Справа № 160/11725/22
Суддя: Горбалінський Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2022-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
Головуючого судді Горбалінського В.В.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Слобожанського відділу державної виконавчої служби у Дніпропетровському області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) про визнання протиправними та скасування постанов, -
04.08.2022 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Слобожанського відділу державної виконавчої служби у Дніпропетровському області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), в якій позивач просить:
- визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Слобожанського відділу державної виконавчої служби у Дніпропетровському області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Донченко Єлизавети Миколаївни від 21.07.2022 року про стягнення виконавчого збору у розмірі 323773,71 грн. з ОСОБА_1 у виконавчому провадженні №55750721;
- визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Слобожанського відділу державної виконавчої служби у Дніпропетровському області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Донченко Єлизавети Миколаївни від 21.07.2022 року про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження у виконавчому провадженні №55750721 де боржником вказано ОСОБА_1 .
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що постановою державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у Дніпропетровському області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) від 09.02.2018 року ВП №55750721 відкрито виконавче провадження за виконавчим листом №199/3329/15 від 04.05.2016 року, який виданий Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська, про стягнення заборгованості з позивача за кредитним договором в сумі 3234083,12 грн. та витрат по сплаті судового збору в сумі 3654,00 грн. Надалі позивач звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області із заявою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність. 19.05.2022 року ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області затверджено звіт керуючого реалізацією у справі про неплатоспроможність боржника - фізичної особи ОСОБА_1 арбітражного керуючого Хандуріна Д.В. Завершено процедуру погашення боргів фізичної особи ОСОБА_1 . Закрито провадження у справі №904/1454/20 про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 . Вимоги, не задоволені через недостатність майна боржника, вважаються погашеними та звільнено фізичну особу ОСОБА_1 від боргів, окрім боргів з відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи, сплати аліментів, виконання інших вимог, які нерозривно пов`язані з особистістю фізичної особи. Такі вимоги, що не були повністю погашені у справі про неплатоспроможність, можуть бути заявлені після закінчення провадження у справі про неплатоспроможність у непогашеній частині. Позивач зауважує, що відповідач, враховуючи вказані обставини, не мав права виносити постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження та про стягнення виконавчого збору. Крім цього, позивач наголошує, що без реального стягнення боргу з боржника у разі повернення виконавчого документа стягувачу, створюються умови для стягнення з боржника подвійного збору або ж стягнення його без реального виконання рішення суду. Також позивач наголошує, шо витрати виконавчого провадження в даному випадку є безпідставним, оскільки матеріали виконавчого провадження підтверджують, що будь-яких заходів примусового виконання рішення, як такі, що привели до виконання рішення суду, в даному випадку відсутні. Таким чином, вказані постанови є протиправними та підлягають скасуванню, як такі, що неминуче вплинуть на майновий стан позивача. На підставі зазначеного позивач просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
15.08.2022 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.
09.09.2022 року Слобожанський відділ державної виконавчої служби у Дніпропетровському області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із відзивом на позовну заяву.
Згідно ч.3 ст.162 Кодексу адміністративного судочинства України копія відзиву та доданих до нього документів повинна бути надіслана (надана) іншим учасникам справи одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду.
Суд зазначає, що відповідачем не надано до суду доказів надіслання позивачу відзиву на позовну заяву та доданих до нього документів, у зв`язку з чим, суд не приймає до уваги доводи відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву.
Однак, суд зазначає, що відповідачем надано до суду матеріали виконавчого провадження.
Дослідивши повно і всебічно письмові докази, які містяться в матеріалах справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
09.02.2018 року державним виконавцем Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Донченко Єлизаветою Миколаївною прийнято постанову ВП №55750721 про відкриття виконавчого провадження по виконанню виконавчого листа №199/3329/15-ц, виданого 04.05.2016 року Амур-Нижньодніпровським районним судом міста Дніпропетровська, про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором у розмірі 3 234 083,12 грн.; судових витрат зі сплати судового збору у розмірі 3 654,00 грн.; всього 3237 737,12 грн.
08.07.2019 року державним виконавцем Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Донченко Єлизаветою Миколаївною прийнято постанову ВП №55750721 про заміну стягувача з ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» на ТОВ «ФК «Форінт».
10.01.2020 року державним виконавцем Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Донченко Єлизаветою Миколаївною прийнято постанову ВП №55750721 про передачу виконавчого провадження до Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро).
13.03.2020 року ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області із заявою про відкриття провадження у справі про його неплатоспроможність в порядку, передбаченому положеннями Кодексу України з процедур банкрутства.
13.10.2020 року постановою Господарського суду Дніпропетровської області по справі №904/1454/20, зокрема, припинено процедуру реструктуризації боргів фізичної особи ОСОБА_1 .
Припинено повноваження керуючого реструктуризацією боргів фізичної особи ОСОБА_1 - Хандуріна Дмитра Вікторовича.
Визнано боржника ОСОБА_1 - банкрутом.
Введено відносно фізичної особи - ОСОБА_1 процедуру погашення боргів.
26.01.2021 року постановою Центрального апеляційного господарського суду по справі №904/1454/20 у задоволенні апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Форінт" відмовлено.
Постанову Господарського суду Дніпропетровської області від 13.10.2020 року у справі №904/1454/20 залишено без змін.
25.05.2021 року постановою Верховного Суду по справі №904/1454/20 касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Форінт" Вих. № 2/2020/11/4126 від 23.02.2021 на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 26.01.2021 та на постанову Господарського суду Дніпропетровської області від 13.10.2020 у справі № 904/1454/20 залишено без задоволення.
Постанову Центрального апеляційного господарського суду від 26.01.2021 року та постанову Господарського суду Дніпропетровської області від 13.10.2020 року у справі №904/1454/20 залишено без змін.
19.05.2022 року ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області затверджено звіт керуючого реалізацією майна арбітражного керуючого ОСОБА_2 про нарахування і виплату грошової винагороди за період з 13.10.2020 року по 21.02.2022 року у розмірі 106 426,35 грн та понесених витрат у ході проведення процедури погашення боргів боржника в сумі 2 260,00 грн.
Затверджено звіт керуючого реалізацією у справі про неплатоспроможність боржника - фізичної особи ОСОБА_1 арбітражного керуючого Хандуріна Д.В.
Завершено процедуру погашення боргів фізичної особи ОСОБА_1 .
Припинено повноваження керуючого реалізацією майна арбітражного керуючого Хандуріна Дмитра Вікторовича.
Закрито провадження у справі №904/1454/20 про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 .
Вимоги, не задоволені через недостатність майна боржника, вважаються погашеними.
Вимоги конкурсних кредиторів, які не були заявлені в установлений Кодексом України з процедур банкрутства строк або були відхилені господарським судом, вважаються погашеними, а виконавчі документи за відповідними вимогами визнаються такими, що не підлягають виконанню.
Звільнено фізичну особу ОСОБА_1 від боргів, окрім боргів з відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи, сплати аліментів, виконання інших вимог, які нерозривно пов`язані з особистістю фізичної особи. Такі вимоги, що не були повністю погашені у справі про неплатоспроможність, можуть бути заявлені після закінчення провадження у справі про неплатоспроможність у непогашеній частині.
Протягом п`яти років після визнання фізичної особи ОСОБА_1 банкрутом не може бути відкрито провадження у справі про неплатоспроможність за її заявою, крім випадку, якщо боржник погасив усі борги в повному обсязі у порядку, передбаченому Кодексом України з процедур банкрутства.
На підставі вищевикладеного, 20.06.2022 року ОСОБА_1 звернувся до Слобожанського відділу державної виконавчої служби у Дніпропетровському області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) із заявою, в якій просив, закрити виконавче провадження ВП №55750721.
21.07.2022 року державним виконавцем Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Донченко Єлизаветою Миколаївною прийнято постанову про стягнення виконавчого збору з ОСОБА_1 у розмірі 323 773,71 грн.
21.07.2022 року державним виконавцем Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Донченко Єлизаветою Миколаївною прийнято постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження у розмірі 310,00 грн.
Вказані обставини слугували для звернення до суду з даною позовною заявою.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Відповідно до статті 42 Закону України «Про виконавче провадження» кошти виконавчого провадження складаються з:
1) виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця;
2) авансового внеску стягувача;
3) стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження.
Витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження.
Витрати виконавчого провадження органів державної виконавчої служби здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України та коштів виконавчого провадження, зазначених у пунктах 2 і 3 частини першої цієї статті.
Витрати виконавчого провадження приватних виконавців здійснюються за рахунок авансового внеску стягувача, стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження. Витрати виконавчого провадження можуть здійснюватися приватним виконавцем за рахунок власних коштів.
Розмір та види витрат виконавчого провадження встановлюються Міністерством юстиції України.
На стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження у разі необхідності примусового стягнення з боржника витрат виконавчого провадження виконавцем виноситься постанова про їх стягнення.
Згідно ч.1-7 ст.27 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.
Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.
За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.
Державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).
Виконавчий збір не стягується:
1) за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів (крім виконавчих документів про стягнення аліментів, за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за дванадцять місяців), накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню;
2) у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини;
3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень";
4) за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону;
5) у разі виконання рішення приватним виконавцем;
6) за виконавчими документами про стягнення заборгованості, яка підлягає врегулюванню відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення" та Закону України "Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу", а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності зазначеними законами.
У разі наступних пред`явлень державному виконавцю до виконання виконавчого документа виконавчий збір стягується в частині, що не була стягнута під час попереднього виконання.
У разі закінчення виконавчого провадження у зв`язку із скасуванням рішення, що підлягало виконанню, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, виконавчий збір не стягується, а стягнутий виконавчий збір підлягає поверненню.
Відповідно до п.2 розділу VI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України №512/5 від 02.04.2012 року (далі Інструкція) витрати виконавчого провадження складаються з мінімальних та додаткових витрат виконавчого провадження.
Виконавець виносить постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження (крім виконавчих проваджень щодо виконання рішень Європейського суду з прав людини) та надсилає її сторонам виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня після її винесення.
Відповідно до абз.3 ч.5 ст.13 Закону України «Про виконавче провадження» порушення строків прийняття рішень та вчинення виконавчих дій виконавцями не є підставою для скасування такого рішення чи виконавчої дії, крім випадків, коли вони були прийняті або вчинені з порушенням процедури, передбаченої цим Законом.
Суд зазначає, що з постанови Господарського суду Дніпропетровської області від 13.10.2020 року у справі №904/1454/20 випливає наступне:
1) боржник у справі ОСОБА_1 станом на дату порушення провадження у справі про неплатоспроможність має заборгованість перед ТОВ «Фінансова компанія «Форінт» у розмірі 3 234 083,12 грн., підтверджену рішенням суду;
2) вимоги кредитора виникають з рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 14.07.2015 року у справі №199/3329/15-ц та складають (за вказаним рішенням) 147 246,38 доларів США, що еквівалентно 3 234 083,12 грн. за курсом, встановленим Національним Банком України на день ухвалення рішення 2 196,3753 гривні за 100 доларів США, з них: 112 349,24 доларів США - заборгованість за тілом кредиту; 15 562,28 доларів США заборгованість за відсотками; 19 335,86 доларів США - пеня за прострочення сплати кредиту та відсотків.
3) грошові вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Форінт» визнані керуючим реструктуризацією частково у розмірі 2 809 395,07 грн. - заборгованість за тілом кредиту та заборгованість за відсотками, 424 688,05 грн. - пеня за прострочення сплати кредиту та відсотків, 4 204,00 грн. - розмір судового збору, сплаченого за подання заяви з кредиторськими вимогами до боржника.
Суд зазначає, що виконавче провадження ВП №55750721 відкрито на підставі виконавчого листа №199/3329/15-ц, виданого 04.05.2016 року, про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором у розмірі 3 234 083,12 грн.; судових витрат зі сплати судового збору у розмірі 3 654,00 грн.; всього 3 237 737,12 грн.
Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 27.07.2020 року по справі №904/1454/20, суд визнав загальну суму вимог кредиторів в розмірі 2 472 215,23 грн. (вимоги які не забезпечені заставою майна боржника) та 1 370 890,00 грн. (грошові вимоги забезпеченні заставою майна боржника).
З ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 19.05.2022 року по справі №904/1454/20 вбачається, що кошти отриманні та виявлені керуючим реалізацією ФО ОСОБА_1 в процедурі погашення боргів розподілені наступним чином:
18 683,17 грн. (Загальна сума отриманих та виявлених коштів)
- 16 450,52 грн. (Часткове погашення вимог забезпеченого кредитора ТОВ «ФК «ФОРІНТ»)
- 2 232,65 грн. (Відшкодування основної винагороди керуючого реалізацією) 0,00 грн.
Таким чином, враховуючи ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 19.05.2021 року по справі №904/1454/20, суд доходить висновку, що, зокрема, заборгованість ОСОБА_1 у сумі 3 237 737,12 грн., яка визначена у виконавчому листі №199/3329/15-ц від 04.05.2016 року, вважається погашеною та ОСОБА_1 звільнено від вказаного боргу.
Суд зазначає, що відповідачем прийнято постанову про стягнення виконавчого збору та постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження у виконавчому провадженні №55750721 не одночасно з прийняттям постанови про відкриття виконавчого провадження, а саме 21.07.2022 року, тобто вже після прийняття Господарським судом Дніпропетровської області ухвали від 19.05.2022 року.
Отже, суд доходить висновку, що відповідачем прийнято постанову про стягнення виконавчого збору після того як борг, на підставі якого нараховано виконавчий збір, визнано погашеним та позивача звільнено від вказаного боргу.
Таким чином виконавчий збір у вказаному виконавчому провадженні на підставі оскаржуваної постанови стягується з боржника без реального стягнення суми боргу з боржника, без реального виконання рішення суду, а також з боргу, який на момент винесення цієї постанови не існує.
З огляду на зазначене, суд доходить висновку, що державний виконавець в даному випадку не стягнув з боржника на користь стягувача присуджених сум за виконавчим листом по справі №199/3329/15-ц, виданого 04.05.2016 року Амур-Нижньодніпровським районним судом міста Дніпропетровська, в свою чергу, вказані суми не підлягають стягненню з боржника, у зв`язку з тим, що вказаний борг є погашеним та таким, від якого звільнено позивача. Таким чином, у державного виконавця не було підстав для стягнення виконавчого збору, який визначений у спірній постанові, а отже, така постанова не відповідає вимогам ст.27 Закону України «Про виконавче провадження» та підлягає скасуванню.
Вирішуючи питання правомірності прийняття відповідачем постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження у виконавчому провадженні №55750721, суд виходить з наступного.
Відповідно до ч.1 ст.42 Закону України «Про виконавче провадження» кошти виконавчого провадження складаються з:
1) виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця;
2) авансового внеску стягувача;
3) стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження.
Пунктом 2 Інструкції встановлено, що мінімальні витрати виконавчого провадження складаються з плати за користування автоматизованою системою виконавчого провадження та витрат, пов`язаних з винесенням постанов про:
- відкриття виконавчого провадження;
- стягнення виконавчого збору (крім випадків, коли виконавчий збір не стягується);
- стягнення основної винагороди приватного виконавця (крім випадків, коли основна винагорода не стягується);
- стягнення витрат виконавчого провадження;
- закінчення виконавчого провадження (повернення виконавчого документа стягувачу).
Витрати, пов`язані з винесенням постанов, включають такі види витрат виконавчого провадження:
виготовлення постанов та супровідних листів до них (папір, копіювання (друк) документів, канцтовари);
пересилання постанов (конверти, знаки поштової оплати (марки) або послуги маркувальної машини (послуги поштового зв`язку)).
Таким чином, Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України №512/5 від 02.04.2012 року, передбачено обов`язкове віднесення витрат пов`язаних з винесенням постанови про стягнення виконавчого збору до мінімальних витрат виконавчого провадження.
Оскільки постанова про стягнення виконавчого збору у вказаному виконавчому провадженні підлягає скасуванню, суд доходить висновку, що витрати пов`язані із винесенням вказаної постанови не підлягають включення до розміру мінімальних витрат виконавчого провадження.
Суд зазначає, що повноваження щодо визначення розміру мінімальних витрат виконавчого провадження належить в даному випадку державному виконавцю.
З огляду на вищевикладене, враховуючи той факт, розмір мінімальних витрат виконавчого провадження ВП №55750721 є необґрунтованим в частині витрат, пов`язаних із винесенням постанови про стягнення виконавчого збору, а суд не наділений повноваженнями самостійно вираховувати розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, суд доходить висновку, що постанова державного виконавця Слобожанського відділу державної виконавчої служби у Дніпропетровському області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Донченко Єлизаветою Миколаївною від 21.07.2022 року про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження у виконавчому провадженні №55750721 також підлягає скасуванню.
Відповідно до ст.90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Згідно ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
Повно та всебічно дослідивши матеріали справи, проаналізувавши чинне законодавство України, суд дійшов висновку про задоволення позовної заяви ОСОБА_1 до Слобожанського відділу державної виконавчої служби у Дніпропетровському області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) про визнання протиправними та скасування постанов.
Відповідно до ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що судовий збір у розмірі 3 240,84 грн. підлягає стягненню з Слобожанського відділу державної виконавчої служби у Дніпропетровському області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача.
Керуючись ст. 7, 9, 77, 139, 241-246, 250, 257, 262, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
Визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Слобожанського відділу державної виконавчої служби у Дніпропетровському області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Донченко Єлизавети Миколаївни від 21.07.2022 року про стягнення виконавчого збору у розмірі 323 773,71 грн. з ОСОБА_1 у виконавчому провадженні №55750721.
Визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Слобожанського відділу державної виконавчої служби у Дніпропетровському області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Донченко Єлизавети Миколаївни від 21.07.2022 року про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження у виконавчому провадженні №55750721 де боржником вказано ОСОБА_1 .
Відповідно до ст.272 Кодексу адміністративного судочинства України судові рішення за наслідками розгляду судами першої інстанції справ, визначених статтями 273, 275-277, 280, 282, пунктами 5 та 6 частини першої статті 283, статтями 286-288 цього Кодексу, набирають законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.
Судові рішення суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду справ, визначених статтями 273-277, 282-286 цього Кодексу, набирають законної сили з моменту проголошення і не можуть бути оскаржені.
Згідно ст. 287 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених цією статтею, можуть бути подані протягом десяти днів з дня їх проголошення.
Згідно з ч.3 ст.295 Кодексу адміністративного судочинства України строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.
Статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Суддя В.В. Горбалінський