Справа № 640/765/20
Суддя: Келеберда В.І.
Дата ухвалення: 2022-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 вересня 2022 року м. Київ № 640/765/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: судді Келеберди В.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства соціальної політики України, Державної казначейської служби України про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 з позовом до Міністерства соціальної політики України, Державної казначейської служби України, у якому, з урахуванням заяви від 27.01.2020 про уточнення позовних вимог, просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Міністерства соціальної політики України, які полягають у несвоєчасному розгляді заяви від 05.11.2019 в частині порушення законодавства України «Про звернення громадян»;

- зобов`язати Міністерство соціальної політики України розглянути повно та всебічно подану позивачем заяву від 05.11.2019 у місячний термін з дня набрання рішенням законної сили;

- визнати протиправною бездіяльність Міністерства соціальної політики України, які полягають у несвоєчасному наданні відповіді на запит від 05.11.2019, та не вжиття заходів відповідно до Закону України «Про доступ до публічної інформації» з урахуванням законодавства України «Про звернення громадян»;

- зобов`язати Міністерство соціальної політики України надати відповідь позивачу на запит від 05.11.2019 у місячний термін з дня набрання рішенням законної сили;

- зобов`язати Міністерство соціальної політики України подати у 30 денний строк з дня набрання законної сили рішення суду звіт про виконання судового рішення;

- відшкодувати ОСОБА_1 моральну та фізичну шкоду завданою протиправною бездіяльністю Міністерства соціальної політики України відповідно до положень ст. 56 Конституції України, з урахуванням п. 6 ч. 1 ст. 5 ч. 5 ст. 21 КАС України, у розмірі 10 (десятьох) прожиткових мінімумів для працездатних осіб у розмірі 20270 грн.;

- зобов`язати Державну казначейську службу України вчинити дії щодо перерахування грошових коштів на картковий рахунок позивача на рахунок отримувача: НОМЕР_1 у AT «УНІВЕРСАЛ БАНК» Код ЄДРПОУ банку: для зарахування на картковий рахунок НОМЕР_2 , щодо відшкодування моральної шкоди;

- зобов`язати Державну казначейську службу України подати у 30 денний строк з дня набрання законної сили рішення суду звіт про виконання судового рішення у частині, зокрема, перерахування грошових коштів у вигляді моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначає про те, що відповідачем не було надано відповіді на звернення та запит у встановлений законодавством строк від 05.11.2019, що порушило його права та не сприяло відновленню його конституційних прав, в порушення вимог Конституції України, Закону № 393/96-ВР та Закону № 2939. Позивач наголошує на тому, що вказаними діями/бездіяльністю відповідача, йому було завдано моральну шкоду.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 20.01.2020 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 11.02.2020 залучено Державну казначейську службу України до справи у процесуальному статусі другого відповідача.

12.02.2020 до суду від Міністерства соціальної політики України надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач, заперечуючи проти задоволення позовних вимог, вказав на те, що в діях Міністерства не вбачається порушення норм Закону України «Про доступ до публічної інформації», та як відповідь заявнику була надана в строк, що підтверджується відповідним листом. При цьому, позивач не інформував Мінсоцполітики про неотримання листа-відповіді та не звертався з вимогою надіслати його копію чи розглянути запит повторно. Окрім того, відповідач наголошує на тому, що ним було вжито всіх належних заходів відповідно до Закону України «Про звернення громадян» та направлено додатково запит заявника до відповідного органу, до компетенції якого входить вирішення порушеного у запиті питання.

Від Державної казначейської служби України відзив на позовну заяву не надходив.

24.02.2020 до суду від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій позивач вказує на безпідставність доводів, викладених у відзиві на позовну заяву, адже ними не було спростовано обґрунтувань, що покладені в основу позовної заяви.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 11.03.2020 відмовлено у задоволенні клопотання позивача про призначення судово-психологічної експертизи.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.03.2020 відмовлено у задоволенні клопотань позивача про виклик свідка.

17.03.2020 до суду від Мінсоцполітики надійшли заперечення щодо викладеного позивачем у відповіді на відзив.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 07.05.2020 відмовлено у задоволенні клопотання позивача про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін.

18.05.2020 до суду від ОСОБА_4 надійшли письмові показання свідка у справі № 640/765/20.

Однак, суд не бере до уваги вказані письмові показання свідка, адже доказами моральної шкоди та завданих страждань, завданих суб`єктом владних повноважень, є медичні довідки, висновки уповноважених органів, а також інші письмові докази, з яких суд має встановлювати наявність чи відсутність правових підстав для стягнення моральної шкоди з відповідача на користь особи, яка заявила про їх стягнення.

18.05.2020 від позивача надійшли додаткові письмові пояснення.

Дослідивши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає за необхідне зазначити таке.

Як вбачається з матеріалів справи, 04 листопада 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Міністерства соціальної політики України із заявою щодо надання роз`яснення про зарахування на повне державне забезпечення студентів з числа осіб, які продовжують навчання після 23-х років на підставі Закону України «Про звернення громадян». Також, цього ж дня, позивач також звернувся із запитом на інформацію щодо реєстрації у Централізованому банку даних з проблем осіб з інвалідністю посвідчення серія НОМЕР_3 на підставі Закону України «Про доступ до публічної інформації».

Позивач, наголошує на тому, що з інформації, зазначеної на офіційному електронному сайті «Укрпошта», відповідачем було отримано вказане вище звернення та запит від 05.11.2019, що підтверджується відповідними витягом від 00.12.2019 за результатами пошуку поштових відправлень на сайті «Укрпошта». Поряд із цим, вказане звернення та запит також було направлено позивачем, шляхом надіслання цінного (експрес) листа та з рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення через ПАТ «Укрпошта», що підтверджується: фіскальним чеком, описом вкладення, експрес накладною, рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Проте, позивач наголошує на тому, що, станом на 25.12.2019, в порушення законодавства України, відповідачем не було надано жодної відповіді на вказане звернення та запит встановлений законодавством строк від 05.11.2019, що порушило права позивача та не сприяло відновленню його конституційних прав. В порушення вимог Конституції України, Закону № 393/96-ВР та Закону № 2939, позивачу, так і не було надано відповіді встановлений законом строк попри те, що він неодноразово телефонував відповідачу на його приймальну громадян. Отже, на переконання позивача, вказане свідчить про те, що відповідачем протягом тривалого часу порушено права та законні інтереси позивача, що призвело до ряду обставин, котрі мали прямий вплив на стан здоров`я позивача, адже попри те, що позивач втрачає зір, стан його погіршується, так як він нервується, не спить, а також відчуває дискримінацію по відношенню до себе.

Наведене і зумовило звернення позивача до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Згідно із частиною другою статті 19 Конституції України, посадові особи, органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно до норм частини першої та другої статті 1 Закону України «Про доступ до публічної інформації», публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або утворена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим законом. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Згідно норм ст. 3 Закону України «Про доступ до публічної інформації», право на доступ до публічної інформації гарантується: 1) обов`язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом; 2) визначенням розпорядником інформації спеціальних структурних підрозділів або посадових осіб, які організовують у встановленому порядку доступ до публічної інформації, якою він володіє; 3) максимальним спрощенням процедури подання запиту та отримання інформації; 4) доступом до засідань колегіальних суб`єктів владних повноважень, крім випадків, передбачених законодавством; 5) здійсненням парламентського, громадського та державного контролю за дотриманням прав на доступ до публічної інформації; 6) юридичною відповідальністю за порушення законодавства про доступ до публічної інформації.

Суб`єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є: 1) запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об`єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб`єктів владних повноважень; 2) розпорядники інформації - суб`єкти, визначені у статті 13 цього Закону; 3) структурний підрозділ або відповідальна особа з питань доступу до публічної інформації розпорядників інформації. (ст. 12 Закону України «Про доступ до публічної інформації»)

Розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту. У разі якщо запит на інформацію стосується інформації, необхідної для захисту життя чи свободи особи, щодо стану довкілля, якості харчових продуктів і предметів побуту, аварій, катастроф, небезпечних природних явищ та інших надзвичайних подій, що сталися або можуть статись і загрожують безпеці громадян, відповідь має бути надана не пізніше 48 годин з дня отримання запиту. Клопотання про термінове опрацювання запиту має бути обґрунтованим. У разі якщо запит стосується надання великого обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, розпорядник інформації може продовжити строк розгляду запиту до 20 робочих днів з обґрунтуванням такого продовження. Про продовження строку розпорядник інформації повідомляє запитувача в письмовій формі не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту. (ст. 20 Закону України «Про доступ до публічної інформації»)

При цьому, Закон України «Про звернення громадян», регулює питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити в органи державної влади, об`єднання громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів. Закон забезпечує громадянам України можливості для участі в управлінні державними і громадськими справами, для впливу на поліпшення роботи органів державної влади і місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, для відстоювання своїх прав і законних інтересів та відновлення їх у разі порушення.

Статтею 3 Закону України «Про звернення громадян», передбачено, що під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.

Звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів. На обгрунтовану письмову вимогу громадянина термін розгляду може бути скорочено від встановленого цією статтею терміну. Звернення громадян, які мають встановлені законодавством пільги, розглядаються у першочерговому порядку. (ст. 20 Закону України «Про звернення громадян»)

Слід зазначити, що у силу Закону України «Про доступ до публічної інформації», останній визначає обов`язок надати заявнику відповідь, шляхом надання вже створеного документу, на відміну від Закону України «Про звернення громадян», на підставі якого, розпорядник інформації має вчинити певні дії, зокрема, розглянути по суті порушене в зверненні питання.

З матеріалів справи слідує, що 05.11.2019 за вх. № Д-1435/0/6-19 в Мінсоцполітики був зареєстрований запит позивача на отримання інформації щодо реєстрації у Централізованому банку даних з проблем інвалідів.

Слід врахувати, що робочий день - це кожний день тижня, за винятком вихідних визначених у календарі, святкових і неробочих днів, встановлених законодавством.

11.11.2019 за вих. № 117/0/77-19/298 Мінсоцполітики листом надано відповідну інформацію позивачу, та з урахуванням порушеного в запиті питання, Міністерством з метою вирішення запитуваної інформації (порушеного питання), лист також був адресований Департаменту соціальної політики Київської міської державної адміністрації.

Так, Мінсоцполітики з урахуванням строку визначеного в статті 20 Закону України «Про доступ до публічної інформації», протягом п`яти робочих днів з дня отримання запиту було надано відповідь позивачу (9, 10 листопада 2019 року - вихідні дні).

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що в діях Міністерства не вбачається порушення норм Закону України «Про доступ до публічної інформації», так як відповідь заявнику була надана в строк, що підтверджується відповідним листом, наданим до відзиву на позовну заяву.

Надсилання вихідних документів Мінсоцполітики здійснюється централізовано в день їх надходження від структурних підрозділів - виконавців або не пізніше наступного робочого дня, як це передбачено пунктом 220 Типової інструкції з діловодства у центральних органах виконавчої влади з діловодства у центральних органах виконавчої влади, Раді Міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих органах виконавчої влади, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 30.11.2011 № 1242 (зі змінами).

Опрацювання документів для відправлення поштовим зв`язком здійснюється відповідно до Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 № 270 (зі змінами).

Слід також врахувати, що сам позивач не повідомляв Мінсоцполітики про неотримання листа-відповіді та не звертався з вимогою надіслати його копію чи розглянути запит повторно.

При розгляді запиту від 05.11.2019, Департаментом у справах ветеранів, осіб з інвалідністю та постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи Мінсоцполітики було повідомлено ОСОБА_1 що його публічний запит фактично є зверненням громадянина, так як ним порушувалося питання відмови Управлінням праці та соціального захисту населення Шевченківської районної у місті Києві державної адміністрації у внесенні відомостей позивача на підставі його посвідчення до Централізованого банку даних проблем інвалідності, а також питання неможливості замовлення квитків на залізничний транспорт через мережу Інтернет,

Листом від 11.11.2019 за вих. № 117/0/77-19/298, Мінсоцполітики було надано заявнику відповідну інформацію на його питання щодо купівлі пільгового проїзного квитка, щодо наявності даних у ЦБІ, та з урахуванням вирішення питання внесення відомостей позивача до Централізованого банку даних проблем інвалідності відповідним Управлінням праці та соціального захисту населення даний лист також був адресований до Департаменту соціальної політики Київської міської державної адміністрації.

Згідно із пунктом 7 Положення про централізований банк даних з проблем інвалідності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.02.2011 № 121 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 27.12.2018 № 1205), до повноважень користувачів банку даних місцевого рівня належить, зокрема: знесення до банку даних відомостей про персональні дані осіб з інвалідністю, дітей з інвалідністю, інших осіб; ведення реєстру осіб, що перебувають на обліку в органах соціального захисту населення; надання реабілітаційних послуг; інші питання, визначені законодавством.

Відповідно до норм статті 15 Закону України «Про звернення громадян», відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов`язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов`язки.

Департамент соціальної політики Київської міської державної адміністрації у своєму листі від 27.12.2019 за вих. № 051/Д-14143-009/5, що адресований ОСОБА_1 , поінформував позивача про те, що для внесення відомостей до ЦБІ заявнику необхідно звернутися за місцем реєстрації та надати назначений перелік документів.

Таким чином, при розгляді запита позивача від 05.11.2019, Мінсоцполітики не порушено строки надання відповіді, що передбачені Законами України «Про доступ до публічної інформації» та «Про звернення громадян», а відповідь позивачу надано своєчасно, що підтверджується листом Міністерства в від 11.11.2019 за вих. № 117/0/77-19/298.

Окрім того, Мінсоцполітики було вжито належних заходів відповідно до Закону України «Про звернення громадян» та направлено додатково запит заявника до відповідного органу, до компетенції якого входить вирішення порушеного у запиті питання.

Відповідь на заяву позивача від 05.11.2019 щодо надання роз`яснення про зарахування на повне забезпечення студентів з числа осіб, які продовжують навчання після 23-х років було надано Департаментом забезпечення прав дітей та оздоровлення Мінсоцполітики листом від 04.12.2019 за вих. № 801/0/142-19, в термін визначений статтею 20 Закону України «Про звернення громадян» (не більше одного місяця від дня надходження), який був направлений на вказану у заяві адресу.

Слід зазначити, що суд під час розгляду справи повинен встановити факт або обставини, які б свідчили про порушення прав, свобод чи інтересів позивача з боку відповідача - суб`єкта владних повноважень, створення перешкод для їх реалізації або чи мають місце інші ущемлення прав та свобод позивача. З цією метою суд повинен з`ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб.

Судом, досліджуючи підстави позову, а також обставини, викладені позивачем, не встановлено наявності у позивача будь-якого порушеного права діями відповідача по справі. Відсутність порушеного права, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

За наслідком розгляду даного спору, аналізуючи підстави, що покладені в основу позовної заяви, суд дійшов висновку про те, що такі доводи позивача є необґрунтованими та не є підставою для визнання протиправною бездіяльність Міністерства соціальної політики України, які полягають у несвоєчасному розгляді заяви від 05.11.2019 в частині порушення законодавства України «Про звернення громадян» та зобов`язання вчинити певні дії - протилежного позивачем не зазначено, судом не встановлено. Тож, позовні вимоги є непідтвердженими та необґрунтованими.

Верховний Суд у постанові від 19.09.2018 № 815/7401/16, зазначав, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди визначається залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Разом з тим, Верховний Суд вказує на те, що судам слід надати оцінку тому, чим саме підтверджується факт заподіяння моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, у чому саме полягає вина заподіювача та інші обставини, що мають значення для вирішення спору в цій частині.

Відповідно до статті 23 Цивільного кодексу України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду визначені статтею 1166 ЦК України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала; особа, яка завдала шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини.

Суд відмовляє у задоволенні вимог про відшкодування позивачу моральної та фізичної шкоди, адже під час розгляду даного спору, судом не було встановлено порушення відповідачем норм законодавства щодо суті заявлених позовних вимог, а тому, відсутня і завдана протиправною бездіяльністю Міністерства соціальної політики України моральна/фізична шкода.

Згідно із частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням наведеного в сукупності, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову.

Підстави для розподілу судових витрат, у даному випадку, відсутні.

Керуючись статтями 9, 72-77, 90, 242-246, 250, 255 КАС України, Окружний адміністративний суд міста Києва,-

В И Р І Ш И В :

Відмовити у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Міністерства соціальної політики України, Державної казначейської служби України про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії.

За приписами статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Порядок та строки подання апеляційної скарги врегульовано приписами статей 294-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне найменування сторін:

Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП не отримувався, АДРЕСА_1 з);

Відповідачі: Міністерство соціальної політики України (, 01601, м. Київ, вул. Еспланадна, 8/10);

Державна казначейська служба України (, 01601, м. Київ, вул. Бастіонна, 6).

Суддя В.І. Келеберда