Справа № 200/1506/22Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022
Суддя: Компанієць Ірина Дмитрівна
Дата ухвалення: 2022-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2022 року справа №200/1506/22

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Компанієць І.Д. (суддя-доповідач),

суддів Гайдара А.В., Казначеєва Е.Г.,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 15 лютого 2022 року у справі № 200/1506/22 (головуючий І інстанції Смагар С.В.) за позовом ОСОБА_1 до Департаменту соціального захисту населення Маріупольської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

УСТАНОВИВ:

21 січня 2022 року позивач звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Департаменту соціального захисту населення Маріупольської міської ради про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо невиплати разової грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік у розмірі 5 мінімальних пенсій за віком, зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату разової грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік у розмірі 5 мінімальних пенсій за віком, з урахуванням раніше виплачених сум.

Ухвалою від 31 січня 2022 року суд залишив позовну заяву без руху та встановив позивачу строк 10 днів з дня отримання ухвали на усунення недоліків шляхом, зокрема, надання (надіслання) обґрунтованого клопотання щодо визнання поважними причини пропуску строку звернення до суду в частині позовних вимог про виплату допомоги до 5 травня за 2020 рік.

14 лютого 2022 року позивач надав до суду клопотання про поновлення строку звернення до суду. В обґрунтування посилається на те, що про порушене право дізнався з листів відповідача від 20 вересня 2021 року та від 6 січня 2022 року.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 15 лютого 2022 року позовну заяву повернуто позивачу відповідно до п. 9 ч. 4 ст. 169 КАС України.

Не погодившись з судовим рішенням, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Обґрунтування апеляційної скарги.

Позивач не має юридичної освіти та не слідкує за рішеннями Конституційного та Верховного Суду та змінами в законодавстві, відтак звернувся до відповідача з заявою про перерахунок та виплату належної йому допомоги відразу, коли дізнався про порушення своїх прав.

Відповідач протиправно не нараховував щорічну разову грошову допомогу до 5 травня як учаснику бойових дій позивачу згідно діючого законодавства та не доводив до відома громадян про зазначені зміни та їх право на отримання грошової допомоги в більшому розмірі.

Сторони про дату та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, відповідно до ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає заяву у порядку письмового провадження.

Враховуючи дистанційний режим роботи суддів та працівників апарату Першого апеляційного адміністративного суду з часу введення на території України правового режиму воєнного стану, з метою збереження життя та здоров`я, а також забезпечення безпеки суддів та працівників апарату суду, дана постанова прийнята колегією суддів за умови наявної можливості доступу колегії суддів до матеріалів адміністративної справи.

Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, встановив наступне.

Фактичні обставини справи.

Ухвалою від 31 січня 2022 року суд залишив позовну заяву без руху та встановив позивачу строк 10 днів з дня отримання ухвали на усунення недоліків шляхом належного оформлення позовної заяви відповідно до вищезазначених норм Кодексу адміністративного судочинства України, зокрема, надання (надіслання) обґрунтованого клопотання щодо визнання поважними причини пропуску строку звернення до суду в частині позовних вимог про виплату допомоги до 5 травня за 2020 рік.

14 лютого 2022 року позивач надав до суду клопотання про поновлення строку звернення до суду. В обґрунтування наданої заяви позивач посилається на те, що про порушене право дізнався з листів відповідача від 20 вересня 2021 року та від 6 січня 2022 року.

З матеріалів позовної заяви встановлено, як зазначає сам позивач, що у 2020 році отримав щорічну разову грошову допомогу до 5 травня за 2020 рік у розмірі 1390 грн.

Суд першої інстанції, повертаючи позов, виходив з того, що зазначені позивачем причини пропуску строку звернення до суду є неповажними.

Оцінка суду.

Згідно з частиною першою статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Відповідно до частини першої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

На підставі частини другої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Як визначено частинами першою та другою статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Строк звернення до адміністративного суду з адміністративним позовом - проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів.

При цьому, поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників процесу та своєчасного виконання ними передбачених процесуальним законом певних процесуальних дій.

Інститут строків у судовому процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Ці строки обмежують час протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Тому, якщо протягом встановленого законодавством строку особа не звернулася до суду за вирішенням спору, відповідні відносини набувають ознаки стабільності.

Слід зазначити, що день, коли особа дізналася про порушення свого права, - це встановлений доказами день, коли позивач дізнався про рішення, дію чи бездіяльність, внаслідок якої відбулося порушення їх прав, свобод чи інтересів.

Якщо цей день встановити точно неможливо, строк обчислюється з дня, коли особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав (свобод чи інтересів). При цьому «повинна» слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо: особа знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені.

Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Доказами того, що особа знала про порушення своїх прав, є, зокрема, умови, за яких особа мала реальну можливість дізнатися про порушення своїх прав.

Обґрунтовуючи поважність причин пропуску строку звернення до суду позивач посилається на такі обставини:

позивач не має юридичної освіти та не слідкує за рішеннями Конституційного та Верховного Суду та змінами в законодавстві, відтак звернувся до відповідача з заявою про перерахунок та виплату належної йому допомоги відразу, коли дізнався про порушення своїх прав.

відповідач протиправно не нараховував щорічну разову грошову допомогу до 5 травня як учаснику бойових дій позивачу згідно діючого законодавства та не доводив до відома громадян про зазначені зміни та їх право на отримання грошової допомоги в більшому розмірі.

Оцінюючи вказані доводи, суд зазначає наступне.

Статтею 17-1 Закону України від 22.10.1993 № 3551-XII "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" (далі - Закон № 3551-XII) передбачено, що особи, які не отримали разової грошової допомоги до 5 травня, мають право звернутися за нею та отримати її до 30 вересня відповідного року, в якому здійснюється виплата допомоги.

Таким чином, 30 вересня року, в якому мала бути здійснена виплата допомоги до 5 травня, - встановлений законом кінцевий строк, до якого могла бути здійснена виплата грошової допомоги до 5 травня.

Отже, перебіг строку звернення до суду з даним позовом слід обраховувати з 30 вересня року, в якому мала бути здійснена виплата допомоги до 5 травня.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного суду від 06.02.2018 справа № 607/7919/17.

Таким чином, перебіг шестимісячного строку на звернення позивача до адміністративного суду з позовом за 2020 рік почався з 01 жовтня 2020 року та сплив 31 березня 2021 року.

Разом з тим, позовну заяву позивачем подано до суду лише у січні 2022 року.

Відтак, судом першої інстанції правильно визначено, що з вимогами про нарахування грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік позивач звернувся з пропуском строку звернення до суду з даним адміністративним позовом.

Апелянтом не приведено жодних причин його пасивної поведінки, що тривала більше року, з моменту, коли позивач повинен був дізнатися про порушення його права - з моменту, коли позивачу мала бути виплачена вся сума відповідної допомога (квітень-травень 2020 року) чи з моменту, коли йому було виплачено частину допомоги в сумі 1390 грн. (у 2020 році).

Зі змісту заяви про поновлення строку не вбачається, що позивач не мав реальної, об`єктивної можливості виявити належну зацікавленість та вчинити активні дії щодо отримання допомоги у належному розмірі у встановлений законом строк або звернутися до суду за захистом своїх прав у встановлений кодексом строк.

Дана правова позиція узгоджується з правовою позицією, викладеною в ухвалі Першого апеляційного адміністративного суду від 13 травня 2021 року по справі № 200/4451/21.

Згідно з пунктом 9 частини четвертої статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Підсумовуючи викладене, суд погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для повернення позовної заяви позивачу відповідно до п.9 ч.4 ст.169 КАС України, ч.2 ст.123 КАС України.

Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За приписами пункту 1 частини першої статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвали судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Оскільки судом першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги правильно встановлені обставини справи, судове рішення є обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 327, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 15 лютого 2022 року у справі № 200/1506/22 залишити без задоволення.

Ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 15 лютого 2022 року у справі № 200/1506/22 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття 19 вересня 2022 року та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне судове рішення складено 19 вересня 2022 року.

Головуючий суддя І.Д. Компанієць

Судді А.В. Гайдар

Е.Г. Казначеєв