Справа № 280/11257/21
Суддя: Чабаненко С.В.
Дата ухвалення: 2022-07-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

13 липня 2022 року м. Дніпросправа № 280/11257/21

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Чабаненко С.В.,

суддів: Чумака С.Ю., Юрко І.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 02 лютого 2022 року в адміністративній справі № 280/11257/21 за позовом ОСОБА_1 до Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Акціонерне товариство Укрсиббанк про визнання протиправною та скасування постанови,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), третя особа - Акціонерне товариство Укрсиббанк, в якому просила визнати незаконними дії відповідача щодо поновлення 25.05.2021 виконавчого провадження № 50042599 та передачі однокімнатної квартири, загальною площею 34,96 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , на реалізацію.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 02 лютого 2022 року позов задоволено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Шевченківський відділ державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) подало апеляційну скаргу, в якій просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволені позову.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження відповідно до приписів ст. 311 КАС України.

Перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, враховуючи наступне.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено письмовими доказами, наявними в матеріалах справи, 09.11.2007 між AT «УКРСИББАНК» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 0, відповідно до умов якого остання отримала кредитні кошту у розмірі 25212,00 дол. США (а.с. 8-14).

У зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань за даним кредитним договором AT «УКРСИББАНК» з метою захисту своїх прав та законних інтересів звернувся до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Згідно заочного рішення Шевченківського районного суду від 09.07.2015 у справі № 336/61133/14-ц позовні вимоги Банку задоволені у повному обсязі.

На підставі даного рішення Банком, як стягувачем отримані виконавчі документи, які пред`явлені для примусового виконання до Шевченківського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя.

26.01.2016 відкриті виконавчі провадження з виконання виконавчих листів № 336/6133/14-ц про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором та судових витрат у сумі 1827,00 грн (а.с. 89-90).

26.05.2016 державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пункту 5 частини першої статті 47 Закону України Про виконавче провадження в редакції Закону від 1999 року.

26.04.2017 заборгованість за кредитним договором ОСОБА_3 погашено на індивідуальних умовах з анулюванням залишку заборгованості (а.с. 31), у зв`язку з чим на адресу Шевченківського відділу державної виконавчої служби 29.05.2017 направлено заяву про закриття виконавчих проваджень, відкритих на підставі вищезазначених документів.

В результаті проведеної перевірки баз даних Автоматизованої системи виконавчих проваджень встановлено, що 26.05.2016 керуючись пунктом 5 частини першої статті 47 Закону України Про виконавче провадження в редакції Закону 1999 року, яка передбачала, що повернення виконавчого документа стягувачу можливе у разі, якщо у результаті вжитих державним виконавцем заходів неможливо встановити особу боржника, з`ясувати місце проживання, перебування боржника - фізичної особи (крім випадків, наведених в цій нормі), старшим державним виконавцем Соріною Ю.Ю. винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, проте при перевірці АСВП встановлено, що вказана постанова не сформована та не роздрукована.

Після повернення виконавчого документу стягувач - ПАТ Укрсиббанк до Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі щодо відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом не зверталось.

25.05.2021 начальником відділу Логвіним В.І. постановою про скасування документу Постанова про повернення виконавчого документа стягувачу, що видав державний виконавець Соріна Ю.Ю., скасовано виконавчі дії від 26.05.2016 щодо повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі пункту 5 частини першої статті 47 Закону України Про виконавче провадження в редакції від 1999 року (а.с. 93-94).

В подальшому, заступником начальника Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Коциняном М.О. прийнято постанову про арешт та опис майна, а саме - квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та здійснено заходи, що до передачі вказаного майна на реалізацію за ціною 425 323,00 грн (а.с. 99-100, 114-115).

Відповідно до акту про проведені електроні торги від 06.09.2021 в межах виконавчого провадження № 50042599, стягувачем за яким є AT УКРСИБНАНК, Державним підприємством Сетам 25.08.2021 здійснено реалізацію арештованого нерухомого майна, а саме: однокімнатної квартири, загальною площею - 34,96 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 122-124).

Позивач, вважаючи незаконною постанову Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 25.05.2021, звернувся до суду із цим позовом.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції дійшов висновку про протиправність постанови від 25.05.2021 про скасування документу, якою скасовано виконавчі дії від 26.05.2016 щодо повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі пункту 5 частини першої статті 47 «Про виконавче провадження», що призвело до подальшої незаконної реалізації майна Рогозної H.A. в межах виконавчого провадження № 50042599, заборгованість за яким 26.04.2017 сплачена в повному обсязі.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Спірні правовідносини регулюються Законом України Про виконавче провадження. Враховуючи, що спірні правовідносини існували у різні періоди (2016 та 2021 роки) правове регулювання відносин передбачено Законом № 1404-VІІІ в редакції від 28.12.2015 та від 23.04.2021 відповідно.

Так, ст.1 Закону № 1404-VІІІ, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.3 Закону № 1404-VІІІ підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Згідно зі ст. 5 Закону № 1404-VІІІ примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів.

Пунктом 1 частини першої статті 26 Закону № 1404-VІІІ передбачено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Статтею 19 Закону №1404-VIII передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження, робити з них виписки, знімати копії, заявляти відводи у випадках, передбачених цим Законом, мають право доступу до автоматизованої системи виконавчого провадження, право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність виконавця у порядку, встановленому цим Законом, надавати додаткові матеріали, заявляти клопотання, брати участь у вчиненні виконавчих дій, надавати усні та письмові пояснення, заперечувати проти клопотань інших учасників виконавчого провадження та користуватися іншими правами, наданими законом.

Право вибору пред`явлення виконавчого документа для примусового виконання до органу державної виконавчої служби або до приватного виконавця, якщо виконання рішення відповідно до статті 5 цього Закону віднесено до компетенції і органів державної виконавчої служби, і приватних виконавців, належить стягувачу.

Сторони у процесі виконання рішення відповідно до процесуального законодавства мають право укласти мирову угоду, що затверджується (визнається) судом, який видав виконавчий документ.

Стаття 28 Закону №1404-VIII передбачає, що копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Статтею 36 Закону №1404-VIII визначено, що у разі відсутності відомостей про місце проживання, перебування боржника - фізичної особи, виконавець звертається до суду з поданням про винесення ухвали про розшук боржника.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 41 Закону № 1404-VІІІ, у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення. У разі відновлення виконавчого провадження стягувач, суд або орган (посадова особа), яким повернуто виконавчий документ, зобов`язані у місячний строк з дня надходження постанови про відновлення виконавчого провадження пред`явити його до виконання.

Абз.2 ч.3 ст.74 Закону № 1404-VІІІ передбачено, що начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень має право у разі, якщо вони суперечать вимогам закону, своєю постановою скасувати постанову або інший процесуальний документ (або їх частину), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, зобов`язати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом.

В своїй апеляційній скарзі відповідач зазначив, що під час перевірки дільниці виконавця №8 на підставі розпорядження начальника відділу від 17.05.2021було встановлено, що 26.05.2016, тобто п`ять років потому, у відкритому державним виконавцем Соріною Ю.Ю виконавчому провадженні, останньою було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п.5 ч.1 ст.47 Закону № 1404-VІІІ в редакції Закону від 1999р., проте під час перевірки АСВП встановлено, що вказана постанова не сформована та не роздрукована, зокрема, у відділі перебувало виконавче провадження №50042599 з оригіналом виконавчого документа та заявою стягувача про примусове виконання рішення суду. Крім того, за результатами перевірки АСВП встановлено, що державним виконавцем не було вжито всіх, передбачених Законом, заходів для фактичного виконання рішення, у зв`язку з чим, керуючись абз.4 ч.3 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» 25.05.2021 відповідачем винесено постанову про скасування виконавчого документа від 26.05.2016 «про повернення виконавчого документа стягувачу».

В подальшому, як зазначає відповідач, 25.05.2021 ним винесено постанову про арешт коштів боржника на загальну суму богу 832301,75 грн, постанову про арешт всього майна боржника, та 26.05.2021 отримано заяву позивача про долучення копії паспорта та РНОКПП боржниці, з яких встановлено її місце реєстрації: АДРЕСА_2 .

Посилаючись на інформацію від 10.02.2017 органів ПФУ та ДФС щодо відсутності у позивача розрахункових рахунків та джерел доходів, відповідач встановив, що за позивачем зареєстроване право власності на нерухоме майно по АДРЕСА_2 , що на підставі акту опису майна, серія та № - 34/49-830 від 30.01.2020 ГУ ДПС у Запорізькій області внесено відомості про обтяження майна за № 35351023, згідно рішення про опис майна у податкову заставу від 29.01.2020 №57 у зв`язку із наявністю податкового боргу у розмірі 224566,31 грн. на підставі сформованої податковим оргнаном податкової вимоги форми «Ф» №36367-49 від 29.08.2019.

З відповідей департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради від 14.07.2021 відповідач встановив, що за адресою: АДРЕСА_2 відсутні зареєстровані особи.

19.07.2021 відповідачем винесено постанови про опис та арешт майна боржника зазначеного вище об`єкту нерухомості, та про призначення суб`єкта оціночної діяльності для визначення початкової вартості майна.

Відповідачем стверджується, що на виконання вимог ст.57 Закону України «Про виконавче провадження» про результати оцінки арештованого майна позивача було повідомлено на адресу, вказану у виконавчому документі АДРЕСА_1 , та реєстрації - по АДРЕСА_2 .

25.08.2021 ДП «Сетам» проведено електронні торги з реалізації вказаного майна та майно реалізоване за 425323,00 грн. За виключенням суми гарантійного внеску на користь ДП «Сетам» - 21266,15 грн, решта - 404056,85 грн перераховано на рахунок з обліку депозитних сум Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління МЮ (м.Дніпро).

Після реалізації арештованого майна 022.09.2021 на адресу стягувача АТ «УкрСиббанк» направлено вимогу державного виконавця про надання актуальних банківських реквізитів для подальшого перерахування стягнутих з боржника грошових коштів за виконавчим документом та отримано відповідь стягувача від 05.10.2021 про відсутність у банка будь-яких фінансових претензій до ОСОБА_1 , оскільки зобов`язання за кредитним договором № від 09.11.2007 припинені та всі рахунки по кредитному договору закриті.

За рахунок реалізації арештовного майна державним виконавцем, як він зазначає, кошти перераховано для забезпечення погашення суми заборгованості перед заставодержателем, а саме, ГУ ДПС у Запорізькій області для погашення боргу за податковою заставою, а також суми виконавчого збору та витрат виконавчого провадження.

09.09.2021 відповідачем прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження №50042599.

В апеляційній скарзі відповідач стверджує, що приведені вище виконавчі дії державним виконавцем вчинені з дотриманням вимог Закону України «Про виконавче провадження», проте, на його думку, суд першої інстанції дійшов помилкових висновків щодо протилежного.

В свою чергу колегія суддів критично розцінює наведені доводи апелянта.

Так, виходячи зі змісту наявної у матеріалах справи копії виконавчого провадження (ар.с. 88-139) апеляційним судом встановлено, що єдиною зазначеною у постанові від 25.05.2021 підставою для скасування процесуального документу постанови від 26.05.2016 про повернення стягувачу виконавчого документа №336/6133/14-ц, виданого 10.12.2015 Шевченківським районним судом м.Запоріжжя, зазначено про недотримання державним виконавцем вимог ст.ст.13, 18, 48, 56 Закону України «Про виконавче провадження», крім того, постанови про повернення виконавчого документа стягувачу не сформована та не роздрукована, а у відділі є ВП№50042599 разом з оригіналом виконавчого документа та заявою стягувача про примусове виконання суду від 12.01.2016. Пунктом 3 постанови від 25.05.2021 виконавче провадження передано заступнику начальника відділу Коциняну М.О. для вжиття усіх заходів згідно Закону України «Про виконавче провадження» (№1404-VIII в редакції від 23.04.2021).

Колегія суддів зауважує, що наявна у справі (ар.с.155-156) заява ПАТ «УкрСиббанк» від 29.05.2017 свідчить про звернення стягувача до Шевченківського ВДВС Запорізького міського управління юстиції стосовно закриття виконавчого провадження №50042599.

Водночас, приймаючи оскаржуване рішення державний виконавець не врахував вказану заяву, яка свідчить про відсутність підстав для здійснення виконавчого провадження за виконавчим листом №336/6133/14-ц від 10.12.2015.

Крім того, всупереч передбаченої ст.2 Закону №1404-VIII обов`язковості дотримання під час здійснення виконавчого провадження таких засад, як гласність та відкритість виконавчого провадження, державний виконавець вчинив виконавчі дії не повідомивши сторони виконавчого провадження про продовження/поновлення виконавчого провадження, вчинені виконавчі дії.

Незважаючи на те, що підставою для повернення виконавчого документа стягувачу 26.05.2016 зазначено п.5 ч.1 ст.47 Закону №1404-VIII, тобто неможливість встановити особу боржника, з`ясувати місце проживання, перебування боржника - фізичної особи, державним виконавцем після прийняття виконавчого документа 25.05.2021 не було вжито відповідні заходи щодо встановлення місця проживання/перебування боржника, жодний запит у матеріалах виконавчого провадження відсутній; заходи, спрямовані на розшук боржника, не здійснені, натомість державний виконавець керувався інформацією п`ятирічної давнини, не перевіривши її актуальність. Не містять матеріали вказаного виконавчого провадження і доказів направлення та вручення процесуальних рішень керівника та державного виконавця сторонам виконавчого провадження. Так, наявні у матеріалах супровідні листи не свідчать про направлення документів сторонам, оскільки не перевірена актуальність інформації щодо їх адреси та взагалі відсутні докази їх направлення і вручення. З наявних у виконавчому провадженні ксерокопій поштових відправлень, адресованих боржникові, неможливо встановити, які саме документи їй надсилались, оскільки відсутній опис вкладення, та, здебільшого, не можливо встановити адресу листування.

Колегія суддів зазначає, що відповідачем не було забезпечено вручення сторонам виконавчого провадження постанови про відкриття виконавчого провадження (належні докази в матеріалах виконавчого провадження не міститься); сторони не повідомлено у належий спосіб про відновлення виконавчого провадження та вчинення послідовно зазначених вище виконавчих дій, в тому числі і пов`язаних з реалізацією належного позовачці на праві власності майна. Постанова про відновлення виконавчого провадження відповідачем не прийнята. Так, згідно наявної у справі інформації (ар.с.41-50) підтверджно внесення до Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень даних за ВП №50042599 стосовно повернення 26.05.2016 виконавчого документа стягувачеві на підставі п.5 ч.1 ст.47 Закону №1404-VIII (у зв`язку з неможливістю встановити особу боржика, з`ясувати місце проживання боржника), в той же час така виконавча дія, як відновлення виконавчого проваження відповідачем не здійснена всупереч закріпленого у ст.41 Закону №1404-VIII відповідного обов`язку.

З огляду на строки виконання даного виконавчого провадження (з 2016р. по 2021р.), а також факту прийняття до виконання без відновлення виконавчого провадження виконавчого документа через п`ять років з дати його повернення, державний виконавець проігнорував факт відсутності у боржника наміру продовжити виконання за виконавчим листом №366/6133/14-ц від 10.12.2015, не перевірив відповідні обставини. Враховуючи підставу повернення виконавчого документа 26.05.2016, державний виконавець не перевірив та не встановив місце реєстрації/проживання боржника. Наявний на ар.с.89 (зв.б.) запис від імені ОСОБА_1 про отримання копії постанови про відкриття виконавчого провадження 26.05.2021 колегія розцінює критично, оскільки матеріали виконавчого провадження не містять доказів листування чи іншого зв`язку з позивачем. В той же час сама позивач стверджує, що лише 04.10.2021 їй стало відомо про реалізацію її нерухомого майна в серпні 2021 р. в межах виконавчого провадження №50042599 в рахунок погашення заборгованості, яка стягувачем анульована ще 26.04.2017. Також викликають сумнів і надані в якості доказів повідомлення щодо передачі квартири на реалізацію, які начебто направлялись позивачці у месенджерах (ар.с.117 зв.б.-118) з огляду на відсутність доказу належності відповідного телефонного номера позивачеві.

Пояснення відповідача стосовно отримання інформації АТ «УкрСиббанк» щодо відсутності зобов`язань за кредитним договором № від 09.11.2007 лише у жовтні 2021, тобто після закінчення виконавчого провадження, колегія вважає хибними, оскільки наявні в матеріалах справи пояснення третьої особи АТ «УкрСиббанк» та відповідна заява банка, адресована та направлена Шевченківському ВДВС Запорізького міського управіння юстиції 30.05.2017 вказане спростовують. (ар.с.153-156)

Окремо колегія суддів звертає увагу, що на ар.с.109 наявна інформація ГУДПС у Запорізькій області, адресована Шевченківському ВДВС м. Запоріжжя, стосовно обліку станом на 28.08.2019 бюджетної заборгованості ФО ОСОБА_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 з податку на доход з фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування. Незважаючи на невідповідності щодо даних позивача у прізвищі та ІПН, відповідач не перевірив чи стосується вказана інформація позивача, долучив до матеріалів виконавчого провадження як належну, більш того, за результатами виконання перерахував частиту стягнутої суми на рахунки ГУДПС у Запорізькій області (ар.с.132, 132 зв.б.) в рахунок погашення боргу при примусовому виконанні виконавчого провадження №50042599, стягувачем за яким є лише АТ «УкрСиббанк».

Наведені обставини свідчать про наявність в діях відповідача порушення права сторін виконавчого провадження на участь у вчиненні виконавчих дій, на обізнаність щодо їх вчинення, що призвело фактично до вчинення виконавчих дій без належної правової підстави та вплинуло на майнові права позивача.

Отже, підсумовуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що наявними у справі доказами підтверджено доводи позивача щодо порушення незаконними рішеннями Шевченківського ВДВС у м.Запоріжжі її прав.

Висновки суду першої інстанції стосовно протиправності оскаржуваної постанови ґрунтуються на повно та всебічно досліджених обставинах, які підтверджені належними та допустимими доказами.

Доводи апелянта висновків суду першої інстанції не спростовують.

Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, колегія апеляційного суду вважає відсутніми підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 316, 321, 322, 327, 329 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) - залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 02 лютого 2022 року в адміністративній справі № 280/11257/21- залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених ст. 328-329 КАС України.

Головуючий - суддя С.В. Чабаненко

суддя С.Ю. Чумак

суддя І.В. Юрко