Справа № 160/10042/22
Суддя: Конєва Світлана Олександрівна
Дата ухвалення: 2022-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2022 року Справа № 160/10042/22

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Конєвої С.О.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Відповідача-1: Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, до Відповідача-2: Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним рішення №07 від 15.04.2022р. та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

06.07.2022р. (згідно штемпеля поштового зв`язку) ОСОБА_1 звернулась з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області та просить:

- визнати протиправним рішення відповідача від 15.04.2022 року № 07 про відмову у призначенні позивачеві пенсії на пільгових умовах за віком як працівнику, зайнятому повний робочий день на роботах із особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, згідно ст.ст. 26, 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 10.02.2022 року;

- зобов`язати відповідача призначити позивачеві пенсію на пільгових умовах за віком як працівнику, зайнятому повний робочий день на роботах із особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, зарахувати до зазначеного пільгового стажу періоди роботи позивача: з 16.11.1993 року до 01.08.2003 року лаборантом рентгеноспектрального аналізу збагачувальної фабрики у Вільногірському державному гірничо-металургійному комбінаті, з 01.08.2003 року до 01.05.2009 року лаборантом рентгеноспектрального аналізу центральної заводської лабораторії у Вільногірському державному гірничо-металургійному комбінаті, якій було 15.12.2004 року реорганізовано у філію «Вільногірський гірничо-металургійний комбінат» ЗАТ «Кримський Титан», з 26.04.2017 року по 03.11.2017 року, з 06.12.2017 року по 31.12.2017 року, з 01.01.2018 року по 19.02.2018 року, з 20.02.2018 року по 21.06.2019 року, сепараторником дільниці доведення збагачувального виробництва у філії «Вільногірський гірничо-металургійний комбінат» АТ «Об`єднана гірничо-хімічна компанія», та призначити мені пенсію на пільгових умовах за віком за списком № 1, відповідно до п. 1 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», починаючи з дати досягнення позивачем віку 48 років 6 місяців, а саме з 10.02.2022 року.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 11.04.2022р. вона звернулась до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах за Списком №1, до якої надала всі необхідні документи, що підтверджують стаж роботи позивача за Списком №1, проте, Головним управлінням Пенсійного фонду України у Київській області було прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії №07 від 15.04.2022р., яким позивачеві відмовлено у призначенні пенсії за віком у зв`язку із відсутністю необхідного стажу роботи за Списком №1 та зазначено про те, що у довідці про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній №01-23/598 від 26.11.2015р., відсутній підсумок пільгового стажу, додані накази про проведення атестації не завірені належним чином; до пільгової довідки №229/19 від 01.04.2022р. необхідно надати виписку з наказу №1352/0/192-18 від 03.03.2018р. про погодження з державною експертизою умов праці проведеної атестації робочих місць та перелік професій і посад, робочі місця яких атестовані. Позивач вважає таке рішення пенсійного органу протиправним та таким, що порушує її майнове право на отримання пенсії за віком на пільгових умовах, так як періоди роботи позивача за Списком № 1 підтверджується записами в її трудовій книжці, довідками уточнюючими особовий характер роботи та трудовий стаж, а згідно ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка; не проведення керівниками підприємства де працювала позивач, атестації її робочого місця в період з 16.11.1993 року до 01.08.2003 року, та начебто порушення оформлення атестації робочих місць з 01.08.2003 року до 01.05.2009 року, і з 26.04.2017 року по 03.11.2017 року, з 06.12.2017 року по 31.12.2017 року, з 01.01.2018 року по 19.02.2018 року, з 20.02.2018 року но 21.06.2019 року, не може бути підставою для не зарахування позивачеві зазначених періодів роботи, як робіт з особливо шкідливими умовами праці передбачених Списком №1; не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, а відповідальність за не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника, при цьому, контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник. В обґрунтування своєї правової позиції позивач посилається на рішення Європейського Суду з прав людини, постанову Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020р. у справі №520/15025/16-а постанови Верховного Суду.

Ухвалою суду від 18.07.2022р. було відкрито провадження у даній справі, залучено Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області як другого відповідача до участі у цій справі, призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами відповідно до ч.5 ст.262 Кодексу адміністративного судочинства України та, зокрема, зобов`язано відповідачів-1, 2 надати суду відзив на позов та докази в обґрунтування відзиву з дотриманням вимог ст.ст. 162, 261 Кодексу адміністративного судочинства України (а.с.26).

04.08.2022р. засобами поштового зв`язку, на виконання вимог вказаної ухвали суду, від відповідача-1 (Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області) надійшов письмовий відзив на позов, у якому останній просив відмовити позивачеві в задоволенні адміністративного позову у повному обсязі посилаючись на те, що у довідці про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній №01-23/598 від 26.11.2015р., відсутній підсумок пільгового стажу, додані накази про проведення атестації не завірені належним чином; до пільгової довідки №229/19 від 01.04.2022р. необхідно надати виписку з наказу №1352/0/192-18 від 03.03.2018р. про погодження з державною експертизою умов праці проведеної атестації робочих місць та перелік професій і посад, робочі місця яких атестовані (а.с.34-35).

16.08.2022р. засобами поштового зв`язку, на виконання вимог вказаної ухвали суду, від відповідача-2 (Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області) надійшов письмовий відзив на позов, у якому останній просив у задоволенні позовних вимог позивача відмовити в повному обсязі посилаючись на те, що за матеріалами відмовної пенсійної справи загальний стаж позивачки складає: 30 років 03 місяці 19 днів, у т. ч. пільговий стаж відповідно до ст. 114 Закону України 1058 - 02 роки, вік заявниці на день звернення 48 років 06 місяців; основою для призначення пенсії за віком на пільгових умовах є наявність професії і виробництва в Списках № 1 і № 2, зайнятість робітника на роботах, передбачених Списками № 1 або № 2, не менше 80% робочого часу, встановленого для цього виробництва; підтвердження шкідливих умов праці робітника безпосередньо на робочому місці за результатами атестації, при цьому, відсутність хоч би однієї з цих умов не надає права робітникові на пенсію за віком на пільгових умовах; позивачка разом із заявою про призначення пенсії від 11.04.2022 надала до пенсійного органу довідку про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 01.04.2022 № 229/19 видану ПАТ «ЮКРЕЙНІАН КЕМІКАЛ ПРОДАКТС», проте, оспорюваним рішенням від 15.04.2022 № 07 її було повідомлено, що за доданими документами до заяви від 11.04.2022 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1 до пільгового стажу роботи не зараховано довідку видану ПАТ «ЮКРЕЙНІАН КЕМІКАЛ ПРОДАКТС» від 26.11.2015 №01-23/598 (відсутній підсумок пільгового стажу, додані накази про проведення атестації не завірені належним чином), а до пільгової довідки №229/19 від 01.04.2022, позивачці було запропоновано надати виписку з наказу №1352/0/192-18 від 03.03.2018 про погодження з держаної експертизою умов праці проведеної атестації робочих місць та перелік професій і посад, робочі місця яких атестовані, разом з тим, додатково документів до пенсійного органу позивачкою надано не було (а.с.45-46).

Згідно до ч.5 ст.262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Відповідно до ст.258 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Враховуючи викладене, дана справа вирішується 16.09.2022р., тобто у межах строку визначеного ст.258 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України при розгляді справи за відсутності учасників справи фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Із наданих суду документів судом встановлені наступні обставини у даній справі.

11.04.2022р. ОСОБА_1 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком, до якої надала, зокрема, трудову книжку; довідки, що визначають право на пенсію на пільгових умовах №01-23/598, №229/19; накази про атестацію робочих місць за умовами праці, що підтверджується змістом копій відповідної заяви та розписки-повідомлення, наявними у справі (а.с.54).

Головним управлінням Пенсійного фонду України у Київській області було прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії №07 від 15.04.2022р., яким позивачеві відмовлено у призначенні пенсії за віком у зв`язку із відсутністю необхідного стажу роботи за Списком №1 та зазначено про те, що у довідці про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній №01-23/598 від 26.11.2015р., відсутній підсумок пільгового стажу, додані накази про проведення атестації не завірені належним чином; до пільгової довідки №229/19 від 01.04.2022р. необхідно надати виписку з наказу №1352/0/192-18 від 03.03.2018р. про погодження з державною експертизою умов праці проведеної атестації робочих місць та перелік професій і посад, робочі місця яких атестовані, що підтверджується змістом копії відповідного рішення, наявної у справі (а.с.8,59).

Вказаний спір виник у зв`язку із незгодою позивача з рішенням відповідача-1 від 15.04.2022 року № 07 про відмову у призначенні позивачеві пенсії на пільгових умовах за віком як працівнику, зайнятому повний робочий день на роботах із особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, згідно ст.ст. 26, 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 10.02.2022 року, у зв`язку з чим позивач просить відновити її права шляхом визнання такого рішення протиправним та зобов`язання відповідача-1 відповідача призначити позивачеві пенсію на пільгових умовах за віком як працівнику, зайнятому повний робочий день на роботах із особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, зарахувати до зазначеного пільгового стажу періоди роботи позивача: з 16.11.1993 року до 01.08.2003 року лаборантом рентгеноспектрального аналізу збагачувальної фабрики у Вільногірському державному гірничо-металургійному комбінаті, з 01.08.2003 року до 01.05.2009 року лаборантом рентгеноспектрального аналізу центральної заводської лабораторії у Вільногірському державному гірничо-металургійному комбінаті, якій було 15.12.2004 року реорганізовано у філію «Вільногірський гірничо-металургійний комбінат» ЗАТ «Кримський Титан», з 26.04.2017 року по 03.11.2017 року, з 06.12.2017 року по 31.12.2017 року, з 01.01.2018 року по 19.02.2018 року, з 20.02.2018 року по 21.06.2019 року, сепараторником дільниці доведення збагачувального виробництва у філії «Вільногірський гірничо-металургійний комбінат» АТ «Об`єднана гірничо-хімічна компанія», та призначити мені пенсію на пільгових умовах за віком за списком № 1, відповідно до п. 1 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», починаючи з дати досягнення позивачем віку 48 років 6 місяців, а саме з 10.02.2022 року.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог позивача, виходячи з наступного.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі Закон №1058) встановлено, що на пільгових умовах пенсія за віком призначається, зокрема, працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1975 року народження і старші після досягнення ними такого віку, зокрема, 48 років 6 місяців - з 1 квітня 1973 року по 30 вересня 1973 року.

Працівникам, які не мають стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону, зокрема, жінкам - на 1 рік 4 місяці за кожний повний рік такої роботи.

Пунктом 3 "Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах", затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України за № 383 від 18.11.2005р., передбачено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи.

При цьому, згідно п.2 Наказу Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005р. №383 Про затвердження порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, під повним робочим днем слід вважати виконання робіт в умовах, передбачених Списками, не менше 80 відсотків робочого часу.

Відповідно до статті 62 Закону України Про пенсійне забезпечення основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 передбачено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Аналіз вказаних норм свідчить про те, що жінки мають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п.1 ч.2 ст.114 Закону №1058 після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 20 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах, передбачених Списком №1, та за умови повного робочого дня на відповідних роботах, але не менше 80% робочого часу, при цьому, за відсутності у трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсії на пільгових умовах, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Як вбачається з матеріалів справи, у період з 16.11.1993 року до 01.08.2003 року позивач працювала на посаді лаборанта рентгеноспектрального аналізу у Вільногірському державному гірничо-металургійному комбінаті, що підтверджується копією трудової книжки позивача, наявною в матеріалах справи (а.с.9-10).

Вказаний період не було зараховано пенсійним органом до пільгового стажу по Списком №1 при вирішенні питання щодо призначення позивачеві пенсії за віком на пільгових умовах, що підтверджується копією розрахунку стажу (а.с.67).

При цьому, ані оскаржуване рішення, ані відзиви відповідачів не містять підстав та обґрунтувань для не зарахування наведеного періоду роботи позивача до пільгового стажу за Списком №1 (а.с.8,34-35,45-46,59).

Разом з тим, суд звертає увагу учасників справи на те, що відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За приписами пункту 1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58 (далі - Інструкція №58), зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17.08.1993р. за №110, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Згідно до пункту 1 Інструкції №58 трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації (далі - підприємство) усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів, у тому числі осіб, які є співвласниками (власниками) підприємств, селянських (фермерських) господарств, сезонних і тимчасових працівників, а також позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню.

Пунктом 2.2. Інструкції №58 визначено, що заповнення трудової книжки вперше проводиться власником або уповноваженим ним органом не пізніше тижневого строку з дня прийняття працівника на роботу або прийняття студента вищого, учня професійно-технічного навчального закладу, що здобули професію (кваліфікацію) за освітньо-кваліфікаційним рівнем "кваліфікований робітник", "молодший спеціаліст", "бакалавр", "спеціаліст" та продовжують навчатися на наступному освітньо-кваліфікаційному рівні, на стажування.

До трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.

Відповідно до п. 2.4 Інструкції №58 усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Пунктом 2.14 Інструкції №58 визначено, що якщо працівник має право на пенсію за віком на пільгових умовах, запис у трудовій книжці робиться на підставі наказу, виданого за результатами атестації робочих місць, і має відповідати найменуванню Списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення. Показники, зазначені у цих Списках обов`язково повинні бути підтверджені у карті оцінки умов праці робочого місця за результатами атестації і можуть записуватись у дужках.

Згідно з п.4.1 Інструкції №58 у разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.

Тобто, враховуючи вищенаведені норми, можна дійти висновку, що працівник не несе відповідальності за заповнення трудової книжки, оскільки записи у його трудову книжку вносяться відповідальним працівником підприємства, а не особисто працівником, більше того, недоліки її заповнення не є підставою для висновку про відсутність трудового стажу.

При цьому, слід зазначити, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Вказана правова позиція узгоджується і з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у його постановах від 24.05.2018р. у справі №490/12392/16-а та від 29.03.2019р. у справі №548/2056/16-а.

Згідно ч.5 ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Окрім того, згідно з п.1 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 серпня 1992 року №442 (далі - Порядок №442), атестація робочих місць за умовами праці (далі - атестація) проводиться на підприємствах і організаціях незалежно від форм власності й господарювання, де технологічний процес, використовуване обладнання, сировина та матеріали є потенційними джерелами шкідливих і небезпечних виробничих факторів, що можуть несприятливо впливати на стан здоров`я працюючих, а також на їхніх нащадків як тепер, так і в майбутньому.

Згідно з п.2 Порядку №442 основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між роботодавцем і працівниками у галузі реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Пунктом 4 Порядку №442 визначено, що атестація проводиться атестаційною комісією, склад і повноваження якої визначаються наказом по підприємству, організації, в строки, передбачені колективним договором, але не рідше ніж один раз на п`ять років. До складу комісії включається уповноважений представник виборного органу первинної профспілкової організації, а в разі відсутності профспілкової організації - уповноважена найманими працівниками особа. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації. Позачергово атестація проводиться у разі докорінної зміни умов і характеру праці з ініціативи роботодавця, профспілкового комітету, трудового колективу або його виборного органу, органів Держпраці.

Відповідно до п.10 Порядку №442 результати атестації використовуються для розроблення заходів щодо покращення умов праці і оздоровлення працівників та під час визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах, пільг і компенсацій за рахунок підприємств, установ та організацій, обґрунтування пропозицій про внесення змін до списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

При цьому, п.11 Порядку №442 (в редакції від 01.08.1992р.) передбачено, що контроль за якістю проведення атестації, правильністю застосування списків № 1 і 2 виробництв, робіт, професій посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення, пільги і компенсації, покладається на органи Державної експертизи умов праці.

Пунктом 4.2 Порядку №383 визначено, що результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінювались докорінно умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Уразі докорінної зміни умов і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація. Такий же порядок застосовується у разі припинення діяльності підприємства, установи, організації із визначенням правонаступника.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові і безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Крім того, з аналізу зазначених вище правових норм слідує, що обов`язок проведення атестації робочих місць законодавством покладено, у першу чергу, на керівників підприємств (роботодавців). Порушення цього обов`язку у формі не проведення або неякісного проведення призводить до позбавлення громадян їхнього конституційного права на соціальний захист, і зокрема, на пенсійне забезпечення за віком на пільгових умовах, що є недопустимим у правовій державі.

Так, Велика палата Верховного Суду у справі № 520/15025/16-а від 19.02.2020р. сформулювала правовий висновок, згідно з яким, особи, які зайняті на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2, але з вини власника на таких підприємствах не було проведено атестацію робочого місця, мають право на зарахування стажу роботи на таких посадах до спеціального стажу, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах Списком № 2, відповідно до пункту «б» статті 13 Закону № 1788-XII. Цей висновок є також застосовним і щодо осіб, зайнятих на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 1.

При цьому, на працівника, зайнятого на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, не можна покладати відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць за умовами праці. Непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємств або уповноваженим ним органом не може позбавляти громадян їх конституційного права на соціальний захист, у тому числі щодо надання пенсій за віком на пільгових умовах. Контроль за додержанням підприємствами правил проведення атестації робочих місць за умовами праці покладається на відповідні повноважні державні контролюючі органи, зокрема Держпраці.

Отже, непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.

Списки № 1, 2 були затверджені постановою Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року№1173 та застосовуються до пільгової роботи до 31 грудня 1991 року; якщо пільгова робота продовжується після 01 січня 1992 року (або тільки почалася після цієї дати), але не більше як до 11 березня 1994року, - застосовуються Списки № 1, 2, затверджені постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26 січня 1991 року № 10; якщо пільгова робота продовжується після 11 березня 1994 року (або тільки почалась після цієї дати), але не більше як до 16 січня 2003 року, - застосовуються Списки № 1, 2, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 1994 року № 162, якщо пільгова робота продовжується після 16 січня 2003 року (або тільки почалась після цієї дати), але не більше як до 03 серпня 2016 року, - застосовуються Списки № 1, 2, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 року № 36, якщо пільгова робота продовжується після 03.08.2016 року (або тільки почалась після цієї дати) - застосовуються Списки № 1, 2, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 24.06.2016 року № 461.

При цьому, судом встановлено, що посада позивача віднесена до Списку №1 розділу ХХІІ постанов Кабінету Міністрів України від 11 березня 1994 року № 162 та від 16.01.2003 року №36.

Таким чином, позивач має право на зарахування періоду її роботи на посаді лаборанта рентгеноспектрального аналізу з 16.11.1993 року до 01.08.2003 року до пільгового стажу, що дає право на призначення пенсії, зв`язку з чим, пенсійним органом протиправно не було зараховано наведений період роботи позивача до пільгового стажу за Списком №1.

Також і позивач працювала за Списком №1 з 01.08.2003 року до 01.05.2009 року лаборантом рентгеноспектрального аналізу збагачувального виробництва рентгеноспектральної лабораторії центральної заводської лабораторії у Вільногірському державному гірничо-металургійному комбінаті, що підтверджується, копіями трудової книжки позивача та довідки Філії «Вільногірський гірничо-металургійний комбінат`ПрАТ «Юкрейніан Кемікал Продактс» №01-23/598 від 26.11.2015р. та наказу про проведення атестації робочих місць, наявними у справі (а.с.9-10,15,55,56-57,61).

Вказаний період не було зараховано пенсійним органом до пільгового стажу по Списком №1 при вирішенні питання щодо призначення позивачеві пенсії за віком на пільгових умовах, з тих підстав, що в довідці №01-23/598 від 26.11.2015р., відсутній підсумок пільгового стажу, додані накази про проведення атестації не завірені належним чином, що підтверджується копією рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області №07 від 15.04.2022р. (а.с.8,59).

Разом з тим, наведені у вказаному рішенні доводи спростовуються змістом копії довідки Філії «Вільногірський гірничо-металургійний комбінат» ПрАТ «Юкрейніан Кемікал Продактс» №01-23/598 від 26.11.2015р., яка підтверджує роботу позивача на пільгових умовах за Списком №1 у період з 01.08.2003 року до 01.05.2009 року, з якої вбачається, що вона містить всю інформацію необхідну для врахування спірних періодів роботи позивача до його пільгового стажу за Списком №1 та наведена довідка відповідає вимогам п.20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (а.с.15,55).

При цьому, доказів того, що посада лаборанта рентгеноспектрального аналізу, яку займала позивач у спірний період, не належить до Списку №1 та не дає позивачеві права на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 матеріали справи не містять, а відповідачем суду не надано.

З огляду на викладене суд приходить до висновку, що вищенаведене оспорюване рішення прийнято протиправно та без врахування вищенаведених обставин, які підтверджуються змістом уточнюючої довідки №01-23/598 від 26.11.2015р.

Окрім того, судом враховується також і те, що статтею 44 Закону №1058 визначено, що заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Відповідно до п.3.3 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженим Постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 та зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 р. за № 1566/11846 (далі Порядок №22-1) передбачено, що орган, що призначає пенсію надає допомогу особам, що звертаються за призначенням пенсії, щодо одержання відсутніх документів для призначення пенсії.

Тобто, пенсійний орган, відповідно до своїх повноважень, мав надати позивачеві допомогу у витребуванні необхідних документів (зокрема, уточненої довідки або додатково наказів про атестацію робочих місць).

За викладених обставин та аналізуючи вищенаведені норми законодавства та надані суду докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що за умови надання позивачем до пенсійного органу всіх вищенаведених документів, які підтверджують пільговий стаж роботи позивача за Списком №1 у спірні періоди, а також і з урахуванням повноважень пенсійного органу щодо надання допомоги особам у одержанні відсутніх для призначення пенсії документів, відповідачами безпідставно та необґрунтовано не були зараховані до пільгового стажу роботи за Списком №1 вищенаведені спірні періоди роботи позивача та прийнято рішення про відмову у призначенні позивачеві пенсії по Списку №1 з порушенням вимог наведеного законодавства, що регулюють спірні правовідносини.

При цьому, судом враховується і те, що, відмовивши у зарахуванні спірних періодів роботи позивача до Списку №1 при призначенні останній пенсії за віком на пільгових умовах, відповідачами не було вчинено дій у межах наданих їм законом повноважень, та не обґрунтовано і не наведено мотивів такої відмови з урахуванням норм вищевикладеного законодавства.

Також, щодо необхідності обґрунтування пенсійним органом мотивів, з яких він приходить до висновку про не зарахування стажу особам до пільгового зазначено і у постанові Верховного Суду від 06 березня 2018 року у справі №754/14898/15-а.

Згідно ч.5 ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У відповідності до ст.73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Частина 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

Проте, відповідачами-1, 2 не було надано суду жодних належних і допустимих доказів, які б свідчили про правомірність прийняття відповідачем-1 рішення від 15.04.2022 року №07 про відмову у призначенні позивачеві пенсії на пільгових умовах за віком як працівнику, зайнятому повний робочий день на роботах із особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, згідно ст.ст. 26, 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 10.02.2022 року, з урахуванням норм вищенаведеного законодавства, обставин встановлених судом та з урахуванням правової позиції Великої Палати Верховного Суду, Верховного Суду, яка наведена вище та не спростована відповідачами жодними доказами.

Судом відхиляються посилання відповідачів у оскаржуваному рішенні та у відзивах на позов, зокрема, на те, що у довідці про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній №01-23/598 від 26.11.2015р., відсутній підсумок пільгового стажу, додані накази про проведення атестації не завірені належним чином, оскільки, по-перше, доказів того, що посада, яку займала позивач у спірний не врахований період згідно наведеної довідки з 01.08.2003 року до 01.05.2009 року лаборантом рентгеноспектрального аналізу, не належить до Списку №1 та не дає позивачеві права на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 матеріали справи не містять, а відповідачем суду не надано; по-друге, зазначення у довідці підсумку пільгового стажу не передбачено п. 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637; по-третє, наведені обставини не можуть бути підставою для відмови у зарахуванні такого стажу позивачеві до пільгового, оскільки оформлення уточнюючих довідок покладено на роботодавця та позивач не може нести тягар такої відповідальності.

При цьому, як уже зазначалось судом вище, пенсійний орган при розгляді заяви позивача про призначення йому пенсії на пільгових умовах за Списком №1 мав би надати допомогу у витребуванні необхідних документів згідно приписів п.3.3. Порядку №22-1, проте, жодних доказів вжиття таких заходів під час прийняття оспорюваного рішення суду не надано.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З урахуванням вимог ч. 2 ст. 2 вказаного Кодексу, перевіривши правомірність прийняття відповідачем-1 рішення від 15.04.2022 року №07 про відмову у призначенні позивачеві пенсії на пільгових умовах за віком як працівнику, зайнятому повний робочий день на роботах із особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, згідно ст.ст. 26, 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 10.02.2022 року, суд приходить до висновку, що відповідачі, прийнявши оспорювані рішення та вчинивши наведені дії, діяли не у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України, не обґрунтовано та без врахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Отже, суд приходить до висновку, що відповідач-1, прийнявши оспорюване рішення про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, порушив права позивача на належне пенсійне забезпечення, які підлягають судовому захисту шляхом визнання такого рішення протиправним, у зв`язку з чим позовні вимоги позивача у наведеній частині підлягають задоволенню.

При цьому, в даному випадку, з урахуванням встановлених обставин справи, суд приходить до висновку про необхідність виходу за межі позовних вимог позивача та не тільки визнати протиправним оскаржуване рішення, а й скасувати його з метою повного захисту прав та інтересів позивача згідно до положень ст.ст.9, 245 Кодексу адміністративного судочинства України.

Також, слід зобов`язати відповідача-2 зарахувати позивачеві до стажу, що дає право на пенсію на пільгових умовах згідно зі Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими та важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, періоди роботи: з 16.11.1993 року до 01.08.2003 року лаборантом рентгеноспектрального аналізу збагачувальної фабрики у Вільногірському державному гірничо-металургійному комбінаті, з 01.08.2003 року до 01.05.2009 року лаборантом рентгеноспектрального аналізу центральної заводської лабораторії у Вільногірському державному гірничо-металургійному комбінаті, враховуючи те, що судом встановлено протиправність оскаржуваного рішення про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, та належним і ефективним способом захисту порушеного права позивача є саме зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії, направлені на усунення порушеного права позивача виходячи із наданих повноважень адміністративного суду, встановлених ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України.

Так, за приписами ст.245 вказаного Кодексу, встановлено, що у разі задоволення позову, суд може прийняти постанову про зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії.

Окрім того, і за приписами ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, дає найбільший ефект.

Відтак, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права та відповідати наявним обставинам.

Також слід зазначити, що за приписами ст.6 Кодексу адміністративного судочинства України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Статтею 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Суду як джерело права.

Так, Європейський Суд з прав людини у рішенні від 13.01.2011р. (остаточне) по справі Чуйкіна проти України констатував: 50. Суд нагадує, що процесуальні гарантії, викладені у статті 6 Конвенції, забезпечують кожному право звертатися до суду з позовом щодо своїх цивільних прав та обов`язків. Таким чином стаття 6 Конвенції втілює право на суд, в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження з цивільних питань становить один з його аспектів ( див. рішення від 21 лютого 1975 року у справі Голдер проти Сполученого Королівства (Golder v. The United Kingdom),п.п.28-36, Series A №18). Крім того, порушення судового провадження саме по собі не задовольняє всіх вимог пункту 1 статті 6 Конвенції. Ціль Конвенції гарантувати права, які є практичними та ефективними, а не теоретичними або ілюзорними. Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати вирішення спору судом. Воно було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави дозволяла особі подати до суду цивільний позов без гарантії того, що справу буде вирішено остаточним рішенням в судовому провадженні. Для пункту 1 статті 6 Конвенції було б неможливо детально описувати процесуальні гарантії, які надаються сторонам у судовому процесі провадженні, яке є справедливим, публічним та швидким, не гарантувавши сторонам того, що їхні цивільні спори будуть остаточно вирішені.

Таким чином, з урахуванням наведеної правової позиції, суд приходить до висновку, що належним і ефективним способом захисту порушеного права позивача є зобов`язання відповідача-2 зарахувати позивачеві до стажу, що дає право на пенсію на пільгових умовах згідно зі Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими та важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, періоди роботи: з 16.11.1993 року до 01.08.2003 року лаборантом рентгеноспектрального аналізу збагачувальної фабрики у Вільногірському державному гірничо-металургійному комбінаті, з 01.08.2003 року до 01.05.2009 року лаборантом рентгеноспектрального аналізу центральної заводської лабораторії у Вільногірському державному гірничо-металургійному комбінаті.

Разом з тим, не підлягають задоволенню позовні вимоги позивача в частині зобов`язання відповідача зарахувати до пільгового стажу періоди роботи позивача: з 26.04.2017 року по 03.11.2017 року, з 06.12.2017 року по 31.12.2017 року, з 01.01.2018 року по 19.02.2018 року, з 20.02.2018 року по 21.06.2019 року, сепараторником дільниці доведення збагачувального виробництва у філії Вільногірський гірничо-металургійний комбінат АТ Об`єднана гірничо-хімічна компанія, оскільки наведені періоди роботи позивача були зараховані пенсійним органом до пільгового стажу позивача за Списком №1, що підтверджується копією розрахунку стажу позивача, наявною у справі (а.с.67).

Також і не підлягають задоволенню позовні вимоги позивача в частині зобов`язання пенсійного органу призначити позивачеві пенсію на пільгових умовах за віком за списком №1, відповідно до п.1 ч.2 ст.114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, починаючи з дати досягнення віку 48 років 6 місяців, а саме: з 10.02.2022 року, оскільки адміністративний суд не наділений повноваженнями спонукати суб`єкта владних повноважень прийняти те чи інше рішення у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, у такому випадку, суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням правової оцінки суду, наведеної у такому судовому рішенні, з урахуванням повноважень адміністративного суду, визначених ст.245 Кодексу адміністративного судочинства України.

Так, Конституційний Суд України в своєму рішенні від 30 січня 2003 року №3-рп/2003 зазначив, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Загальною декларацією прав людини 1948 року передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй Конституцією або законом (стаття 8). Право на ефективний засіб захисту закріплено також у Міжнародному пакті про громадянські та політичні права (стаття 2) і в Конвенції про захист прав людини та основних свобод (стаття 13).

На цій підставі адміністративні суди, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим статтею 2 КАС України критеріям, не втручаються у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Окрім того, при прийнятті даного рішення, судом враховується і те, що у даному випадку, саме наявність у позивача необхідного пільгового стажу за Списком №1, передбаченого ст.114 Закону №1058, є підставою для призначення останній пенсії за віком на пільгових умовах, при цьому, за нормами Закону №1058 повноваження щодо обчислення стажу, зокрема і пільгового, є виключною компетенцію пенсійних органів, а тому адміністративний суд не наділений повноваження підміняти пенсійний орган та самостійно обчислювати пільговий стаж позивача для призначення пенсії, а, відповідно, без проведення розрахунку такого стажу і зобов`язувати призначати пенсії.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що найбільш ефективний із можливих способів захисту порушеного права за умови визнання протиправним та скасування рішення відповідача-1 від 15.04.2022 року № 07 про відмову у призначенні позивачеві пенсії на пільгових умовах за віком, а також і зобов`язання відповідача-2 зарахувати позивачеві до стажу, що дає право на пенсію на пільгових умовах згідно зі Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими та важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, періоди роботи: з 16.11.1993 року до 01.08.2003 року лаборантом рентгеноспектрального аналізу збагачувальної фабрики у Вільногірському державному гірничо-металургійному комбінаті, з 01.08.2003 року до 01.05.2009 року лаборантом рентгеноспектрального аналізу центральної заводської лабораторії у Вільногірському державному гірничо-металургійному комбінаті, є саме зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача про призначення їй пенсії за віком на пільгових умовах по Списку №1 від 11.04.2022р., відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та прийняти обґрунтоване рішення по суті заяви з урахуванням висновків, викладених у цьому судовому рішенні, вимог пенсійного законодавства України та повноважень органів Пенсійного фонду України, виходячи з вимог ст.245 Кодексу адміністративного судочинства України.

При цьому, зараховувати вищезазначений стаж до пільгового та повторно розглядати заяву позивача від 11.04.2022р., слід зобов`язати саме відповідача-2 Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, оскільки позивач територіально проживає в межах Дніпропетровської області та із заявою про призначення пенсії зверталась саме до цього управління.

Приймаючи до уваги викладене, суд приходить до висновку про наявність обґрунтованих правових підстав для часткового задоволення позовних вимог позивача.

При прийнятті даного рішення, суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини, сформовану, зокрема, у справах "Салов проти України" (заява №65518/01 від06.09.2005; п.89), "Проніна проти України" (заява №63566/00 від18.07.2006; п.23) та "Серявін та інші проти України" (заява №4909/04 від10. 02.2010; п.58), яка полягає у тому, що принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) 09.12.1994, п.29).

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат по сплаті судового збору, суд виходить із того, що відповідно до ч.3 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати по сплаті судового збору покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

За таких обставин, підлягають стягненню солідарно за рахунок бюджетних асигнувань суб`єктів владних повноважень Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області на користь позивача судові витрати позивача по сплаті судового збору понесені позивачем пропорційно задоволеним позовним вимогам згідно квитанції №0.0..1 від 05.07.2022р. у розмірі 496,20 грн., виходячи із розрахунку: 992,40 грн/2 (а.с.4,25).

Керуючись ст.ст. 2-10, 11, 12, 47, 72-77, 94, 122, 132, 139, 193, 241-246, 250, 251, 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Відповідача-1: Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, до Відповідача-2: Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним рішення №07 від 15.04.2022р. та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 15.04.2022 року № 07 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії на пільгових умовах за віком як працівнику, зайнятому повний робочий день на роботах із особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, згідно ст.ст. 26, 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 10.02.2022 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 26, ) зарахувати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до стажу, що дає право на пенсію на пільгових умовах згідно зі Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими та важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, періоди роботи: з 16.11.1993 року до 01.08.2003 року лаборантом рентгеноспектрального аналізу збагачувальної фабрики у Вільногірському державному гірничо-металургійному комбінаті, з 01.08.2003 року до 01.05.2009 року лаборантом рентгеноспектрального аналізу центральної заводської лабораторії у Вільногірському державному гірничо-металургійному комбінаті.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 26, ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) про призначення їй пенсії за віком на пільгових умовах по Списку №1 від 11.04.2022р. відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та прийняти обґрунтоване рішення по суті заяви з урахуванням висновків, викладених у цьому судовому рішенні, вимог пенсійного законодавства України та повноважень органів Пенсійного фонду України.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути солідарно за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 26; ) та Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (08500, Київська обл., м. Фастів, вул. Саєнка Андрія, 10; ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 496 грн. 20 коп. (чотириста дев`яносто шість грн. 20 коп.).

Рішення суду може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення відповідно до вимог статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду набирає законної сили у строки, визначені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.О. Конєва