Справа № 380/10662/22
Суддя: Хома Олена Петрівна
Дата ухвалення: 2022-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 вересня 2022 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Хоми О.П., розглянувши у письмовому провадженні в м. Львові в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Приватного підприємства «Мегапромбудімпекс» до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Львівські області про визнання протиправними та скасування постанов,

в с т а н о в и в :

Приватне підприємство «Мегапромбудімпекс» (далі позивач, ПП «Мегапромбудімпекс») звернувся до суду з позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Львівській області (далі відповідач), в якому просить визнати протиправними та скасувати постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу №344710 від 22.02.2022 та №344711 від 22.02.2022.

Позовні вимоги мотивовані тим, що згідно до оскаржуваних постанов ПП «Мегапромбудімпекс» 21.01.2022 допущено перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10%, але не більше 20% при перевезенні неподільного вантажу, без відповідного дозволу або подільного вантажу. Зазначив, що оскаржувані постанови винесені на підставі неправильно складених працівниками відділу державного нагляду (контролю) у Тернопільській області довідки №0074515 про результати здійснення габаритно-вагового контролю від 21.01.2022 та акту про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів №0054588 від 21.01.2022, що призвело до притягнення до відповідальності ПП «Мегапромбудімпекс». Заперечує перевищення вагових обмежень. Щодо постанови №344710 від 22.02.2022, то така винесена на підставі припису №0360201, в якому виявлені інші, ніж передбачені постановою, порушення.

Відповідач щодо задоволення позову заперечив з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву, суть яких полягає у такому.

Перевіркою транспортного засобу виявлено порушення вимог статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10%, але не більше 20% при перевезенні неподільного вантажу без відповідного дозволу або подільного вантажу. Виявлене порушення зафіксовано в акті проведення перевірки від 21.01.2022 №313615. Габаритно-ваговий контроль транспортного засобу позивача здійснювався технічними засобами, що мають відповідне свідоцтво про періодичну повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №П/146/Ч, чинне до 20.12.2022, у зв`язку із чим такі є придатними до застосування. Постанову від 22.02.2022 №344710 складено за невиконання ПП «Мегапромбудімпекс» припису №0360201. Вважає, що перевірку та винесення спірних постанов здійснено у відповідності до вимог чинного законодавства, а тому відсутні підстави для задоволення позову.

Ухвалою від 08.08.2022 відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін.

Відповідачем 24.08.2022 (вх. №12774ел) подано відзив на позовну заяву.

Позивачем 02.09.2022 (вх. №56717) подано відповідь на відзив.

Суд, з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Контролюючими особами Відділу державного нагляду (контролю) у Тернопільській області 21.01.2022 на підставі графіку проведення рейдових перевірок та відповідно до направлення на перевірку №012809 від 17.01.2022 проводилась рейдова перевірка транспортних засобів перевізників, що здійснюють внутрішні та міжнародні перевезення пасажирів та вантажів.

У зв`язку з чим у місці розташування пункту габаритно-вагового контролю на ділянці дороги а/д М-30, км. 91+380, був зупинений для перевірки габаритно-вагових норм автомобіль марки «MAN», н.з. НОМЕР_1 з причепом «KELBERG», н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 .

Водій вказаного транспортного засобу надав для перевірки посадовим особам наступні документи: посвідчення водія серія НОМЕР_3 , видане 30.07.2019, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу марки «MAN», н.з. НОМЕР_1 , серії НОМЕР_4 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу спеціалізованого напівпричепа марки «KELBERG», н.з. НОМЕР_2 , серії НОМЕР_5 , товарно-транспортну накладну №ТН21-01-04.

За результатами перевірки складено:

- акт про проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 21.01.2022, яким встановлено порушення статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», відповідальність за яке передбачена абз.15 частини 1 статті 60 цього ж Закону;

- акт про перевищення транспортними засобами нормативних вагових параметрів №0054588 від 21.01.2022;

- чек зважування транспортного засобу від 21.01.2022.

За результатами розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт Відділом державного нагляду (контролю) у Львівській області Державної служби України з безпеки на транспорті 22.02.2022 винесено дві постанови:

1) №344710 про застосування адміністративно-господарського штрафу у розмірі 680 грн за невиконання припису №0360201;

2) №344711 про застосування адміністративно-господарського штрафу у розмірі 17 000 грн за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10%, але не більше 20% при перевезенні неподільного вантажу без відповідного дозволу або подільного вантажу, відповідальність за яке передбачена частиною 1 абзацу 15 статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Згідно свідоцтв про реєстрацію транспортного засобу марки «MAN», н.з. НОМЕР_1 та спеціалізованого напівпричепа марки «KELBERG», н.з. НОМЕР_2 , власником є ПП «Мегапромбудімпекс».

Як вбачається із виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ПП «Мегапромбудімпекс», є юридичною особою, ідентифікаційний код 41275610, місцезнаходження: 79066, м. Львів, вул. Зубрівська, буд. 34Г, кв. 5, дата реєстрації 11.04.2017, видами діяльності якого, окрім іншого є 49.41 Вантажний автомобільний транспорт та 52.29 інша допоміжна діяльність у сфері транспорту.

При вирішенні спору суд виходив з такого.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 29 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 №3353-XII (далі - Закон №3353-XII) до участі у дорожньому русі допускаються транспортні засоби, конструкція і технічний стан яких відповідають вимогам діючих в Україні правил, нормативів і стандартів, що мають сертифікат на відповідність цим вимогам, укомплектовані у встановленому порядку, а у разі, якщо транспортний засіб згідно з цим Законом підлягає обов`язковому технічному контролю, пройшов такий контроль.

З метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до статті 33 Закону України «Про автомобільні дороги» від 08.09.2005 №2862-IV (далі - Закон №2862-IV) організація руху транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно до пункту 22.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 (далі - Правила дорожнього руху), маса вантажу, що перевозиться, і розподіл навантаження на осі не повинні перевищувати величин, визначених технічною характеристикою даного транспортного засобу.

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначає Закон України «Про автомобільний транспорт» від 05.04. 2001 № 2344-III (далі - Закон № 2344-III).

Згідно із наведеними у статті 1 Закону № 2344-III термінами, автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Статтею 60 Закону № 2344-III встановлено відповідальність автомобільних перевізників за порушення законодавства про автомобільний транспорт у вигляді адміністративно-господарських штрафів, відповідно до абзацу 15 частини першої якої перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10%, але не більше 20% при перевезенні вантажу без відповідного дозволу - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 №879 затверджено Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - Порядок №879), який визначає механізм здійснення габаритно-вагового контролю великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів (далі - великовагові та/або великогабаритні транспорті засоби), що використовуються на автомобільних дорогах загального користування.

Відповідно до підпункту 2 пункту 2 Порядку №879 вимірюванням (зважуванням) є процес визначення за допомогою вимірювального (зважувального) обладнання габаритно-вагових параметрів фактичної маси та навантаження на вісь (осі) транспортного засобу, що проводяться згідно з методикою, затвердженою спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології.

габаритно-ваговий контроль - контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів.

Пунктом 3 Порядку № 879 передбачено, що габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та уповноваженими підрозділами Національної поліції.

Відповідно до пунктів 12, 13 та 14 Порядку №879 вимірювальне і зважувальне обладнання для здійснення габаритно-вагового контролю повинне утримуватись у робочому стані; періодично проводиться повірка (метрологічна атестація) такого обладнання з подальшим клеймуванням (пломбуванням) та видачею відповідного свідоцтва спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології.

Під час здійснення габаритно-вагового контролю не допускається використання вимірювального і зважувального обладнання, періодична повірка (метрологічна атестація) якого не проведена, а також обладнання, що перебуває у несправному стані.

Вимоги до облаштування та технічного оснащення пунктів габаритно-вагового контролю визначаються Мінінфраструктури.

Згідно з пунктами 17-18 Порядку №879 у разі коли за допомогою автоматичних зважувальних пунктів виявлено факт перевищення встановлених габаритно-вагових параметрів, габаритно-ваговий контроль транспортного засобу здійснюється на найближчому стаціонарному та/або пересувному пункті габаритно-вагового контролю.

За результатами габаритно-вагового контролю на стаціонарному або пересувному пункті водієві транспортного засобу видається довідка про здійснення габаритно-вагового контролю із зазначенням часу і місця його здійснення.

Відповідно до пункту 21 Порядку №879 у разі виявлення факту перевищення хоча б одного вагового та/або габаритного нормативного параметра більш як на 2 відсотки подальший рух транспортного засобу забороняється до внесення плати за його проїзд автомобільними дорогами загального користування (далі - плата за проїзд). Плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, що рухався без відповідного дозволу, здійснюється у подвійному розмірі за пройдену частину маршруту по території України.

Згідно з пунктом 23 Порядку №879 власник великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу або уповноважена ним особа має право привести габаритно-вагові параметри транспортного засобу у відповідність з установленими нормативами шляхом часткового розвантаження, перевантаження на інший транспортний засіб або у будь-який інший спосіб.

Пунктом 24 Порядку №879 встановлено, що після приведення габаритно-вагових параметрів транспортного засобу у відповідність з установленими нормативами і внесення плати за проїзд такий засіб спрямовується для здійснення повторного габаритно-вагового контролю. Якщо під час здійснення повторного габаритно-вагового контролю фактів перевищення габаритно-вагових параметрів не виявлено, транспортний засіб може продовжити подальший рух.

Пунктом 30 Порядку №879 встановлено, що плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу справляється за встановленими ставками залежно від маси такого транспортного засобу, навантаження на вісь (осі), габаритів та протяжності маршруту за формулою П = (Рзм + Рнв + Рг) х В, де П - розмір плати за проїзд; Рзм - розмір плати за перевищення загальної маси транспортного засобу за 1 кілометр проїзду; Рнв - розмір плати за перевищення навантаження на вісь (осі) (за одиничну + за здвоєну + за строєну) транспортного засобу за 1 кілометр проїзду; Рг - розмір плати за перевищення габарит; ( висоту + за ширину + за довжину) транспортного засобу за 1 кілометр проїзду, В - відстань перевезення, кілометрів.

Постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 №1567 затверджено Порядок здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, яким визначено процедуру здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту (далі - суб`єкти господарювання), вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, норм міжнародних договорів про міжнародне автомобільне сполучення, виконанням умов перевезень, визначених дозволом на перевезення на міжобласних автобусних маршрутах, вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення, дотриманням габаритно-вагових параметрів, наявністю дозвільних документів на виконання перевезень та відповідністю виду перевезень, відповідних ліцензій, внесенням перевізниками-нерезидентами платежів за проїзд автомобільними дорогами (далі - Порядок №1567 в редакції, чинній на дату виникнення спірних правовідносин).

Згідно до пунктів 3-4 вказаного Порядку, органами державного контролю на автомобільному транспорті (далі - органи державного контролю) є Укртрансбезпека, її територіальні органи.

Державний контроль на автомобільному транспорті (далі - державний контроль) здійснюється посадовими особами органу державного контролю […] шляхом проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Рейдові перевірки можуть проводитися із залученням посадових осіб відповідного підрозділу Національної поліції, Укравтодору, органу місцевого самоврядування та/або місцевої держадміністрації, підприємств, установ та організацій, що належать до сфери управління Укртрансбезпеки, та власників (балансоутримувачів) пунктів габаритно-вагового контролю (за погодженням з їх керівниками).

Відповідно до пункту 16 Порядку №1567 рейдова перевірка проводиться групою посадових осіб Укртрансбезпеки у кількості не менш як дві особи.

Габаритно-ваговий контроль проводиться однією посадовою особою Укртрансбезпеки у разі залучення до рейдової перевірки посадових осіб відповідного підрозділу Національної поліції, Укравтодору, підприємств, установ та організацій, що належать до сфери управління Укртрансбезпеки та власника (балансоутримувача) пункту габаритно-вагового контролю, а також посадових осіб органу місцевого самоврядування та/або місцевої держадміністрації.

Під час проведення рейдової перевірки можливе:

застосування спеціалізованих автомобілів, на яких розміщений напис «Укртрансбезпека»;

використання спеціального обладнання, призначеного для перевірки дотримання водіями норм режиму праці та відпочинку, встановлених законодавством України та Європейською угодою;

здійснення габаритно-вагового контролю;

використання засобів аудіо - та відеотехніки для запису процесу перевірки;

використання пристроїв для копіювання, сканування з метою збору інформації, що свідчить про правопорушення.

Відповідно до пункту 20 Порядку №1567 виявлені під час перевірки порушення вимог законодавства та норм і стандартів щодо організації перевезень автомобільним транспортом зазначаються в акті з посиланням на порушену норму.

Про результати перевірки транспортного засобу (відсутність порушення або зазначення номера складеного акта) посадова особа робить запис у дорожньому листі (за наявності такого) із зазначенням дати, часу, місця перевірки, свого прізвища, місця роботи і посади, номера службового посвідчення та ставить свій підпис, а у разі проведення перевірки виконання Європейської угоди ставить відповідний відбиток печатки на реєстраційному листку режиму праці та відпочинку водіїв (у разі наявності).

Згідно з пунктом 21 Порядку №1567 у разі виявлення в ході перевірки транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовими особами, що провели перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3.

Відповідно до пунктів 25-27 Порядку №1567 справа про порушення розглядається в органі державного контролю за місцезнаходженням суб`єкта господарювання або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи суб`єкта господарювання) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення.

У разі виявлення вчиненого іноземним перевізником порушення посадова особа складає відповідний акт та приймає постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу, а інформацію про виявлені порушення та адміністративно-господарський штраф надсилає центральному органові виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері державної митної справи.

Справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи суб`єкта господарювання.

Про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа суб`єкта господарювання повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням.

У разі неявки уповноваженої особи суб`єкта господарювання справа про порушення розглядається без її участі.

За наявності підстав керівник органу державного контролю або його заступник виносить постанову про застосування адміністративно-господарських штрафів, яка оформляється згідно з додатком 5.

Аналіз вищенаведених норм Закону №2344-ІІІ свідчить, що відповідальність за порушення законодавства про автомобільний транспорт несе саме автомобільний перевізник.

Саме така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у постанові від 11.10.2019 року у справі №823/352/16.

Суд також звертає увагу, відповідно до статті 33 Закону №2344-IIІ автомобільним перевізником, що здійснює перевезення вантажів на договірних умовах, є суб`єкт господарювання, який відповідно до законодавства надає послугу згідно з договором про перевезення вантажу транспортним засобом, що використовується на законних підставах.

Відповідно до частин 1, 2 статті 48 Закону № 2344-III автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є:

для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством.

для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

Наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 № 363 затверджено Правила перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні (далі Правила №363).

Відповідно до абзаців 12-13 Правил №363 товарно-транспортна документація - комплект юридичних документів, на підставі яких здійснюють облік, приймання, передавання, перевезення, здавання вантажу та взаємні розрахунки між учасниками транспортного процесу.

Товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу документ, призначений для обліку товарно-матеріальних цінностей на шляху їх переміщення, розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи, та є одним із документів, що може використовуватися для списання товарно-матеріальних цінностей, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, що може бути складений у паперовій та/або електронній формі та має містити обов`язкові реквізити, передбачені цими Правилами.

Відповідно до пункту 11.1 розділу 11 Правила оформлення документів на перевезення Правил № 363 основним документом на перевезення вантажів є товарно-транспортна накладна, форму якої наведено в додатку 7 до цих Правил. Товарно-транспортна накладна може оформлюватись суб`єктом господарювання без дотримання форми, наведеної в додатку 7 до цих Правил, за умови наявності в ній інформації про назву документа, дату і місце його складання, найменування (прізвище, ім`я, по батькові) перевізника та/або експедитора, замовника, вантажовідправника, вантажоодержувача, найменування та кількість вантажу, його основні характеристики та ознаки, які надають можливість однозначно ідентифікувати цей вантаж, автомобіль (марка, модель, тип, реєстраційний номер), причіп/напівпричіп (марка, модель, тип, реєстраційний номер), пункти навантаження та розвантаження із зазначенням повної адреси, посади, прізвища та підписів відповідальних осіб вантажовідправника, вантажоодержувача, водія та/або експедитора.

Також постановою Кабінету Міністрів України від 25.02.2009 №207 затверджено Перелік документів, необхідних для здійснення перевезення вантажу автомобільним транспортом у внутрішньому сполученні для водія юридичної особи або фізичної особи - підприємця, що здійснює вантажні перевезення на договірних умовах (пункт 1). При цьому, як вбачається із пункту 1 вказаного Переліку, для водія юридичної особи або фізичної особи - підприємця, що здійснює вантажні перевезення на договірних умовах, необхідно мати товарно-транспортну накладну.

Таким чином, відповідно до вимог Правил № 363 та Переліку №207 товарно-транспортна накладна є обов`язковим документом для здійснення перевезення вантажу автомобільним транспортом у внутрішньому сполученні для водія юридичної особи або фізичної особи підприємця.

Позивачем до позовної заяви долучено товарно-транспортну накладну №ТН21-01-04 від 21.01.2022, на підставі якої 21.01.2022, автомобілем марки «MAN», н.з. НОМЕР_1 та спеціалізованим напівпричепом марки «KELBERG», н.з. НОМЕР_2 , водієм якого зазначено ОСОБА_1 , перевозився вантаж (щебінь 20*40) в кількості 24.9 т із пункту навантаження (с. Головчинці Летичівський район Хмельницької області) до пункту розвантаження (м. Львів), вантажоодержувач (ПП «Мегапромбудімпекс», м. Львів, вул. Зелена, 149, код 41275610).

Автомобільним перевізником у товарно-транспортній накладній №ТН21-01-04 від 21.01.2022 вказано ПП «Мегапромбудімпекс», код 41275610.

Суд також звертає увагу, що методика зважування, про яку йдеться у пункті 2 Порядку №879 та згідно з якою повинен проводитись процес визначення навантаження на вісь (осі) транспортного засобу, спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології (Укрметртсстандартом) не затверджено.

Єдиною методикою виконання вимірювань поосьових навантажень на маси вантажних транспортних засобів у русі в Україні є лише Методика виконання вимірювань поосьових навантажень та маси вантажних транспортних засобів у русі, розроблена Харківським національним автомобільно-дорожнім університетом Державної служби автомобільних доріг України, затверджена заступником голови Державної служби автомобільних доріг України (Укравтодор), атестована відповідно до ГОСТ 8.010-99 Національним науковим центром «Інститут Метрології», свідоцтво про атестацію №02-84-08.

Однак, вказана методика не розповсюджується на транспорті засоби з рідким та сипучим вантажем або вантажем, що змінює розподіл навантажень на осі транспортного засобу в русі.

Відповідно до пункту 9 Вимог до облаштування та технічного оснащення пунктів габаритно-вагового контролю на автомобільних дорогах загального користування, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України від 28.07.2016 №255, вагове обладнання повинно забезпечувати поосьове зважування у русі і визначати повну масу вантажного транспортного засобу з похибкою не більше ніж 2% та дискретністю вимірювання в межах технічних характеристик вагового обладнання, визначених виробником.

Таким чином, зазначеними Вимогами визначено, що вагове обладнання повинно забезпечувати саме поосьове зважування у русі транспортного засобу.

Відповідно до товарно-транспортної накладної від 21.01.2022 №ТГ21-01-04, позивачем здійснювалося перевезення саме сипучого вантажу:щебінь 20х40.

Такий вантаж має певні особливості, зокрема є рухомим вантажем, що може переміщуватися по всім осям транспортного засобу під час руху.

Тому проведення зважування у русі, шляхом поосьового заїзду тягача на платформу ваг, без дотримання часу, необхідного для врівноваження такого вантажу, на переконання суду, не може дати достовірних результатів навантаження на одну вісь транспортного засобу, адже не дозволяє врахувати перерозподіл тиску на осі та зсув центру ваги під час нахилу тягача при заїзді на платформу ваг.

Таким чином, результати вимірювання, здійсненні посадовими особами відповідача, без застосування відповідної Методики, яка б враховувала особливості вантажу, свідчить про неможливість встановлення достовірного та точного показника навантаження на кожну з осей транспортного засобу з відповідним сипучим вантажем.

В матеріалах справи наявна подана позивачем довідка про результати здійснення габаритно-вагового контролю автомобіля марки MAN, номерний знак НОМЕР_1 , та напівпричепа марки KELBERG, номерний знак НОМЕР_2 , відповідно до якої повна маса транспортного засобу становила 36, 99 тон.

Також в матеріалах справи наявні дві квитанції про зважування транспортного засобу марки MAN та напівпричепа марки KELBERG, зважування відповідно до яких відбувалось на 5 та на 6 осях. Загальна маса транспортного засобу відповідно до яких становила 36 890 кг (на 5 осях) та 36 830 кг (на 6 осях).

Суд вважає за необхідне зазначити, що складені за результатами габаритно-вагового контролю документами підтверджують, що фактична вага вантажу не перевищувала гранично допустимої ваги.

Перевищення норм навантаження на вісь визначено лише щодо однієї осі, тоді щодо інших контролюючим органом встановлено значно менше навантаження. При цьому, перевищення норм навантаження на вісь щодо однієї осі, на думку суду, зумовлене специфікою самого вантажу.

Викладене в сукупності зумовлює висновок суду про те, що відповідачем при зважуванні не враховано властивості вантажу, який перевозився позивачем, а саме щебінь, який є подільним (сипучим, рухомим) вантажем, що може переміщуватися по всім осям транспортного засобу під час руху.

Тому проведення зважування у русі, шляхом поосьового заїзду тягача на платформу ваг, без дотримання часу, необхідного для врівноваження сипучого (подільного) вантажу, на переконання суду, не може дати достовірних результатів навантаження на одну вісь транспортного засобу, адже це не дозволяє врахувати перерозподіл тиску на осі та зсув центру ваги під час нахилу тягача при заїзді на платформу ваг, тоді як вантаж, в силу своїх сипучих властивостей, легко змінює форму та вільно переміщується під дією мінімальних сил.

Щодо постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу №344710 від 22.02.2022, суд зазначає таке.

Даною постановою ПП «Мегапромбудімпекс» притягнуто до відповідальності, яка передбачена частиною 1 абзацу 13 статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» за невиконання припису №0360201 та накладено адміністративно-господарський штраф у розмірі 680 грн.

Відповідно до пункту 31 Порядку №1567, за результатами розгляду справи про порушення керівник органу державного контролю або його заступник за наявності підстав виносить припис щодо усунення порушень законодавства про автомобільний транспорт.

Припис підлягає обов`язковому виконанню в зазначений у ньому строк. Про виконання припису уповноважена особа суб`єкта господарювання повинна письмово повідомити керівникові органу державного контролю.

Припис складається за формою згідно з додатком 6 у двох примірниках, один з яких видається уповноваженій особі суб`єкта господарювання під розписку чи надсилається рекомендованим листом із повідомленням.

Як встановлено із матеріалів справи та не спростовано відповідачем, припис №0360201 був винесений у відсутності уповноваженої особи позивача, на адресу ПП «Мегапромбудімпекс» рекомендованим листом не надсилався, а був отриманий останнім у відповідь на адвокатський запит 22.06.2022.

Із вказаного припису вбачається, що у результаті перевірки, проведеної 18.06.2021, виявлені такі порушення «транспортного засобу Scania н.з. НОМЕР_6 , водій Халажія Н: не забезпечено наявність у водіїв належно оформлених документів, передбачених статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» та не забезпечено виконання вимог постанови Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 в частині перевезення вантажу без перевищення допустимої величини навантаження на осі КТЗ». Вказані порушення вказано усунути до 14.09.2021.

Оскаржувана постанова від 22.02.2022 №344710 винесена за невиконання припису №0360201, доказів обізнаності позивача з яким у матеріалах справи нема, дає підстави стверджувати про позбавлення ПП «Мегапромбудімпекс» можливості оскаржити такий припис у разі незгоди.

Встановлені судом фактичні обставини зумовлюють висновок суду про протиправність

постанови від 22.02.2022 №344710.

Судом не надається оцінка іншим доводам позивача, оскільки встановлені в ході судового розгляду обставини є достатніми для висновку суду щодо протиправності спірних постанов.

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено застосування судом принципу верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

У цій справі суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини, сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; від 06.09.2005; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; 18.07.2006; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; від 10.02.2010; пункт 58) відповідно до якої принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09.12.1994, пункт 29).

Відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Даючи оцінку спірним постановам відповідача, суд дійшов переконання, що такі не відповідають критеріям, встановленим частиною другою статті 2 КАС України до такого роду рішень, тому їх слід визнати протиправними та скасувати, задовольнивши позов повністю.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті понесені позивачем судові витрати у вигляді судового збору в сумі 4 962 грн, сплаченого на підставі платіжного доручення №4548.

Керуючись ст.ст.6-10, 14, 72-77, 90, 139, 159, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в :

Позов Приватного підприємства «Мегапромбудімпекс» (вул. Зубрівська, буд. 34Г/5, м. Львів, 79066, ) до Державної служби України з безпеки на транспорті ( пр. Перемоги, буд. 14, м. Київ, 03135, ) в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Львівській області (вул. Львівська, буд. 659А, кв. 2, м. Городок, Львівська область, 81500) про визнання протиправними та скасування постанов, - задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову Відділу державного нагляду (контролю) у Львівській області про застосування адміністративно-господарського штрафу від 22.02.2022 №344710.

Визнати протиправною та скасувати постанову Відділу державного нагляду (контролю) у Львівській області про застосування адміністративно-господарського штрафу від 22.02.2022 №344711.

Стягнути з Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Львівській області (вул. Львівська, буд. 659А, кв. 2, м. Городок, Львівська область, 81500) за рахунок бюджетних асигнувань в користь Приватного підприємства «Мегапромбудімпекс» (вул. Зубрівська, буд. 34Г/5, м. Львів, 79066, ) 4 962 (чотири тисячі дев`ятсот шістдесят дві) грн судових витрат у вигляді судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.П. Хома