» та від 07.02.2014 у справі «Пікчур проти України».

Таким чином, право особи на пенсію є майном у розумінні Першого протоколу, якого особа може бути позбавлена лише за обґрунтованою необхідністю в інтересах суспільства.

При цьому, поняття «майно», за практикою ЄСПЛ, віднесено до категорії автономних інститутів та не залежить від формальних класифікацій у внутрішньому праві.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Ураховуючи недоведеність відповідачем обставин, за яких можливе порушення права позивача у розрахунку пенсії в належному розмірі, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 77, 90, 139, 241- 247, 255, 293, 295- 297 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В :

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії задовольнити.

2. Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови у зарахуванні до трудового стажу ОСОБА_1 періоди догляду за дитиною-інвалідом віком до 16 років з 13.06.2000 по червень 2003 року та 3 01.06.2003 по 02.02.2004.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві зарахувати до трудового стажу ОСОБА_1 періоди догляду за дитиною-інвалідом віком до 16 років з 13.06.2000 по червень 2003 року та з 01.06.2003 по 02.02.2004.

4. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві перерахувати та виплачувати ОСОБА_1 пенсію, з урахуванням періодів догляду нею за дитиною інвалідом віком до 16 років з 13.06.2000 по червень 2003 року та з 01.06.2003 по 02.02.2004, починаючи з дати призначення пенсії.

5. Стягнути витрати зі сплати судового збору за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на користь ОСОБА_1 у розмірі 908,00 (дев`ятсот вісім) гривень.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ).

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві (04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, будинок 16 ).

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 255 КАС України та може бути оскаржене за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295- 297 Кодексу адміністративного судочинства України відповідно.

Суддя Н.М. Шевченко