Справа № 280/1574/22
Суддя: Новікова Інна Вячеславівна
Дата ухвалення: 2022-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2022 року Справа № 280/1574/22 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Новікової І.В., розглянувши за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Крафт» до Запорізької митниці про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

28 січня 2022 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Крафт» (далі позивач) до Запорізької митниці (далі відповідач), в якому позивач просить суд визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості №UA112080/2021/000079/2 від 16.12.2021.

Ухвалою суду від 02.02.2022 відкрито загальне позовне провадження у справі.

Ухвалою суду від 23.02.2022 продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів, а підготовче засідання відкладено на 06.04.2022.

06.04.2022 підготовче засідання перенесено на 31.05.2022.

Ухвалою суду від 31.05.2022 закрито підготовче провадження та призначено судове засідання з розгляду справи по суті на 13.07.2022.

13.07.2022 судове засідання відкладено на 06.09.2022.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що ним надано всі необхідні документи на підтвердження заявленої митної вартості товару, який переміщується через митний кордон України, які відповідають характеру угоди, а посилання митного органу на виявлені під час перевірки поданих документів розбіжності є безпідставними. Просить задовольнити позовні вимоги.

Відповідач проти задоволення позову заперечував, посилаючись на те, що в поданих позивачем документах на підтвердження заявленої митної вартості імпортованого товару було виявлено недоліки, у зв`язку з чим витребувано додаткові документи, які не були надані позивачем в повному обсязі. Зазначає, що позивачем не підтверджено заявлену митну вартості імпортованого товару, що зумовило відсутність підстав для оформлення товару за визначеною декларантом митною вартістю. Крім того, відповідач вказали на те, що митним органом у встановленому законом порядку було встановлено, що вартість імпортованого позивачем товару є вищою ніж заявлена, що зумовило прийняття рішення про коригування митної вартості товарів.

Представник відповідача просила в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.

З матеріалів справи судом встановлено, що 01.06.2021 ТОВ «ТД «Крафт» - Покупець укладено з ПАТ «Новолипецький металургійний комбінат» - Продавець контракт на поставку металопродукції №150/804-21-207274 від 01.06.2021, відповідно до умов якого Продавець при наявності оплати зобов`язується відвантажити, а Покупець оплатити та прийняти металопродукцію у відповідності з щомісячно узгоджуваними сторонами Специфікаціями (замовленнями на постачання продукції), які є невід`ємною частиною Контракту.

На виконання умов Контракту складена та узгоджена Специфікація №1 від 15.10.2021 до Контракту на поставку металопродукції №150/804-21-207274 від 01.06.2021. Зазначеною специфікацією визначені умови постачання (DAP Соловей), кількість, вартість, номенклатуру Товарів, строки постачання та порядок оплати.

Судом встановлено, що оскільки загальна вага Товару відповідно до Специфікації №1 від 15.10.2021 склала 180 тон, постачання здійснювалося залізничним транспортом з оформлення окремих інвойсів та інших товаросупровідних документів на кожний залізничний вагон, тобто на кожну по вагонну частину (партію) вантажу за Специфікацією №1. Митне оформлення всіх товарів за Специфікацією №1 від 15.10.2021 здійснювалось за різними митними деклараціями відповідно до товаросупровідних документів по кожному вагону окремо.

14.12.2021 брокером ТОВ «ТД «КРАФТ» до митного контролю та митного оформлення надіслано засобами електронного зв`язку, згідно зі ст.257 Митного кодексу України, електронну митну декларацію (далі - ЕМД), режим ІМ 40 АА, якій було присвоєно №UА112080/2021/014664, на товар, що зазначений в гр. 31 ЕМД:

«1. Плоский прокат з вуглецевої сталі, завширшки 600мм або більше, холоднокатаний у рулонах, без подальшого оброблення, завтовшки 0,4 мм: Сталь холоднокатана тонколистова у рулонах 08nc, ГОСТ 16523-97: 0,4х1000мм 47,760т. … Виробник ПАТ «Новолипецький металургійний комбінат» (ПАТ «НЛМК»). Країна виробництва: RU.».

До митного оформлення вказаного товару до митниці разом з ЕМД брокером було надіслано скановані копії наступних документів:

сертифікати якості від 02.12.2021 №№197973, 197975;

інвойси від 03.12.2021 №№989343, 989344;

залізнична накладна УМВС від 04.12.2021 №31813113;

банківський платіжний документ від 25.10.21 №210;

доповнення від 01.06.2021 №1;

специфікація від 15.10.2021 №1;

контракт від 01.06.2021 №150/804-21-207274;

товарна накладна від 04.12.2021 №;

рахунок від 04.12.2021 №;

копія митної декларації країни відправлення від 03.12.2021 №10131010/031221/3004787.

При здійсненні контролю правильності визначення митної вартості товарів, керуючись ч.3 ст.53 Митного кодексу України орган доходів і зборів дійшов висновку, що документи, які надані до митного оформлення товару містять розбіжності та не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, а саме:

1. В гр.70 банківського платіжного документа від 25.10.2021 №210 відсутнє посилання на специфікацію від 15.10.2021 №1, по якій здійснювались розрахунки;

2. Відповідно до п.1.2 доповнення від 01.06.2021 №1 до контракту від 01.06.2021 №150/804-21-207274 зазначено, що «В случае превышения строка оборота Вагонов (п.1.1.2) Покупатель уплачивает Продавцу неустойку, размер которой по состоянию на 2020 год составляет…», проте доповнення від 01.06.2021 №1, тобто датовано 2021;

3. В гр.23 «Сплата провізних платежів» ЦІМ/УМВС від 04.12.2021 №31813113 зазначено оплата здійснена ПАО «НЛМК» та «грузополучатель», що не дає змоги зрозуміти ким здійснювалась оплата за перевезення. Договірні відносини між зазначеними підприємствами митному органу не відомі.

Враховуючи викладене, згідно вимог ч.3 ст.53 МКУ позивачу повідомлено про необхідність протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, що підтверджують заявлену митну вартість та обраний метод її визначення, а саме: виписку з бухгалтерської документації; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; інформація біржових організацій про вартість товару або сировини; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

15.12.2021 засобами електронного зв`язку надіслано до митного органу додаткові скріншоти листування та графік динаміки цін металопрокату. Інших документів надано не було.

16.12.2021 відповідач прийняв Рішення про коригування митної вартості товарів №UA112080/2021/000079/2, із застосуванням другорядного методу №2а (метод визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів).

Позивач, не погодився з прийнятими рішеннями, звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з того, що згідно з ч.1 ст.246 Митного кодексу України, метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Відповідно до ч.1 ст.248 Митного кодексу України митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Згідно з ч.1 ст.257 Митного кодексу України, декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії.

Відповідно до ст.49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Згідно ч.1 ст.51 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Частиною 1 ст.52 Митного кодексу України визначено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Відповідно до ч.2 ст.52 Митного кодексу України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані:

1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом;

2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню;

3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Згідно з ч.1 ст.53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Такими документами є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (ч.2 ст.53 Митного кодексу України).

Відповідно до ч.3 ст.53 Митного кодексу України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Аналіз вказаних норм дозволяє дійти висновку, що до виключної компетенції митних органів відноситься вирішення питання перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості, а також самостійного її визначення у встановлених Законом випадках. Даний висновок узгоджується з основним принципом оцінки товарів для митних цілей, закріпленим у ст.VII Генеральної асамблеї з тарифів і торгівлі «Оцінка товарів для митних цілей», згідно з яким оцінка імпортованого товару для митних цілей має базуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на якій розраховується мито, або аналогічного товару.

Суд зазначає, що відповідно до приписів ст.53 Митного кодексу України, митниця має право запитувати додаткові документи в разі виявлення під час митного оформлення розбіжностей в документах, перелік яких визначений ч.2 даної статті.

При цьому, суд зазначає, що підставою для витребування додаткових документів не є наявність недоліків (описок, помилок, тощо), як таких, а наявність саме недоліків, які впливають на правильність визначення митної вартості товару.

Щодо посилань митного органу на такий недолік як те, що «В гр.70 банківського платіжного документа від 25.10.2021 №210 відсутнє посилання на специфікацію від 15.10.2021 №1, по якій здійснювались розрахунки», суд зазначає таке.

По-перше, суд погоджується з позицією позивача стосовно того, що чинне законодавство України не містить нормативно закріпленої вимоги про зазначення у платіжному документі інформації про специфікацію, відповідно до якої здійснено платіж.

Дійсно, зазначення такої інформації полегшило здійснення митних формальностей, проте відсутність такої інформації не може бути підставою для визнання платіжного доручення недійсним та таким, що не береться до уваги митним органом.

По-друге, суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що посилання митного органу на пункт 5 частини 2 статті 53 МК України є не зовсім доречним у даній ситуації, оскільки спірне питання стосувалося саме платіжного документу за яким сплачено за товар, а не інших платіжних та/або бухгалтерських документів.

В свою чергу, відповідно до п.4 ч.2 ст.53 МК України, документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару.

Позивачем банківський платіжний документ було надано митному органу, при цьому зазначений документ містив про постачальника, контракт, суму платежу, тощо.

Суд зазначає, що документи подані до митного оформлення мають розглядатися митним органом виключно у їх сукупності, і наявність певного недоліку у одному з документів при наявності інших документів, які підтверджують заявлену митну вартість, не може бути підставою для коригування митної вартості товару.

Стосовно заперечень представника відповідача про те, що суду і митному органу надано різні специфікації, оскільки у них зазначені різні суми вартості товару, що імпортувався на митну територію України, суд зазначає, що дійсно зазначена обставина є суттєвим недоліком, що підлягала дослідженню під час здійснення митних формальностей.

Проте, під час митного оформлення товару митним органом на зазначену обставину уваги звернуто не було, жодних зауважень стосовно того, що сума у специфікації відрізняється від суми зазначеної платіжному дорученні зазначено не було.

Як і не було затребувано від декларанта пояснень щодо зазначеної розбіжності, що позбавило декларанта права під час митного оформлення надати пояснення та документи з питань виявленого недоліку.

А відповідно, оскільки вищенаведена обставина не була підставою для прийняття спірного рішення, то відповідно і не може бути підставою для судового дослідження в рамках розгляду даної адміністративної справи.

Щодо встановлення відповідачем такого недоліку, як «Відповідно до п.1.2 доповнення від 01.06.2021 №1 до контракту від 01.06.2021 №150/804-21-207274 зазначено, що «В случае превышения строка оборота Вагонов (п.1.1.2) Покупатель уплачивает Продавцу неустойку, размер которой по состоянию на 2020 год составляет…», проте доповнення від 01.06.2021 №1, тобто датовано 2021», суд зазначає, що такий недолік жодним чином не впливає на митну вартість імпортованого товару, а тому не може бути підставою для прийняття рішення про коригування митної вартості товару.

Стосовно такого недоліку, як «В гр.23 «Сплата провізних платежів» ЦІМ/УМВС від 04.12.2021 №31813113 зазначено оплата здійснена ПАО «НЛМК» та «грузополучатель», що не дає змоги зрозуміти ким здійснювалась оплата за перевезення. Договірні відносини між зазначеними підприємствами митному органу не відомі», суд зазначає таке.

Судом встановлено, що постачання товару, щодо якого здійснювалось митне оформлення, відбувалось за умовами поставки DAP Соловей.

Відповідно до умов поставки DAP (Delivered at Place) продавець виконав своє зобов`язання по поставці, коли він надав покупцю товар, випущений у митному режимі експорту та готовий до розвантаження з транспортного засобу, що прибув до зазначеного пункту призначення. Умови постачання DAP покладають на продавця зобов`язання нести усі витрати та ризики, пов`язані з транспортуванням товару до пункту призначення, включаючи будь-які збори для експорту із країни відправлення.

А відповідно за такими умовами поставки товару ПАТ «Новолипецький металургійний комбінат» (скорочена назва російською мовою - ПАО «НЛМК») здійснено оплату за перевезення від станції Новолипецьк до станції Соловей (територія РФ), а за транспортування ділянкою від станції Тополі до станції Запоріжжя-Грузове (територія України) оплачена вантажоотримувачем, тобто покупцем - ТОВ «ТД «КРАФТ».

З урахуванням викладеного, посилання митного органу на наявність вищезазначеного недоліку є помилковим та таким, що спростовується матеріалами справи.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позивач надав митному органу усі необхідні документи, які надають можливість перевірити та підтвердити заявлену митну вартість товару.

Згідно зі статтею 54 Митного кодексу України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. Відповідно до частини 3 цієї ж статті за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Згідно з частиною 1 статті 55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Згідно з пунктом другим частини 6 статті 54 Митного кодексу України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, зокрема у разі неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Суд зазначає, що відповідно до вимог ч.3 ст.53 Митного кодексу України додаткові документи надаються декларантом за наявності, відтак, саме по собі подання таких документів не в повному обсязі не може бути підставою для коригування митної вартості товару.

Стаття 57 Митного кодексу України передбачає, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України, здійснюється шляхом застосування таких методів:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні:

а) за ціною договору щодо ідентичних товарів;

б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів;

в) на основі віднімання вартості;

г) на основі додавання вартості (обчислена вартість);

ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Якщо основний метод не може бути використаний, застосовується послідовно кожний із перелічених у частині першій цієї статті методів. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

В силу ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Відповідачем не доведено правомірність прийнятих рішень.

Митним органом не доведено за допомогою належних та допустимих доказів, що митна вартість імпортованого позивачем була визначена необґрунтовано, що б в свою чергу надавало митному органу права на коригування митної вартості товару.

При розгляді справи суд дійшов висновку, що при прийнятті оскаржуваного рішення відповідач діяв необґрунтовано, тобто без врахування всіх обставин, які мають значення при прийнятті рішень, що зумовлює висновок суду про задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Крафт» (69037, м.Запоріжжя, вул.Правди, буд.29, ) до Запорізької митниці (69041, м.Запоріжжя, вул.Синенка Сергія, 12, ) про визнання протиправним та скасування рішення - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Запорізької митниці про коригування митної вартості №UA112080/2021/000079/2 від 16.12.2021.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Крафт» судовий збір в розмірі 2481,00 грн. (дві тисячі чотириста вісімдесят одна гривня 00 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Запорізької митниці.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя І.В. Новікова