Справа № 640/18528/19
Суддя: Келеберда В.І.
Дата ухвалення: 2022-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 вересня 2022 року м. Київ № 640/18528/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: судді Келеберди В.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки), -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві, у якому просить суд визнати протиправною та скасувати вимогу Головного Управління ДФС у м. Києві № Ф-161624-46 від 04.09.2019 про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове соціальне страхування у сумі 47258,11 грн.

В обґрунтування заявлених позовних вимог, позивач посилається на те, оскаржувана вимога про сплату боргу (недоїмки) є протиправною та підлягає скасуванню, оскільки недоїмка у позивача із сплати єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове соціальне страхування утворилась у період часу, коли позивач знаходилась на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», де проводилася антитерористична операція, а саме, м. Донецьк та м. Маріуполь. Позивач вважає, що у відповідача були відсутні правові підстави для формування та направлення спірної вимоги оскільки, позивач у вказаний періоді за законом була звільнена від обов`язків платника єдиного внеску щодо своєчасного нарахування та його своєчасної сплати, а відповідач позбавлений можливості застосовувати заходи впливу та стягнення до такого платника в період його звільнення від виконання обов`язків, встановлених ч. 2 ст. 6 Закону № 2464.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 07.10.2019 відкрито провадження в справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

11.12.2019 до суду від ГУ ДФС у м. Києві надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача, заперечуючи проти задоволення позовних вимог, послався на те, що законодавством про єдиний внесок не передбачено особливих умов щодо виконання зобов`язань зі сплати єдиного внеску, які перебували або перебувають на обліку в контролюючих органах, розташованих на території населених пунктів, де проводилось АТО. Таким чином, на думку відповідача, останнім правомірно в автоматичному режимі сформовано та направлено оскаржувану податкову вимогу про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску № Ф-161624-46.

02.01.2020 до суду від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій наголошено на безпідставності доводів податкового органу, викладених у відзиві на позовну заяву, а також, зауважено, що відзив не містить заперечень, щодо наведених у позовній заяві обставин та підстав із посиланням на докази та норми права.

Вивчивши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Як вбачається із матеріалів даної справи, ОСОБА_1 була зареєстрована у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань у якості фізичної особи підприємця з 08.12.2008, номер запису: 0049326 за дівочим прізвищем - ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , та знаходилась на податковому обліку у ДПІ у Київському районі м. Донецька, надалі у ГУ ДФС у Донецькій області, Маріупольське управління, Північна ДПІ (Київський район м. Донецьк), що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 11.06.2019.

01 червня 2017 року позивач уклала шлюб, та взяла прізвище чоловіка - ОСОБА_1 .

07 червня 2019 року позивач прийняла рішення про припинення підприємницької діяльності, було здійснено державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичною особою-підприємцем (номер запису в ЄДР 3049326).

10 червня 2019 року позивач була зареєстрована; як фізична особа-підприємець ( ОСОБА_1 ) за адресою: АДРЕСА_2 та була прийнята на облік до ГУ ДФС у м. Києві, ДПІ у Голосіївському районі м. Києва, що підтверджується випискою від 12.06.2019.

27.06.2019 у зв`язку із відмовою відповідача у реєстрації позивача, як платника єдиного податку, позивач припинила підприємницьку діяльність, було здійснено державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичною особою-підприємцем номер запису в ЄДР 3042395.

19 вересня 2019 року позивачем було отримано вимогу ГУ ДФС у м. Києві № 161624-46 від 04.09.2019 про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове соціальне страхування у розмірі 47258,11 грн.

Позивач вказує на те, що з початку проведення антитерористичної операції у м. Донецьк у 2014 році по червень 2019 року, позивач фактично не здійснювала підприємницьку діяльність. Як вбачається з інформації, яка розміщена на сайті ДФС в особистому кабінеті платника податків, станом на 30 травня 2019 року, недоїмка зі сплати єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове соціальне страхування складає 47258,11 грн. За доводами позивача, зазначена недоїмка із сплати єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове соціальне страхування утворилась у період часу, коли позивач знаходилась на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», де проводилася антитерористична операція, а саме: м. Донецьк та м. Маріуполь.

Позивач, не погоджуючись з прийнятою вимогою про сплату боргу (недоїмки), вважаючи її протиправною та такою, що підлягає скасуванню, звернулась до суду з даним позовом.

При вирішенні спору, суд виходить з наступного.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір і ведення обліку, а також стягнення визначає Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 № 2464-VI (далі - Закон № 2464-VI).

У розумінні п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - це консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Положеннями п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону № 2464-VI, передбачено, що платниками єдиного внеску, зокрема є фізичні особи - підприємці, зокрема ті, які використовують працю інших осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством про працю, чи за цивільно-правовим договором (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності, відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців).

За частиною другою ст. 6 Закону № 2464-VI, платник єдиного внеску зобов`язаний, зокрема, своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Відповідно до норм ч. 11 ст. 9 Закону № 2464-VI, у разі несвоєчасної або не в повному обсязі сплати єдиного внеску до платника застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Так, частинами другою, третьою і четвертою ст. 25 Закону № 2464-VI, встановлено, що у разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків платники єдиного внеску зобов`язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею. Суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів. Орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату. Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом. Платник єдиного внеску зобов`язаний протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею. У разі незгоди з розрахунком суми недоїмки платник єдиного внеску узгоджує її з органом доходів і зборів шляхом оскарження вимоги про сплату єдиного внеску в адміністративному або судовому порядку.

Судом досліджено, що відповідачем позивачу була сформована вимога про сплату боргу (недоїмки) № Ф-161624-46 від 04.09.2019 на суму 47258,11 грн. за формою додатку 7 Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 № 449. Водночас, у зазначеній вимозі, відомості про період за який була сформована вказана сума недоїмки, а також про підстави для її утворення, відсутні.

Слід врахувати, що на час виникнення спірних правовідносин - 2014-2019 роки, позивач перебувала на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території проведення антитерористичної операції, а тому, норми Закону № 2464 необхідно застосовувати з урахуванням норм Закону України № 1669-VII від 02.09.2014 «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» (далі - Закон № 1669).

Водночас, п. п. б п. 8 ст. 14-1 Закону № 1669, розділ VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2464 доповнено пунктом 9-3 наступного змісту: «Платники єдиного внеску, визначені статтею 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014, звільняються від виконання своїх обов`язків, визначених частиною другою статті 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», на період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції або військового чи надзвичайного стану.

При цьому, підставою для такого звільнення є заява платника єдиного внеску, яка подається ним до органу доходів і зборів за основним місцем обліку або за місцем його тимчасового проживання у довільній формі не пізніше тридцяти календарних днів, наступних за днем закінчення антитерористичної операції.

Відповідальність, штрафні та фінансові санкції, передбачені цим Законом за невиконання обов`язків платника єдиного внеску в період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції, до платників єдиного внеску, зазначених у цьому пункті, не застосовуються.

Недоїмка, що виникла у платників єдиного внеску, які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції", де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014, визнається безнадійною та підлягає списанню в порядку, передбаченому Податковим кодексом України для списання безнадійного податкового боргу".

Тож, з наведеного слідує, що позивач звільняється від виконання зобов`язань платника єдиного внеску встановлених частиною другою статті 6 Закону № 2464-VІ, у тому числі передбачених підпунктом першим частини другої цієї статті, а саме, своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Згідно п. 1 Закону України «Про внесення змін до розділу VIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" щодо зменшення навантаження на фонд оплати праці» № 219-VIII від 02.03.2015 постановлено внести до розділу VIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" такі зміни: пункт 9-3 в редакції Закону України від 2 вересня 2014 року N 1669-VII вважати пунктом 9-4.

Відповідно до норм ст. 1 Закону № 1669, період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності Указом Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

Територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014.

Згідно абзацу 3 п. 5 ст. 11 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1669, перелік населених пунктів, на території яких здійснюється антитерористична операція визначається Кабінетом Міністрів України.

Розпорядженнями Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року №1053-р "Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція" (втратило чинність), від 02 грудня 2015 року № 1275-р "Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України", затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, до яких, зокрема, віднесено м. Донецьк.

Таким чином, з наведеного слідує, що у спірному періоді, 2014-2019 роки (за який винесено вимогу про сплату боргу (недоїмки з ЄСВ), позивач була платником єдиного внеску, та перебувала на обліку в органі доходів і зборів, розташованому на території проведення антитерористичної операції, та подала відповідну заяву до органу доходів і зборів про звільнення від виконання обов`язків платника єдиного внеску, а отже, є суб`єктом правовідносин, до яких необхідно застосувати положення п. 9-4 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2464.

З огляду на дію зазначеної норми, суд приходить до висновку, що позивач звільнена від виконання обов`язку платника єдиного внеску, встановленого ч. 2 ст. 6 Закону № 2464, починаючи з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції. При цьому, антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України від 14 квітня 2014 року № 405/2014 триває.

З урахуванням зазначеного, суд приходить до висновку про відсутність підстав для нарахування позивачу сум єдиного внеску за період перебування на обліку у органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, де проводилася антитерористична операція, та необґрунтованість нарахування податкового боргу (недоїмки) з єдиного внеску у вимозі від 04.09.2019 № Ф-161624-46 на суму 47258,11 грн.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про протиправність винесення оскаржуваної вимоги про сплату боргу (недоїмки) та її скасування.

Згідно з частиною першою статті 0 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Беручи до уваги вищенаведене, за наслідком розгляду даного спору, суд дійшов висновку про те, що оскаржувана податкова вимога є протиправною та підлягає скасуванню.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги, у даному випадку, підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як вбачається з наявних у матеріалах справи доказів, під час звернення позивача з даним позовом до суду останнім сплачено судовий збір за заявлені позовні вимоги у розмірі 768,40 грн., які підлягають стягненню з відповідача, на користь останньої, у повному обсязі.

Керуючись статтями 9, 72-77, 90, 139, 242 - 246, 255 КАС України, Окружний адміністративний суд міста Києва,

В И Р І Ш И В :

Задовольнити адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки).

Визнати протиправною та скасувати вимогу ГУ ДПС у м. Києві № Ф-161624-46 від 04.09.2019 про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове соціальне страхування у сумі 47258,11 грн.

Стягнути на користь ОСОБА_1 понесені нею судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 768,40 грн. (сімсот шістдесят вісім гривень 40 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві.

За приписами статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Порядок та строки подання апеляційної скарги врегульовано приписами статей 294-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне найменування сторін:

Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_3 );

Відповідач: Головне управління Державної фіскальної служби у м. Києві (, 04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19).

Суддя В.І. Келеберда