Справа № 160/9719/22
Суддя: Царікова Олена Василівна
Дата ухвалення: 2022-09-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 вересня 2022 року Справа № 160/9719/22
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
Головуючого судді: Царікової О.В.,
секретаря судового засідання: Стеблянко А.А.,
представника позивача: Маєвської К.В.,
представника відповідача: Пилипчука Є.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу №160/9719/22 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби у Дніпропетровській області, про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,
08.07.2022 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби у Дніпропетровській області, в якому позивач просить:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Державної міграційної служби у Дніпропетровській області про скасування рішення про оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням від 29.06.2022 відносно ОСОБА_1 ;
- зобов`язати Головне управління ДМС у Дніпропетровській області направити інформацію до територіальних органів ДМС України та в Адміністрацію Державної прикордонної служби України про протиправність і скасування рішення Головного управління ДМС у Дніпропетровській області про скасування рішення про оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням від 29.06.2022 відносно ОСОБА_1 ;
- зобов`язати Головне управління ДМС у Дніпропетровській області направити інформацію до територіальних органів ДМС України направити інформацію у відомчу базу даних ДМС України для видалення інформації про недійсність паспорта громадянина України у формі ID-картки № НОМЕР_1 , дійсного до 20.12.2029, на ім`я ОСОБА_1 .
В обґрунтування адміністративного позову позивачем зазначено, що 29.06.2022 Головним управлінням ДМС у Дніпропетровській області було прийнято рішення відносно ОСОБА_1 про скасування рішення про оформлення набуття ним громадянства України за територіальним походженням, про що відповідачем було складено відповідну довідку №1201.4.4-6522/12.2-22 від 30.06.2022. В означеній довідці зазначено, що громадянин України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Вінниця, Вінницької області, набув громадянство України шляхом обману, унаслідок подання свідомо неправдивих відомостей або фальшивих документів, а саме: 1) не виконав подане відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону України «Про громадянство України» зобов`язання припинити іноземне громадянство протягом 2 років з моменту набуття громадянства України, а не залежних від особи причин неотримання документа про припинення іноземного громадянства немає; 2) не повернув паспорт Держави Ізраїль до уповноважених органів цієї держави; 3) інші неправдиві відомості та фальшиві документи, які подані для набуття громадянства України, або приховування будь-якого суттєвого факту, за наявності якого особа не може набути громадянства України відповідно до статті 8 Закону України «Про громадянство України».
Позивач наголошує, що жодних неправдивих відомостей при оформленні громадянства України не надавав, невиконання позивачем зобов`язання з повернення паспорта громадянина Ізраїлю не є підставою для прийняття оскарженого рішення, та вважає, що оскаржене рішення було прийнято відповідачем безпідставно, оскільки вказаних обставин: обману, подання неправдивих відомостей позивач не вчиняв, а доводи, викладені у довідці №1201.4.4-6522/12.2-22 від 30.06.2022 є хибними та не ґрунтуються на певних фактах.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.07.2022 означений адміністративний позов прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі №160/9719/22 за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 02.08.2022. Останнє судове засідання у справі відбулося 06 вересня 2022 року.
Також, означеною ухвалою витребувано від ГУ ДМС у Дніпропетровській області додаткові докази по справі, а саме:
- належним чином засвідчену копію рішення ГУ ДМС у Дніпропетровській області від 29.06.2022 (або іншої дати) про скасування рішення про оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ;
- належним чином засвідчену копію справи про оформлення набуття громадянства України відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.07.2022 у справі № 160/9719/22, у задоволенні заяви представника ОСОБА_1 про забезпечення адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, відмовлено повністю.
У судовому засіданні 06 вересня 2022 року представник позивача підтримав позовні вимоги, наголошував на безпідставності оскарженого рішення, просив задовольнити позов у повному обсязі. Представник відповідача заперечував у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, вважав їх необґрунтованими.
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення справи по суті, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального та процесуального права, суд зазначає таке.
21.03.2019 (30.08.2019 після доопрацювання) громадянин Держави Ізраїль ОСОБА_2 , уродженець м. Вінниця, Вінницької області, ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся до Центрального РВ у м. Дніпрі Головного управління ДМС у Дніпропетровській області з заявою про оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням, відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про громадянство України».
20.08.2019 ОСОБА_1 подав зобов`язання протягом двох років з моменту набуття ним громадянства України припинити громадянство Держави Ізраїль і подати до органу, що видав йому тимчасове посвідчення громадянина України документ про припинення громадянства Держави Ізраїль. У разі неотримання з незалежних причин документа про припинення громадянства Держави Ізраїль, позивач зобов`язався подати декларацію про відмову від громадянства Держави Ізраїль і повернути національний паспорт громадянина Держави Ізраїль до уповноваженого органу цієї держави.
На момент подачі зазначеної вище заяви, ОСОБА_1 був документований паспортом громадянина Держави Ізраїль № НОМЕР_5 , виданим 22.08.2018 в Єрусалимі, строком дії до 21.08.2023.
20.08.2019 позивачем під час подання документів для оформлення громадянства України подано пояснення щодо зміни ім`я з ОСОБА_4 на ОСОБА_5 . У поясненні позивач зазначив, що у паспорті № НОМЕР_5 та попередніх паспортах уповноважені органи Держави Ізраїль зазначають у графі: «Given name» його ім`я, а попереднє ім`я у дужках. При зверненні до уповноважених органів Держави Ізраїль з клопотанням видати новий паспорт без зазначення попереднього імені в дужках, позивачем отримано відмову. Таким чином, ОСОБА_1 просив Головне управління ДМС в Дніпропетровській області не відмовляти йому у набутті громадянства, а зареєструвати його громадянином України з зазначенням його імені та прізвища як ОСОБА_1 . Вказане підтверджується Свідоцтвом про зміну прізвища та імені від 25.11.2012.
30.09.2019 на підставі рішення Головного управління ДМС в Дніпропетровській області ОСОБА_1 оформлено набуття громадянства України за територіальним походженням, відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про громадянство України», та 09.10.2019 йому оформлена довідка про реєстрацію особи громадянином України №1531/19, яка є підставою для оформлення тимчасового посвідчення громадянина України.
10.12.2019 ОСОБА_1 подав декларацію про відмову від іноземного громадянства, у зв`язку з тим, що існують не залежні від нього причини неотримання документа про припинення іноземного громадянства Держави Ізраїль, а саме: вартість оформлення виходу з громадянства Держави Ізраїль становить 2590,00 гривень, що перевищує половину розміру мінімальної заробітної плати, установленого законом в Україні на момент, коли особа набула громадянства України. Станом на 30.09.2019 розмір мінімальної плати в Україні становив 4173 гривень. У зв`язку з цим, позивач зобов`язався повернути паспорт громадянина Держави Ізраїль до уповноважених органів цієї держави, не користуватися правами громадянина Держави Ізраїль і не виконувати обов`язків, передбачених законодавством для громадян цієї держави. ОСОБА_1 також повідомлено, що в разі невиконання цього зобов`язання, у його відношенні буде прийняте рішення про скасування громадянства України на підставі ст. 21 Закону України «Про громадянство України».
Листом №1214-380/1214-22 від 06.07.2022, виданим Центральним відділом у місті Дніпрі Головного управління ДМС у Дніпропетровській області, позивача проінформовано щодо прийняття відносно нього рішення про скасування рішення про оформлення громадянства України за територіальним походженням на підставі неповернення паспорта громадянина Держави Ізраїль до уповноважених органів цієї держави, згідно подання Центрального відділу у м. Дніпрі ГУ ДМС України у Дніпропетровській області від 29.06.2022 про скасування рішення про оформлення набуття громадянства України.
Разом із зазначеним вище листом позивачем отримано довідку №1201.4.4-6522/12.2-22 від 30.06.2022 про наявність підстав для скасування рішення про оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням, видану Головним управлінням ДМС у Дніпропетровській області, якою зазначено, що громадянин України ОСОБА_1 набув громадянство України за територіальним походженням на підставі ст. 8 Закону України «Про громадянство України» шляхом обману, унаслідок подання свідомо неправдивих відомостей або фальшивих документів, а саме: 1) не виконав подане відповідно до ч.5 ст.8 Закону України «Про громадянство України» зобов`язання припинити іноземне громадянство протягом 2 років з моменту набуття громадянства України, а не залежних від особи причин неотримання документа про припинення іноземного громадянства немає; 2) не повернув паспорт Держави Ізраїль до уповноважених органів цієї держави; 3) інші неправдиві відомості та фальшиві документи, які були подані для набуття громадянства України, або приховування будь-якого суттєвого факту, за наявності якого особа не може набути громадянства України відповідно до ст. 8 Закону України «Про громадянство України».
Головне управління ДМС у Дніпропетровській області листом №1201.4.4-1720/12.3-22 від 16.02.2022 «Про надання інформації» зазначило, що 10.02.2022 до Головного управління ДМС у Дніпропетровській області надійшла інформація з Офісу Генерального прокурора стосовно того, що ОСОБА_1 не виконав зобов`язання щодо повернення паспорту громадянина Держави Ізраїль та 01.03.2020 документований паспортом громадянина Держави Ізраїль № НОМЕР_3 , місце видачі: Єрусалим, строком дії до 28.02.2025. На цій підставі, для вирішення питання щодо можливого скасування рішення про оформлення набуття громадянства України вказаній особі Головне управління ДМС у Дніпропетровській області просило Посольство Держави Ізраїль в Україні перевірити зазначену інформацію та повідомити Головне управління ДМС у Дніпропетровській області щодо документування вищезазначеним паспортом громадянина Держави Ізраїль.
16.02.2022 Головне управління ДМС у Дніпропетровській області листом №1201.4.4-1719/12.3-22 «Про надання інформації» звернулося до Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України з проханням надати інформацію про перетин ОСОБА_1 державного кордону України з 10.12.2019 по дату складання даного листа.
У відповідь листом №91-8719/0/15-22-вих від 03.05.2022 Головне управління ДМС у Дніпропетровській області повідомлено, що Головний центр обробки спеціальної інформації не має правових підстав для надання запитуваної інформації, оскільки така інформація є інформацією з обмеженим доступом та стосується приватного життя особи, про яку запитується, і її захист від неналежного поширення забезпечується Конституцією України, законами України «Про інформацію», «Про захист персональних даних», а тому може поширюватися лише за згодою особи або в інших, передбачених законом, випадках.
17.02.2022 від Посольства Держави Ізраїль в Україні до Головного управління ДМС у Дніпропетровській області надійшов лист (вх. №2488/1/1201-22 від 22.02.2022), яким зазначено, що громадянин ОСОБА_1 має з`явитися у посольство Держави Ізраїль і особисто замовити документ, що підтверджує чи спростовує його належність до громадянства Держави Ізраїль.
Листом Головного управління ДМС в Дніпропетровській області №1201.4.4/7648-22 від 12.04.2022 зазначено, що в ході перевірки було встановлено, що ОСОБА_1 не виконав зобов`язання щодо повернення паспорта громадянина Держави Ізраїль та 01.03.2020 документований паспортом громадянина Держави Ізраїль № НОМЕР_3 , місце видачі: Єрусалим, строком дії до 28.02.2025. На підставі викладеного, для вирішення питання щодо можливого скасування рішення про оформлення набуття громадянства України вказаній особі Головним управлінням ДМС у Дніпропетровській області були направлені запити до Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України про надання інформації щодо перетину ОСОБА_1 державного кордону України за період з 10.12.2019 по час складання листа та до Посольства Держави Ізраїль в Україні щодо перевірки документування вищезазначеним паспортом громадянина Держави Ізраїль та належності до громадянства Держави Ізраїль. 22.02.2022 до ГУ ДМС України у Дніпропетровській області надійшла відповідь з Посольства Держави Ізраїль в Україні, що для надання документа, що підтверджує чи спростовує належність до громадянства Держави Ізраїль ОСОБА_1 необхідно особисто звернутися до Посольства Держави Ізраїль.
Листом №6.4-1780/6-22 від 19.04.2022 ДМС України повідомило, що ДМС України не має документально підтвердженої інформації про оформлення ОСОБА_1 паспорта громадянина Держави Ізраїль після подання ним у 2019 році декларації про відмову від громадянства Держави Ізраїль. Водночас, згаданим листом ДМС поінформувала, що у разі надання Офісом Генерального прокурора документального підтвердження інформації щодо документування ОСОБА_1 паспортом громадянина Держави Ізраїль після 2019 року, отриманої від ізраїльської сторони, ДМС України буде вжито заходів в рамках ст. 21 Закону України «Про громадянство України».
13.06.2022 до Офісу Генерального прокурора від Підрозділу правової допомоги секції міжнародної координації та операцій відділу координації та операцій департаменту розслідувань та розвідки Національної поліції Ізраїлю надійшли матеріали виконання згаданого запиту, датовані 08.06.2022, згідно яких вбачається, що ОСОБА_1 є громадянином Ізраїлю, який має номер паспорта громадянина Ізраїлю: НОМЕР_3 , дата видачі: 01.03.2020, строк дії 28.02.2025. Щодо запитуваних документів, наданих суб`єктом запиту, під час його натуралізації в Ізраїлі щодо захисту особистого життя надання таких документів може вважатися порушенням його прав на недоторканність особистого життя. Крім того, в означеній відповіді наголошено, що відповідно до ст. 10 Закону Ізраїлю про міжнародну правову допомогу №758-1998, докази та/або інформація, надані в рамках правової допомоги у зв`язку з кримінальною справою, використовуються лише в тій кримінальній справі, у якій вони були запитані. Якщо необхідно використовувати ці матеріали (повністю або частково) з будь-якою іншою метою, Національна поліція Ізраїлю просила звернутися в їх офіс, щоб з`ясувати, чи можна отримати дозвіл або схвалення.
Судом встановлено, що 06.07.2022 ОСОБА_1 був затриманий співробітником Святошинського УП ГУНП у м. Києві, що підтверджується протоколом про затримання від 06.07.2022. Зі змісту вказаного протоколу випливає, що позивач затриманий з метою подальшої видачі іноземній державі (екстрадиції).
Ухвалою Київського апеляційного суду у справі №11-сс/824/2838/2022 задоволено апеляційну скаргу захисника Коломійчука В.О., який діє в інтересах ОСОБА_1 . Ухвалу слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 08.07.2022, якою задоволено клопотання керівника Святошинської окружної прокуратури м. Києва Тимошенка М. про застосування тимчасового арешту та застосовано до ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Держави Ізраїль, тимчасовий арешт строком на 40 діб, тобто до 12.08.2022 включно, до надходження запиту про його видачу від компетентних органів Федеративної Республіки Німеччина, скасовано. Постановлено нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання керівника Святошинської окружної прокуратури м. Києва Тимошенка М. про застосування тимчасового арешту відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Держави Ізраїль, строком на 40 діб, відмовлено. Звільнено з-під варти ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
В означеному судовому рішенні у справі №11-сс/824/2838/2022 вказано, що в матеріалах справи наявні документи, в яких стверджується, що ОСОБА_1 є громадянином України, зокрема, це повідомлення про підозру, ухвала слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 31.01.2022. В судовому засіданні стороною захисту подано оригінал паспорту громадянина України, виданого на ім`я ОСОБА_1 . Будь-які належні документи, які б свідчили, що ОСОБА_1 позбавлений громадянства України в матеріалах справи відсутні. Посилання сторони обвинувачення в наданому на розгляд клопотанні про застосування тимчасового арешту про позбавлення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянства України є, на думку колегії суддів, недоведеними, оскільки з наданих матеріалів справи відповідного рішення Державної міграційної служби України не міститься, а присутній тільки лист Департаменту з питань громадянства, паспортизації та реєстрації про начебто наявність існування рішення Головного управління ДМС у Дніпропетровській області від 29.06.2022 про скасування рішення Головного управління ДМС у Дніпропетровській області від 30.09.2019 про оформлення набуття ОСОБА_1 громадянства України за територіальним походженням.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 04.08.2022 у справі №11-сс/824/2838/2022, єдиний унікальний номер №753/7562/22 задоволено апеляційну скаргу захисника Коломійчука В.О. в інтересах особи, щодо якої здійснюється екстрадиційна перевірка ОСОБА_1 . Ухвалу слідчого судді Дарницького районного суду міста Києва від 23.07.2022, якою частково задоволено клопотання начальника відділу екстрадиції та співробітництва Департаменту міжнародно-правового співробітництва Офісу Генерального прокурора Шаповал О.М. про застосування щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою (екстрадиційний арешт) до вирішення питання про його видачу та фактичну передачу до Федеративної Республіки Німеччина, але не більше дванадцяти місяців, та застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою (екстрадиційний арешт) строком на 59 днів, тобто до 19.09.2022, скасовано. Постановлено нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання начальника відділу екстрадиції та співробітництва Департаменту міжнародно-правового співробітництва Офісу Генерального прокурора Шаповал О.М. про застосування щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою (екстрадиційний арешт) до вирішення питання про його видачу та фактичну передачу до Федеративної Республіки Німеччина, але не більше дванадцяти місяців, відмовлено. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнено з-під варти.
Позивач, вважаючи протиправним оскаржене рішення, звернувся до суду із цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.
На підставі ч. 2 ст. 3 Конституції України права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.
Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно ч. 1 ст. 25 Конституції України громадянин України не може бути позбавлений громадянства і права змінити громадянство.
Правовий зміст громадянства України, підстави і порядок його набуття та припинення, повноваження органів державної влади, що беруть участь у вирішенні питань громадянства України, порядок оскарження рішень з питань громадянства, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових і службових осіб визначається Законом України «Про громадянство України» від 18.01.2001 №2235-ІІІ.
Відповідно до абз. 2 ст. 1 Закону України «Про громадянство України» громадянство України правовий зв`язок між фізичною особою і Україною, що знаходить свій вияв у їх взаємних правах та обов`язках.
Відповідно до абз. 12 ст. 1 Закону України «Про громадянство України» зобов`язання припинити іноземне громадянство письмово оформлена заява іноземця про те, що в разі набуття громадянства України він припинить громадянство (підданство) іншої держави або громадянства (підданства) інших держав і протягом двох років з моменту набуття ним громадянства України подасть документ про припинення громадянства (підданства) іншої держави або громадянств (підданств) інших держав до органу, що видав йому тимчасове посвідчення громадянина України.
Згідно абз. 19 ст. 1 Закону України «Про громадянство України» декларація про відсутність іноземного громадянства документ, в якому особа повідомляє про відсутність у неї іноземного громадянства (підданства) або громадянств (підданств) з обґрунтуванням причин такої відсутності.
Відповідно до абз. 13 ст. 1 Закону України «Про громадянство України» незалежна від особи причина неотримання документа про припинення іноземного громадянства (підданства) невидача особі, в якої уповноважені органи держави її громадянства (підданства) прийняли клопотання про припинення іноземного громадянства (підданства), уповноваженим органом такої держави документа про припинення громадянства (підданства) особи у встановлений законодавством іноземної держави строк (крім випадків, коли особі було відмовлено у припиненні громадянства (підданства) чи протягом двох років з дня подання клопотання, якщо строк не встановлено, або відсутність у законодавстві іноземної держави процедури припинення її громадянства (підданства) за ініціативою особи чи нездійснення такої процедури.
Згідно абз. 16 ст. 1 Закону України «Про громадянство України» декларація про відмову від іноземного громадянства - документ, у якому іноземець, який узяв зобов`язання припинити іноземне громадянство і в якого існують незалежні від нього причини неотримання документа про припинення іноземного громадянства (підданства) або іноземних громадянств (підданств), засвідчує свою відмову від громадянства (підданства) іншої держави або громадянств (підданств) інших держав.
Статтею 2 Закону України «Про громадянство України» визначено, що законодавство України про громадянство ґрунтується на таких принципах: 1) єдиного громадянства громадянства держави Україна, що виключає можливість існування громадянства адміністративно-територіальних одиниць України. Якщо громадянин України набув громадянство (підданство) іншої держави або держав, то у правових відносинах з Україною він визнається лише громадянином України. Якщо іноземець набув громадянство України, то у правових відносинах з Україною він визнається лише громадянином України; 2) запобігання виникненню випадків без громадянства; 3) неможливості позбавлення громадянина України громадянства України; 4) визнання права громадянина України на зміну громадянства; 5) неможливості автоматичного набуття громадянства України іноземцем чи особою без громадянства внаслідок укладення шлюбу з громадянином України або набуття громадянства України його дружиною (чоловіком) та автоматичного припинення громадянства України одним з подружжя внаслідок припинення шлюбу або припинення громадянства України другим з подружжя; 6) рівності перед законом громадян України незалежно від підстав, порядку і моменту набуття ними громадянства України; 7) збереження громадянства України незалежно від місця проживання громадянина України.
За приписами п. 2 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про громадянство України» громадянство України набувається, серед іншого, за територіальним походженням.
Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про громадянство України» особа (іноземець або особа без громадянства), яка сама чи хоча б один із її батьків або її дід чи баба, прадід чи прабаба, або її рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або яка сама чи хоча б один із її батьків або її дід чи баба, прадід чи прабаба, або її рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), а також її неповнолітні діти мають право на набуття громадянства України за територіальним походженням.
Згідно ст. 17 Закону України «Про громадянство України» громадянство України припиняється: 1) внаслідок виходу з громадянства України; 2) внаслідок втрати громадянства України; 3) за підставами, передбаченими міжнародними договорами України.
Пунктом 2 ч. 1 ст. 19 Закону України «Про громадянство України» підставами для втрати громадянства України є: набуття особою громадянства України на підставі статті 9 цього Закону внаслідок обману, свідомого подання неправдивих відомостей або фальшивих документів.
Відповідно до ст. 21 Закону України «Про громадянство України» рішення про оформлення набуття громадянства України скасовується, якщо особа набула громадянство України відповідно до статей 7, 8, 10-13, 15 цього Закону внаслідок подання неправдивих відомостей або фальшивих документів, приховування особою будь-якого суттєвого факту, за наявності якого особа не може набути громадянство України, у тому числі невиконання зобов`язання, взятого особою у зобов`язанні припинити іноземне громадянство (підданство), в декларації про відмову від іноземного громадянства або в декларації про відсутність іноземного громадянства.
Перелік документів, які подаються для встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, припинення громадянства України, скасування рішень про оформлення набуття громадянства України, а також процедуру подання цих документів та провадження за ними, виконання прийнятих рішень з питань громадянства України визначено Порядком провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27.03.2001 №215 (в редакції Указу Президента України від 27.06.2006 №588/2006) (далі Порядок №215).
Відповідно до п. 24 Порядку №215 (в редакції, чинній на момент подачі позивачем заяви про набуття громадянства України за територіальним походженням) для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням особа, яка народилася до 24 серпня 1991 року на території, що стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або на інших територіях, що входили на момент народження особи до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР) (частина перша статті 8 Закону), подає:
а) заяву про набуття громадянства України за територіальним походженням;
б) дві фотокартки (розміром 35 х 45 мм);
в) один із таких документів:
- декларацію про відсутність іноземного громадянства для осіб без громадянства;
- зобов`язання припинити іноземне громадянство для іноземців. Іноземці, які є громадянами (підданими) кількох держав, подають зобов`язання припинити громадянство всіх цих держав. Подання зобов`язання припинити іноземне громадянство не вимагається від іноземців, які є громадянами (підданими) держав, законодавство яких передбачає автоматичне припинення особами громадянства (підданства) цих держав одночасно з набуттям громадянства іншої держави, або якщо міжнародні договори України з іншими державами, громадянами яких є іноземці, передбачають припинення особами громадянства цих держав одночасно з набуттям громадянства України;
- декларацію про відмову особи, якій надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, від іноземного громадянства разом із документом, що підтверджує надання особі статусу біженця чи притулку в Україні, для іноземців, яким надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні;
- заяву про зміну громадянства для іноземців, які є громадянами держав, міжнародні договори України з якими передбачають припинення особами громадянства цих держав одночасно з набуттям громадянства України.
За змістом пункту 22 Порядку №215 для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням особа, серед іншого, подає зобов`язання припинити іноземне громадянство.
Відповідно до пункту 26 Порядку №215 (в редакції, чинній на момент подачі позивачем заяви про набуття громадянства України за територіальним походженням), для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням особа, батько чи мати якої народилися до 24 серпня 1991 року на території, що стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або на інших територіях, що входили на момент їх народження до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР) (частина перша статті 8 Закону, подає документи, передбачені підпунктами "а" - "в" пункту 24 цього Порядку, а також:
а) документ, який підтверджує факт народження відповідно батька чи матері заявника на територіях, зазначених у абзаці першому цього пункту;
б) копію свідоцтва про народження заявника або інші документи, що засвідчують родинні стосунки заявника відповідно з батьком чи матір`ю, які народилися на територіях, зазначених у абзаці першому цього пункту.
Згідно з п. 31 Порядку №215 для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням особа, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра якої постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, що стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або на інших територіях, що входили на момент їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР) (частина перша статті 8 Закону), подає документи, передбачені підпунктами "а"-"в" пункту 24 цього Порядку, а також:
а) документ, що підтверджує факт постійного проживання рідних (повнорідних та неповнорідних) брата чи сестри заявника на територіях, зазначених у абзаці першому цього пункту;
б) документи, що засвідчують родинні стосунки заявника відповідно з рідними (повнорідними та неповнорідними) братом чи сестрою, які постійно проживали на територіях, зазначених у абзаці першому цього пункту.
Згідно п. 88 Порядку №215 (в редакції, чинній на момент скасування рішення про набуття позивачем громадянства України) для скасування рішень про оформлення набуття громадянства України відповідно до статті 21 Закону територіальними органами Державної міграційної служби України, дипломатичними представництвами чи консульськими установами України готуються такі документи:
а) подання про скасування рішення про оформлення набуття громадянства України;
б) документи, які підтверджують, що особа набула громадянство України за територіальним походженням (стаття 8 Закону) або була поновлена у громадянстві України (стаття 10 Закону) шляхом обману, внаслідок подання свідомо неправдивих відомостей або фальшивих документів, приховування будь-якого суттєвого факту, за наявності якого особа не може набути громадянства України (довідка територіального органу Державної міграційної служби України, дипломатичного представництва чи консульської установи про те, що іноземець, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, не подав документ про припинення цього громадянства, виданий уповноваженим органом відповідної держави, до уповноваженого органу України протягом двох років з моменту реєстрації його громадянином України, а незалежні від особи причини неотримання документа про припинення іноземного громадянства не існують (частина п`ята статті 8 та частина друга статті 10 Закону); інформація територіального органу Державної міграційної служби України про те, що іноземець, який подав декларацію про відмову від іноземного громадянства, не повернув паспорт іноземної держави до уповноважених органів цієї держави (частина восьма статті 8 та частина сьома статті 10); інформація про те, що на момент реєстрації громадянином України існували підстави, за наявності яких особа не поновлюється у громадянстві України (частини перша та друга статті 10 з урахуванням частини п`ятої статті 9 Закону; частина п`ята статті 10 Закону); інформація про інші неправдиві відомості та фальшиві документи, які були подані для набуття громадянства України відповідно до статей 8 та 10 Закону, або інформація про приховування будь-якого суттєвого факту, за наявності якого особа не може набути громадянство України відповідно до статей 8 та 10 Закону.
Відповідно до п. 96 Порядку №215 (в редакції, чинній на момент скасування рішення про набуття позивачем громадянства України) подання про скасування рішення про оформлення набуття громадянства України у випадках, передбачених статтею 21 Закону, стосовно особи, яка проживає в Україні, готується територіальним підрозділом Державної міграційної служби України, до якого цією особою подавалися документи щодо оформлення набуття громадянства України.
Подання про скасування рішення про оформлення набуття громадянства України разом із документами, передбаченими підпунктом «б» пункту 88 цього Порядку, надсилається до територіального органу Державної міграційної служби України.
Згідно з п. 97 Порядку №215 (в редакції, чинній на момент скасування рішення про набуття позивачем громадянства України) рішення про оформлення набуття громадянства України скасовується керівником територіального органу Державної міграційної служби України або його заступником.
Повідомлення про скасування рішення про оформлення набуття громадянства України у тижневий строк надсилається до територіального підрозділу Державної міграційної служби України, яким було внесено подання про скасування рішення про оформлення набуття громадянства України.
Територіальний підрозділ Державної міграційної служби України не пізніш як у тижневий строк з дня одержання повідомлення про скасування рішення про оформлення набуття громадянства України повідомляє про це відповідну особу у письмовій формі із зазначенням причин скасування такого рішення.
Із системного аналізу наведених правових норм слідує, що скасування рішення про оформлення набуття громадянства відбувається на підставі подання органів міграційної служби, дипломатичними представництвами чи консульськими установами України та на підставі документів, які підтверджують, що особа набула громадянство України за територіальним походженням шляхом обману, внаслідок подання свідомо неправдивих відомостей або фальшивих документів, приховування будь-якого суттєвого факту, за наявності якого особа не може набути громадянство України.
Тобто, необхідною та обов`язковою умовою для скасування рішення про оформлення набуття громадянства України відповідно до ст. 21 Закону України «Про громадянство України» є встановлення центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері громадянства, факту набуття особою громадянства України шляхом обману, внаслідок подання свідомо неправдивих відомостей або фальшивих документів, приховування будь-якого суттєвого факту, за наявності якого особа не може набути громадянство України.
Як встановлено судом, позивач набув громадянство України за територіальним походженням відповідно до рішення Головного управління ДМС у Дніпропетровській області від 30.09.2019 на підставі ч. 1 ст. 8 Закону України «Про громадянство України».
Підставою для набуття громадянства став факт народження 15.08.1987 на території України.
Крім того, 10.12.2019 позивач подав декларацію про відмову від іноземного громадянства, в якій надав зобов`язання повернути паспорт громадянина Держави Ізраїль до уповноважених органів цієї держави, не користуватися правами громадянина Держави Ізраїль і не виконувати обов`язків, передбачених законодавством для громадян Держави Ізраїль.
24.06.2022 Головним управлінням ДМС у Дніпропетровській області отримано лист ДМС України, до якого долучено копію листа Офісу Генерального прокурора від 13.06.2022, з проханням вжиття заходів, передбачених чинним законодавством України про громадянство щодо ОСОБА_1 .
Враховуючи отриману інформацію, яка свідчить про невиконання позивачем поданого зобов`язання, 29.06.2022 головним спеціалістом Центрального відділу у місті Дніпрі Головного управління ДМС у Дніпропетровській області Володимиром Дмитрієвим підготовлено подання про скасування рішення про оформлення набуття громадянства України відносно ОСОБА_2 .
За таких обставин, відповідач дійшов висновку, що процедура набуття громадянства України позивачем відбулася з порушенням вимог чинного законодавства.
29.06.2022 відповідачем прийнято рішення про скасування рішення Головного управління ДМУ України в Дніпропетровській області від 30.09.2019 про оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням ОСОБА_1 унаслідок подання свідомо неправдивих відомостей, у зв`язку з тим, що громадянство України було набуто, але подану декларацію про відмову від громадянства Держави Ізраїль не виконано, а саме: не повернуто паспорт громадянина Держави Ізраїль до уповноважених органів Держави Ізраїль та користування правами громадянина Держави Ізраїль.
Проте, жодних доказів здійснення відповідачем перевірки, встановлення і підтвердження вказаних у листі Офісу Генерального прокурора обставин, зокрема, чи виконав позивач зобов`язання повернути паспорт Держави Ізраїль до уповноважених органів цієї держави, відповідач не надав.
Разом з тим, відповідачем не надано доказів на підтвердження факту подання позивачем неправдивих відомостей або фальшивих документів, підроблених документів, що на підставі ст. 21 Закону України «Про громадянство України» надало б відповідачу право прийняти рішення про скасування громадянства позивача.
Факт прийняття рішення про набуття позивачем громадянства України за територіальним походженням, відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про громадянство України», сторонами не заперечується.
При цьому, з аналізу норм вищенаведених нормативних актів убачається, що скасування рішення про оформлення набуття громадянства відбувається на підставі подання органів міграційної служби, дипломатичними представництвами чи консульськими установами України та на підставі документів, які підтверджують, що особа набула громадянство України за територіальним походженням шляхом обману, внаслідок подання свідомо неправдивих відомостей або фальшивих документів, приховування будь-якого суттєвого факту, за наявності якого особа не може набути громадянство України.
Тобто, необхідною та обов`язковою умовою для скасування рішення про оформлення набуття громадянства України, відповідно до статті 21 Закону України «Про громадянство України», є встановлення центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері громадянства, факту набуття особою громадянства України шляхом обману, внаслідок подання свідомо неправдивих відомостей або фальшивих документів, приховування будь-якого суттєвого факту, за наявності якого особа не може набути громадянство України.
Крім того, встановленню підлягають також факти, підтверджуючі провину або злочинний намір, подачу завідомо хибних відомостей, обман заявника при отриманні ним паспорта громадянина України.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 19.12.2019 у справі №815/3575/15.
В матеріалах витребуваної судом у відповідача міграційної справи міститься копія листа відповідача від 12.04.2022 №1201/4.4/7648-22 в якому відповідач зазначив, що ним здійснено перевірку можливості скасування набуття громадянства України позивачем. Відповідач зазначає, що в ході вказаної перевірки, ним було направлено запити до Головного Центру обробки спеціальної інформації щодо перетину позивачем державного кордону України за період з 10.12.2019 по дату складення вказаного листа та до Посольства Ізраїль в Україні щодо перевірки документування паспортом Ізраїлю та належності до громадянства Держави Ізраїль.
Отже, відповідач вжив необхідні заходи для отримання передбачених п.п. «б» п. 88 Порядку №215 документів, які підтверджують, що особа набула громадянство України за територіальним походженням (стаття 8 Закону) або була поновлена у громадянстві України (стаття 10 Закону) шляхом обману, внаслідок подання свідомо неправдивих відомостей або фальшивих документів, приховування будь-якого суттєвого факту, за наявності якого особа не може набути громадянства України.
В матеріалах витребуваної у відповідача міграційної справи містяться відповіді, отримані від Посольства Держави Ізраїль на запити відповідача та з Головного Центру обробки спеціальної інформації щодо перетину позивачем державного кордону України, однак, вказані відповіді не містять доказів наявності підстав для скасування рішення про оформлення набуття громадянства позивачем.
У відповідності до п.п. «б» п. 88 Порядку №215 документами, які підтверджують, що особа набула громадянство України за територіальним походженням (стаття 8 Закону) або була поновлена у громадянстві України (стаття 10 Закону) шляхом обману, внаслідок подання свідомо неправдивих відомостей або фальшивих документів, приховування будь-якого суттєвого факту, за наявності якого особа не може набути громадянства України є довідка територіального органу Державної міграційної служби України, дипломатичного представництва чи консульської установи, про те, що іноземець, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, не подано документ про припинення цього громадянства, виданий уповноваженим органом відповідної держави.
Таким чином, за результатами перевірки, здійсненої відповідачем, жодних документів, отриманих законним шляхом, які підтверджують, що особа набула громадянство України за територіальним походженням (стаття 8 Закону) або була поновлена у громадянстві України (стаття 10 Закону) шляхом обману, внаслідок подання свідомо неправдивих відомостей або фальшивих документів, приховування будь-якого суттєвого факту, за наявності якого особа не може набути громадянства України, отримано не було, про що й було зазначено самим відповідачем у його листі від 12.04.2022 №1201/4.4/7648-22.
Доказів здійснення відповідачем перевірки, встановлення та підтвердження вказаних у листі Офісу Генерального прокурора обставин, матеріали справи не містять і про такі відповідач у відзиві на адміністративний позов не зазначав.
При цьому, обов`язок доказування або виправлення помилок та недоліків (у випадку якщо такі мали місце) покладається виключно на державний орган, що приймав рішення, та ні в якому разі, не є підставою для обмеження у правах та свободах, або незаконному позбавленню громадянства України.
Відповідно до статті 21 Закону України «Про громадянство України» рішення про оформлення набуття громадянства України скасовується, якщо особа набула громадянство України відповідно до статей 8 та 10 цього Закону шляхом обману, внаслідок подання свідомо неправдивих відомостей або фальшивих документів, приховування будь-якого суттєвого факту, за наявності якого особа не може набути громадянство України.
Проте, ні рішення відповідача, ні матеріали справи не містять відповідних посилань чи обґрунтувань щодо існування умов, передбачених статтею 21 Закону України «Про громадянство України», для скасування рішення про набуття позивачем громадянства.
Конституційний Суд України у Рішенні №7-рп/2009 від 16.04.2009 висловив правову позицію, відповідно до якої, рішення суб`єкта владних повноважень повинні бути гарантією стабільності суспільних відносин, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього рішення.
Суд, оцінюючи встановлені обставини, дійшов висновку, що хоча лист Офісу Генерального прокурора і є джерелом інформації, проте не є безумовною підставою для скасування органом Державної міграційної служби України рішення про оформлення набуття громадянства України без її підтвердження належними і допустимими доказами, які не додані відповідачем в порушення вимог, встановлених пунктом 88 Порядку №215.
Вказану правову позицію підтримав Верховний Суд у подібних правовідносинах, висловлених у постановах від 19.12.2019 в справі №815/3575/15, від 21.08.2020 в справі №520/2915/19, від 15.12.2020 в справі №640/3004/19.
Таким чином, інформація, надана державою Ізраїль щодо позивача, не могла бути в законний спосіб передана відповідачеві як належний доказ, без додаткового звернення за дозволом або схваленням використання такої інформації з питань, не пов`язаних з вказаним у запиті кримінальним провадженням.
Крім того, вказаний лист Офісу Генерального прокурора, як і відповідь від Держави Ізраїль, не містять жодних відомостей про наявність або відсутність факту невиконання позивачем обов`язку з припинення іноземного громадянства та не містить жодних доказів, підтверджуючих те, що позивач набув громадянство України шляхом обману, унаслідок подання свідомо неправдивих відомостей або фальшивих документів, у зв`язку з тим, що громадянство України було набуто, але подану декларацію про відмову від громадянства Держави Ізраїль не виконано, а саме: не повернуто паспорт громадянина Держави Ізраїль до уповноважених органів Держави Ізраїль та користування правами громадянина Держави Ізраїль, чим обгрунтовано оскаржене рішення.
Більш того, суд відзначає, що надання відомостей при набутті громадянства мало місце у 2019 році, лист Офісу Генерального прокурора датований 13.06.2022, та містить в собі інформацію про обставини, які відбулися у березні 2020 року.
Відповідно до ч. 1 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно зі статтею 74 КАС України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
У ст. 75 КАС України зазначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Судом не встановлено, що при оформленні громадянства України позивач надавав неправдиві відомості або фальшиві документи, а щодо наявності в нього громадянства Держави Ізраїль відповідача було проінформовано. Окрім того, відповідачем проводилася перевірка документів позивача, поданих разом із заявою про оформлення набуття громадянства за територіальним походженням і факту надання позивачем неправдивих відомостей або фальшивих документів відповідачем встановлено не було, що і стало підставою для винесення рішення про оформлення набуття громадянства України.
Суд відзначає, що лист Офісу Генерального прокурора не є достатнім і допустимим доказом подання позивачем свідомо неправдивих відомостей, що дали підстави для набуття позивачем громадянства України, а також того, що громадянство України було набуто, але подану декларацію про відмову від громадянства Держави Ізраїль не виконано, а саме: не повернуто паспорт громадянина Держави Ізраїль до уповноважених органів Держави Ізраїль та користування правами громадянина Держави Ізраїль.
Окрім того, інформація, що міститься в означеному листі, отримана Офісом Генерального прокурора в межах кримінального провадження, з обмеженням її розповсюдження будь-яким особам, не пов`язаним з метою запиту такої інформації, отже поширення отриманої інформації не було санкціоновано відповідними органами Держави Ізраїль, які її надали.
Суд наголошує на недопустимості доказів щодо перетину позивачем державного кордону України, наданих відповідачем до суду, а саме: роздруківок відомостей з системи «Аркан», з огляду на таке.
Структуру, складові та порядок користування інтегрованою міжвідомчою інформаційно-телекомунікаційною системою щодо контролю осіб, транспортних засобів та вантажів, які перетинають державний кордон України (далі система «Аркан») визначає Положення про інтегровану міжвідомчу інформаційно-телекомунікаційну систему щодо контролю осіб, транспортних засобів та вантажів, які перетинають державний кордон, затверджене наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України, Державної митної служби України, Державної податкової адміністрації України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства закордонних справ України, Міністерства праці та соціальної політики України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України від 03.04.2008 №284/287/214/150/64/175/266/75 (далі Положення).
Згідно з п. 6 означеного Положення суб`єктами системи «Аркан» є Адміністрація Державної прикордонної служби України, Служба безпеки України, Служба зовнішньої розвідки України, Міністерство внутрішніх справ України, Державна митна служба України, Державна податкова адміністрація України, Міністерство закордонних справ України, Міністерство праці та соціальної політики України.
Відповідно до п. 31 Положення Адміністрація Держприкордонслужби та інші суб`єкти системи «Аркан» забезпечують використання отриманої інформації виключно зі службовою метою відповідно до законодавства. Така інформація не підлягає поширенню та переданню іншим особам, крім випадків, передбачених законодавством або за згодою суб`єктів системи «Аркан» та Адміністрації Держприкордонслужби.
Згідно з п. 40 Положення посадові особи суб`єктів системи «Аркан» зобов`язані дотримуватися законодавства про інформацію.
На підставі п. 34 Положення у системі «Аркан» використовуються такі основні типи електронних документів (файлів інформаційного обміну):
файл-запит електронний документ (набір даних) визначеної структури, який формується суб`єктом системи «Аркан», надсилається до іншого суб`єкта системи «Аркан» і містить набір критеріїв пошуку інформації у визначених інформаційних ресурсах (базах даних) інформаційної системи органу виконавчої влади;
файл-відповідь електронний документ (набір даних) визначеної структури, який формується суб`єктом системи «Аркан», надсилається до іншого суб`єкта системи «Аркан», від якого отримано файл-запит, і містить відповідь на файл-запит;
файл-повідомлення електронний документ (набір даних) визначеної структури, який формується суб`єктом системи «Аркан», надсилається до іншого суб`єкта системи «Аркан» для оновлення визначених інформаційних ресурсів (баз даних) інформаційної системи органу виконавчої влади;
файл обміну технологічною інформацією електронний документ (набір даних) визначеної структури, який містить відомості про довідники, класифікатори та іншу технологічну інформацію і пересилається між суб`єктами системи «Аркан» з метою інформаційного забезпечення її функціонування;
файл-квитанція електронний документ (набір даних) визначеної структури, який надсилається суб`єкту системи «Аркан», що надіслав файл-повідомлення, файл-запит, файл-відповідь або файл обміну технологічною інформацією, і свідчить про результати обробки відповідного файла.
Згідно переліку інформаційних ресурсів (баз даних) та функціональних завдань системи «Аркан» (додаток до Положення) на отримання запиту-відповіді щодо відомостей про осіб, які перетнули державний кордон, у тому числі іноземців та їх паспортні документи, що зареєстровані в пунктах пропуску через державний кордон уповноважені Державна податкова адміністрація України, Служба безпеки України, Служба зовнішньої розвідки України, Міністерство внутрішніх справ України.
Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 18.07.2012 №481-р затверджено план заходів із створення в Державній міграційній службі відомчої підсистеми інтегрованої міжвідомчої інформаційно-телекомунікаційної системи щодо контролю осіб, транспортних засобів та вантажів, які перетинають державний кордон, на 2012 рік.
Однак, означене розпорядження не змінює норми Положення від 03.04.2008 №284/287/214/150/64/175/266/75 та не надає Державній міграційній службі України статусу суб`єкта системи «Аркан».
Отже, з огляду на викладені обставини, суд не приймає як належні та допустимі докази у справі надані відповідачем роздруківки відомостей з системи «Аркан» щодо перетину позивачем державного кордону України.
Окрім того, як зазначив представник відповідача під час розгляду справи, означені відомості не були підставою для прийняття оскарженого рішення про оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням від 29.06.2022 відносно ОСОБА_1 .
Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Скасування рішення Головного управління ДМС у Дніпропетровській області про оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням від 29.06.2022 позбавило позивача громадянства України та призвело до позбавлення позивача правового статусу в Україні, оскільки особа залишилася без жодного документу, що посвідчує особу. Вказане є порушенням ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, оскільки відсутність у особи документів, що посвідчує особу істотно впливає на приватне життя, обмежуючи реалізацію такого права.
Статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року зазначено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.
У відповідності до Загальної декларації прав людини кожному гарантовано право на громадянство й передбачено, що ніхто не може бути свавільно позбавлений свого громадянства або права змінити своє громадянство (стаття 15).
Європейська конвенція про громадянство в статті 4 закріплює, що правила кожної держави-учасниці, які стосуються громадянства, ґрунтуються на таких принципах:
а) кожна особа має право на громадянство;
b) безгромадянства слід уникати;
c) жодна особа не може бути безпідставно позбавлена громадянства.
Таким чином, громадянство є одним з фундаментальних прав людини, оскільки через зв`язок людини та держави до громадянства якої належить людина, реалізується низка прав та свобод людини. До таких прав зокрема, але не виключно відносяться: право на працю, право на соціальну допомогу, право на доступ до медичної допомоги, можливості отримувати та оформлювати похідні документи, а у випадку позивача, відсутність зв`язку з державою Україна через інститут громадянства позбавляє його права на захист.
Отже, позбавлення громадянства є порушенням статті 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод «Право на повагу приватного та сімейного життя», оскільки сам статус громадянина вже можна розглядати як компонент цього права. Вказане знайшло своє відображення у рішенні Міжнародного суду ООН по справі Ноттенбома, у якому суд наголосив на фундаментальному значенні громадянства у житті кожної людини.
Крім того, аналогічну позицію щодо негативного впливу позбавлення громадянства на гарантовані статтею 8 Конвенції права людини підтримано Європейським судом з прав людини у рішеннях по справах Усманов проти Росії, Салов проти України, Бартік проти Росії, Рамадан проти Мальти.
Варто також прийняти до уваги, зокрема, правову позицію, висловлену в Рішенні Європейського суду з прав людини від 20.10.2011 у справі «Рисовський проти України», в якому Суд зазначив, що потреба виправити минулу «помилку» не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.
Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Судом встановлено, що відповідачем під час прийняття оскарженого рішення недотримано принципу пропорційності, балансу між несприятливими наслідками прав, свобод та інтересів позивача і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, що призводить для настання несприятливих наслідків для позивача.
Аналогічна правова позицій зазначена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 28.02.2020 у справі №520/4398/19.
Таким чином, з аналізу викладених обставин та норм законодавства України, у діях позивача відсутні ознаки, які б свідчили про отримання ним громадянства України за територіальним походженням шляхом обману, внаслідок подання свідомо неправдивих відомостей або фальшивих документів, приховування будь-якого суттєвого факту, за наявності якого позивач не може набути громадянство України.
При розгляді даної адміністративної справи особливо суд наголошує на застосування доктрини «правової процедури», яка міститься в частині 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.
Так, частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року зазначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Судове рішення проголошується публічно, але преса і публіка можуть бути не допущені в зал засідань протягом усього судового розгляду або його частини в інтересах моралі, громадського порядку чи національної безпеки в демократичному суспільстві, якщо того вимагають інтереси неповнолітніх або захист приватного життя сторін, або тією мірою, що визнана судом суворо необхідною, коли за особливих обставин публічність розгляду може зашкодити інтересам правосуддя.
Положення цієї статті ґрунтуються на принципі верховенства права, ця стаття поширює гарантії захисту і на публічно-правові спори між особою і державою.
Означені положення Конвенції корелюють з положеннями Конституції України.
Так, положення частини 1 статті 6 Конвенції співвідносяться з положеннями статті 129 Конституції України, які й містять основні принципи здійснення судочинства і можуть виступати за аналогією також критеріями (стандартами) для перевірки дотримання правової процедури, у разі відсутності в законодавстві такої, органами публічної влади у відносинах з особою.
Відповідні критерії правової процедури (стандарти) у процесі прийняття актів органами публічної влади відображені в рішеннях Європейського суду з прав людини, згідно з якими має бути забезпечене право особи: бути вислуханою; на допомогу і представництво; ознайомитися з матеріалами справи; обґрунтувати органом влади прийняття несприятливих актів; визначити порядок їх оскарження, відшкодувати заподіяну шкоду.
У рішенні Європейського Суду з прав людини від 20.10.2011 у справі «Рисовський проти України» викладено окремі стандарти діяльності суб`єктів владних повноважень, зокрема розкрито елементи змісту принципів «належного врядування», які зобов`язують державні органи запровадити внутрішні процедури, що посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок.
Як зазначено в Рішенні Конституційного Суду України від 13.06.2019 №5-р/2019, Конституція України містить низку фундаментальних положень щодо здійснення державної влади, передбачених статтями 3, 5, 6, 8, 19 Основного Закону. Названі конституційні приписи перебувають у взаємозв`язку, відображають фундаментальне положення конституціоналізму щодо необхідності обмеження державної влади з метою забезпечення прав і свобод людини та зобов`язують наділених державною владою суб`єктів діяти виключно відповідно до усталених Конституцією України цілей їх утворення.
Тому, коли йдеться про вчинення дискреції суб`єктом владних повноважень, такі суб`єкти зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України (ч. 2 ст. 19 Конституції України).
Таким чином, повноваження на здійснення дискреції для органу, по суті, дуже часто перетворюється на свавілля, потребує унормованого визначення правової процедури ним самим.
Правова процедура встановлює межі вчинення повноважень органом публічної влади і, в разі її неналежного дотримання, дає підстави для оскарження таких дій особою, чиї інтереси вона зачіпає, до суду.
Верховний Суд у цій постанові також вказав, що встановлена правова процедура як складова принципу законності та принципу верховенства права є важливою гарантією недопущення зловживання з боку органів публічної влади під час прийняття рішень та вчинення дій, які повинні забезпечувати справедливе ставлення до особи.
Отже, з викладеного вбачається, що відповідачем не дотримано належної правової процедури та принципу пропорційності під час винесення рішення про скасування рішення про оформлення набуття позивачем громадянства України за територіальним походженням.
Таким чином, відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не доведено правомірність та обґрунтованість оскарженого рішення, з урахуванням вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України та ч. 2 ст. 2 КАС України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог та системного аналізу положень законодавства України, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для скасування рішення Головного управління ДМС у Дніпропетровській області про скасування рішення від 30.09.2019 про оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням від 29.06.2022 відносно ОСОБА_1 .
З огляду на те, що позовні вимоги про зобов`язання Головного управління ДМС у Дніпропетровській області направити відомості до територіальних органів ДМС України та в Адміністрацію Державної прикордонної служби про скасування рішення Головного управління ДМС у Дніпропетровській області про скасування рішення про оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням від 29.06.2022 відносно ОСОБА_1 та зобов`язання Головного управління ДМС у Дніпропетровській області направити відомості до територіальних органів ДМС України з метою видалення з баз даних інформації про недійсність паспорта громадянина України ОСОБА_1 у формі ID-картки № НОМЕР_1 , дійсного до 20.12.2029 є похідними вимогами та направлені на відновлення порушених прав позивача, означені позовні вимоги підлягають задоволенню судом.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа, тому судові витрати в розмірі 2977,20 грн. підлягають стягненню на користь позивача з Головного управління ДМС в Дніпропетровській області за рахунок його бюджетних асигнувань.
Керуючись ст. ст. 132, 139, 194, 242 - 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити повністю.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Державної міграційної служби у Дніпропетровській області від 29.06.2022 про скасування рішення від 30.09.2019 про оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням відносно ОСОБА_1 .
Зобов`язати Головне управління Державної міграційної служби у Дніпропетровській області направити відомості до територіальних органів ДМС України та Адміністрації Державної прикордонної служби України про скасування рішення Головного управління Державної міграційної служби у Дніпропетровській області від 29.06.2022 про оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням відносно ОСОБА_1 .
Зобов`язати Головне управління Державної міграційної служби у Дніпропетровській області направити відомості до територіальних органів ДМС України з метою видалення з баз даних ДМС України інформації про недійсність паспорта громадянина України ОСОБА_1 у формі ID-картки № НОМЕР_1 , дійсного до 20.12.2029.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складено 16.09.2022.

Суддя О.В. Царікова