Справа № 160/11763/22
Суддя: Верба Ірина Олександрівна
Дата ухвалення: 2022-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Верба І.О., розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування вимоги, -
1. 04.08.2022 представник ОСОБА_1 адвокат Давиденко Дар`я Ігорівна звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування вимоги від 18.02.2021 № Ф-3146-58у.
4. Ухвалою суду від 05.08.2022 позовну заяву залишено без руху із наданням строку для усунення недоліків шляхом надання: клопотання про поновлення строків звернення до суду із відповідним обґрунтуванням причин пропущення таких строків та наданням підтверджуючих документів за наявності.
5. 09.08.2022 на електронну адресу суду надійшло клопотання представника позивача адвоката Давиденко Д.І., у якому заявник просив:
6. Ухвалою суду від 11.08.2022 задоволено клопотання про поновлення строків звернення до суду, визнано поважними причини пропуску строку звернення та поновлено строк звернення до суду, прийнято позов до розгляду, відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін; витребувано докази у позивача та відповідача.
7. 30.08.2022 відповідач надав відзив на позов.
8. 06.09.2022 надійшла заява представника позивача адвоката Давиденко Д.І. про збільшення позовних вимог, із доказами направлення відповідачу та квитанцією від 29.08.2022 про сплату судового збору у розмірі 992,40 грн, у якій викладений наступний зміст позовних вимог:
- визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області від 18.02.2021 № Ф-3146-58у;
- стягнути з ГУ ДПС у Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 судові витрати на сплату судового збору у розмірі 1984,80 грн та витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, у розмірі 5600 грн.
9. Ухвалою суду від 07.09.2022 прийнято до розгляду заяву про збільшення позовних вимог та витребувано докази у позивача.
10. 13.09.2022 відповідачем подано до суду відзив на заяву про збільшення позовних вимог.
11. ОСОБА_1 мешкає за адресою: АДРЕСА_1 .
12. Під час виїзду з смт Іларіонове на блокпосту від патрульної поліції дізналась про наявність арешту на транспортному засобі МАЗДА, реєстраційний номер НОМЕР_2 , ВІН/номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_3 , який належить їй на праві приватної власності.
13. Після встановлення електронного додатку «Дія» нею було отримано інформацію про виконавче провадження № 67190078, відкрите Нікопольським ВДВС у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) на підставі вимоги про сплату боргу від 18.02.2021 №Ф- 3146-58у, відносно ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ), тобто, на її дівоче прізвище.
14. 02.08.2022 за результатами адвокатського запиту представник позивача отримала вимогу про сплату боргу від 18.02.2021 № Ф-3146-58, яку позивач вважає протиправною та такою, що підлягає скасуванню.
15. ОСОБА_1 до шлюбу, перебуваючи на своєму дівочому прізвищі ОСОБА_3 зареєструвалась фізичною особою-підприємцем 25.06.2004. Після реєстрації шлюбу 10.03.2017 позивач змінила дівоче прізвище ОСОБА_3 на прізвище чоловіка - ОСОБА_4 .
16. З моменту реєстрації фізичною особою-підприємцем господарської діяльності не вела, до органів реєстраційної служби із відповідними заявами не зверталась.
17. Необхідними умовами для сплати особою єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування є провадження такою особою, зокрема, підприємницької діяльності та отримання доходу від такої діяльності, який і є базою для нарахування ЄСВ.
18. Саме дохід особи від такої діяльності є базою для нарахування, проте, за будь- яких умов розмір ЄСВ не може бути меншим за розмір мінімального страхового внеску за місяць. При цьому, за відсутності бази для нарахування ЄСВ у відповідному звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, законодавство встановлює обов`язок особи самостійно визначити цю базу, розмір єдиного внеску не може бути меншим за розмір мінімальної заробітної плати.
19. Таким чином, метою встановлення розміру мінімального страхового внеску та обов`язку сплачувати його незалежно від наявності бази для нарахування є забезпечення у передбачених законодавством випадках мінімального рівня соціального захисту осіб шляхом отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.
20. Наведене правове регулювання дає підстави для висновку, що, з урахуванням особливостей форми діяльності осіб, які зареєстровані як фізичні особи підприємці, проте, фактично не здійснюють та не ведуть господарську діяльність і не отримують доходи, саме задля досягнення вказаної мети збору єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування законодавством встановлено обов`язок сплати особами мінімального страхового внеску незалежно від фактичного отримання доходу від їх діяльності.
21. Процедура державної реєстрації з дати набрання чинності Законом № 755-ІV передбачала встановлення волевиявлення особи щодо одержання правового статусу ФОП через здійснення повного (при первинному набутті) чи мінімального (при підтвердженні набутого статусу суб`єкта підприємницької діяльності до 01.07.2004) комплексу дій шляхом подання державному реєстратору реєстраційної картки (документ встановленого зразка, який підтверджує волевиявлення особи щодо внесення відповідних записів до ЄДР - абзац сьомий частини першої статті 1 Закону № 755-IV) та отримання свідоцтва про державну реєстрацію (документ встановленого зразка, який засвідчує факт внесення до ЄДР запису про державну реєстрацію юридичної особи або ФОП - абзац дев`ятий частини першої статті 1 Закону № 755-ІV).
22. Свідоцтва про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, оформлені з використанням бланків старого зразка та видані до 01.07.2004, після настання встановленого пунктом 2 цього розділу строку вважаються недійсними.
23. Відомості про фізичних осіб-підприємців, які самостійно не звернулись із відповідною заявою у строк, установлений пунктом 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2390-VІ, підлягали включенню до ЄДР на підставі інформації, отриманої від тимчасових міжвідомчих спеціальних комісій. Державні реєстратори, вносячи відомості про цих фізичних осіб-підприємців до ЄДР, зобов`язані були зробити відмітку про недійсність їхнього свідоцтва про державну реєстрацію.
24. Таким чином, у позивача відсутній статус фізичної особи-підприємця, який у разі наявності зобов`язував би позивача нараховувати та сплачувати єдиний внесок за провадження підприємницької діяльності, про що свідчить і чинне законодавство і судова практика.
25. У відповідності до даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо реєстрації фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) чітко зазначено, що свідоцтво про державну реєстрацію недійсне.
26. Враховуючи, що чинним законодавством непередбачено можливості виключення з інтегрованої картки платника відомостей щодо нарахування суми зобов`язань у зв`язку із скасуванням вимоги про сплату боргу (недоїмки) позивач вважає вірним спосіб захисту його прав шляхом зобов`язання відповідача виключити з інтегрованої картки позивача відомості щодо боргу зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначеного вимогою від 18.02.2021 № Ф-3146-58у.
27. Щодо витребуваних судом доказів позивач зазначає, що офіційно у визначений період працевлаштована не була, займалась доглядом за дитиною, трудової книжки не має, а в довідці ОК-5 не буде зазначено інформації про виплати у зв`язку із тим, що позивач ніколи не була працевлаштована.
ІІІ. ДОВОДИ ВІДПОВІДАЧА
28. Відповідач проти позову заперечив повністю, зазначив, що за даними інформаційної системи податкового органу ОСОБА_1 за період з 29.06.2004 по 17.08.2022 перебуває на обліку в ГУ ДПС, Нікопольська ДПІ (м. Нікополь) як фізична особа-підприємець на загальній системі оподаткування, відповідно до пункту 4 частини першої статті 4 Закону України № 2464 ФОП ОСОБА_1 за період з 01.01.2011 по 17.08.2022 була платником єдиного внеску.
29. З 01.01.2018 для здійснення контролю за сплатою єдиного внеску фізичними особами-підприємцями, Державною податковою службою України розроблено алгоритм автоматичного розрахунку нарахувань сум єдиного внеску, які щоквартально відображаються в інтегрованій картці платників по коду бюджетної класифікації 71040000.
31. В інформаційній системі податкового органу Звіти про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за формою № Д5 згідно з додатком 5 відповідно до пункту 2 розділу ІІІ Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 14.04.2015 № 435 за період 2017-2020 роки по ФОП ОСОБА_1 відсутні.
32. Фізична особа-підприємець позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності цією фізичною особою (частині восьма статті 4 Закону України від 15.05.2003 № 755-ІV «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань»), а отже і позбавляється статусу платника єдиного внеску.
33. Крім цього, відомості про платника єдиного внеску ФОП ОСОБА_1 отримано від Пенсійного фонду України, як діючого, та завантажено до реєстру страхувальників у 2013 році відповідно до пункту 3 Прикінцевих положень Закону України від 04.07.2013 № 406-VII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України в зв`язку з проведенням адміністративної реформи», дата взяття на облік ФОП ОСОБА_1 як платника в органах Пенсійного фонду 29.06.2004.
34. Статусу фізичної особи-підприємця ФОП ОСОБА_1 позбавлена з 17.08.2022.
ІV. ОБСТАВИНИ СПРАВИ ТА ЗМІСТ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН
35. ОСОБА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 , зареєстрована як фізична особа-підприємець 25.06.2004 за номером НОМЕР_4 .
36. За даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, станом на 27.07.2022 статус ФОП ОСОБА_2 : зареєстровано, свідоцтво про державну реєстрацію недійсне.
37. 10.03.2017 між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 зареєстрований шлюб, прізвище після державної реєстрації шлюбу дружини ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом серії НОМЕР_5 .
38. Згідно довідки про реєстрацію місця проживання особи від 10.09.2018 № 2851 місце проживання ОСОБА_1 з 10.09.2018 зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 .
39. З наданих відповідачем карток особового рахунку по коду бюджетної класифікації 71040000 встановлено нарахування позивачу сум єдиного внеску:
- 09.02.2018: нарахування єдиного внеску в сумі 8448 грн;
- 19.04.2018: нарахування єдиного внеску в сумі 2457,18 грн;
- 19.07.2018: нарахування єдиного внеску в сумі 2457,18 грн;
- 19.10.2018: нарахування єдиного внеску в сумі 2457,18 грн;
- 21.01.2019: нарахування єдиного внеску в сумі 2457,18 грн;
- 19.04.2019: нарахування єдиного внеску в сумі 2754,18 грн;
- 19.07.2019: нарахування єдиного внеску в сумі 2754,18 грн;
- 21.10.2019: нарахування єдиного внеску в сумі 2754,18 грн;
- 20.01.2020: нарахування єдиного внеску в сумі 2754,18 грн;
- 21.04.2020: нарахування єдиного внеску в сумі 2078,12 грн;
- 20.07.2020: нарахування єдиного внеску в сумі 1039,06 грн;
- 19.10.2020: нарахування єдиного внеску в сумі 3178,12 грн;
- 19.01.2020: нарахування єдиного внеску в сумі 2200 грн;
V. ПРАВОВЕ РЕГУЛЮВАННЯ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН
45. Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку врегульовані Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 № 2464-VI (далі Закон № 2464-VI).
46. Статтею 1 Закону № 2464-VI наведено визначення наступних термінів:
- єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування;
- застрахована особа - фізична особа, яка відповідно до законодавства підлягає загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачується чи сплачувався у встановленому законом порядку єдиний внесок;
- максимальна величина бази нарахування єдиного внеску - максимальна сума доходу застрахованої особи на місяць, що дорівнює п`ятнадцяти розмірам мінімальної заробітної плати, встановленої законом, на яку нараховується єдиний внесок;
- мінімальний страховий внесок - сума єдиного внеску, що визначається розрахунково як добуток мінімального розміру заробітної плати на розмір внеску, встановлений законом на місяць, за який нараховується заробітна плата (дохід), та підлягає сплаті щомісяця;
- недоїмка - сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом.
47. Згідно статті 2 Закону № 2464-VI дія цього Закону поширюється на відносини, що виникають під час провадження діяльності, пов`язаної із збором та веденням обліку єдиного внеску. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на зазначені відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.
48. Відповідно до пункту 4 частини першої статті 4 Закону № 2464-VI платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.
49. У разі державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця така фізична особа користується правами, виконує обов`язки та несе відповідальність, що передбачені для платника єдиного внеску, в частині діяльності, яка здійснювалася нею як фізичною особою - підприємцем (частина четверта статті 6 Закону № 2464-VI).
50. База нарахування єдиного внеску визначається згідно статті 7 Закону № 2464-VI, а саме, єдиний внесок нараховується:
2) для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць;
Абзацом другим пункту 2 частини першої статті 7 Закону № 2464-VI встановлено, що у разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску;
3) для платників, зазначених у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, які обрали спрощену систему оподаткування, - на суми, що визначаються такими платниками самостійно для себе, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.
51. Частиною четвертою статті 8 Закону № 2464-VI визначено, що порядок нарахування, обчислення і сплати єдиного внеску визначається цим Законом, в частині адміністрування - Податковим кодексом України, та прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.
52. Єдиний внесок для платників, зазначених у статті 4 цього Закону, встановлюється у розмірі 22 відсотки до визначеної статтею 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску. У разі якщо база нарахування єдиного внеску не перевищує розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на місяць, за який отримано дохід, сума єдиного внеску розраховується як добуток розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на місяць, за який отримано дохід (прибуток), та ставки єдиного внеску (частина п`ята статті 8 Закону № 2464-VI).
53. Відповідно до частини третьої статті 9 Закону № 2464-VI обчислення єдиного внеску органами доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом, здійснюється на підставі актів перевірки правильності нарахування та сплати єдиного внеску, звітності, що подається платниками до органів доходів і зборів, бухгалтерських та інших документів, що підтверджують суми виплат (доходу), на суми яких (якого) відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.
54. Органи доходів і зборів мають право проводити перевірки у фізичних осіб - підприємців бухгалтерських книг, звітів, кошторисів та інших документів про нарахування, обчислення та сплату єдиного внеску, достовірності відомостей, поданих до Державного реєстру, отримувати необхідні пояснення, довідки і відомості (зокрема письмові) з питань, що виникають під час такої перевірки. Документальні та камеральні перевірки проводяться у порядку, встановленому Податковим кодексом України (пункт 2 частини першої статті 13 Закону № 2464-VI).
55. Згідно із статтею 25 Закону № 2464-VI:
- рішення, прийняті органами доходів і зборів та органами Пенсійного фонду з питань, що належать до їх компетенції відповідно до цього Закону, є обов`язковими до виконання платниками єдиного внеску, посадовими особами і застрахованими особами;
- положення цієї статті поширюються лише на тих платників, які відповідно до цього Закону зобов`язані нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок;
- орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату;
- вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом;
- платник єдиного внеску зобов`язаний протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею.
VІ. ОЦІНКА СУДУ
56. Відповідно до частини другої статті 2 Закону № 2464-VI виключно цим Законом визначається порядок нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску. Порядок нарахування, обчислення і сплати єдиного внеску визначається Законом № 2464-VI, в частині адміністрування - ПК України, та прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику (частина четверта статті 8 Закону № 2464-VI).
57. Вирішальним для розгляду заявленого спору є надання оцінки наявності у позивача статусу платника єдиного внеску відповідно до пункту 4 частини першої статті 4 Закону № 2464-VІ і, як наслідок, наявності обов`язку сплачувати єдиний внесок у мінімальному розмірі за спірний період відповідно до оскаржуваних вимоги за відсутності як факту здійснення підприємницької діяльності та відсутності доходу від здійснення підприємницької діяльності.
58. У справі, що розглядається, спірним є питання наявності у позивача статусу платника єдиного внеску відповідно до пункту 4 частини першої статті 4 Закону № 2464-VІ і, як наслідок, наявності обов`язку сплачувати єдиний внесок у мінімальному розмірі за період у спірному періоді відповідно до оскаржуваних вимоги за відсутності доходу від здійснення підприємницької діяльності та нездійснення такої діяльності, а також у зв`язку із ненаданням після 01.07.2004 відповідної заяви державному реєстратору.
59. З матеріалів справи встановлено, що позивач набув статусу суб`єкта підприємницької діяльності та отримав відповідне свідоцтво про державну реєстрацію суб`єкта підприємницької діяльності фізичної особи до 01.07.2004, тобто до набрання чинності Законом № 755-IV, але не звертався до державного реєстратора з реєстраційною карткою про включення відомостей про нього до ЄДР відповідно до вимог цього Закону у період нарахування внесків та станом на дату прийняття оскаржуваних вимог.
60. Позивач звернувся у серпні 2022 року до реєстратора з метою реєстрації припинення підприємницької діяльності, у зв`язку із чим винесено запис про реєстрацію припинення підприємницької діяльності.
61. Надаючи оцінку правомірності прийняття оскаржуваної вимоги, суд дійшов висновку, про відсутність у позивача у періоді, за який нараховані суми єдиного внеску статусу платника такого внеску, з наступних підстав.
62. Згідно із частиною другою статті 50 ЦК України фізична особа здійснює своє право на підприємницьку діяльність за умови її державної реєстрації в порядку, встановленому законом.
63. Частиною першою статті 128 ГК України визначено, що громадянин визнається суб`єктом господарювання у разі здійснення ним підприємницької діяльності за умови державної реєстрації його як підприємця без статусу юридичної особи відповідно до статті 58 цього Кодексу.
64. 01.07.2004 набрав чинності Закон № 755-IV, яким передбачено створення і формування Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.
65. Відповідно до частини першої статті 42 Закону № 755-IV для проведення державної реєстрації фізична особа, яка має намір стати підприємцем, повинна подати особисто (надіслати рекомендованим листом з описом вкладення) державному реєстратору за місцем проживання такі документи: заповнену реєстраційну картку на проведення державної реєстрації фізичної особи - підприємця; копію довідки про включення заявника до Державного реєстру фізичних осіб - платників податків та інших обов`язкових платежів; документ, що підтверджує внесення реєстраційного збору за проведення державної реєстрації ФОП.
66. Згідно з пунктом 2 розділу VIII Прикінцеві положення цього Закону державний реєстратор протягом 2004-2005 років при надходженні від юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців реєстраційної картки, відповідно до вимог статті 19 цього Закону, зобов`язаний провести заміну раніше виданих їм свідоцтв про державну реєстрацію на свідоцтва про державну реєстрацію єдиного зразка. При цьому реєстраційний збір за заміну свідоцтва про державну реєстрацію не стягується.
67. Таким чином, визначена процедура державної реєстрації з дати набрання чинності Законом № 755-IV передбачала встановлення волевиявлення особи щодо одержання правового статусу ФОП через здійснення повного (при первинному набутті) чи мінімального (при підтвердженні набутого статусу суб`єкта підприємницької діяльності до 01.07.2004 комплексу дій шляхом подання державному реєстратору реєстраційної картки (документ встановленого зразка, який підтверджує волевиявлення особи щодо внесення відповідних записів до ЄДР - абзац сьомий частини першої статті 1 Закону № 755-IV) та отримання свідоцтва про державну реєстрацію (документ встановленого зразка, який засвідчує факт внесення до ЄДР запису про державну реєстрацію юридичної особи або ФОП - абзац дев`ятий частини першої статті 1 Закону № 755-IV).
68. 03.03.2011 набрав чинності Закон № 2390-VI, яким було внесено зміни до Закону № 755-IV.
69. Пунктами 2-4 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2390-VI було передбачено, що процес включення до ЄДР відомостей про юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, зареєстрованих до 01.07.2004, завершується через рік, починаючи з дня набрання чинності цим Законом.
70. Усі юридичні особи та фізичні особи - підприємці, створені та зареєстровані до 01.07.2004, зобов`язані були у встановлений пунктом 2 цього розділу строк подати державному реєстратору реєстраційну картку для включення відомостей про них до ЄДР та для заміни свідоцтв про їх державну реєстрацію на свідоцтва про державну реєстрацію єдиного зразка або для отримання таких свідоцтв.
71. Свідоцтва про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, оформлені з використанням бланків старого зразка та видані до 01.07.2004, після настання встановленого пунктом 2 цього розділу строку вважаються недійсними.
72. Водночас пунктом 8 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2390-VI визначено, що після закінчення передбаченого для включення відомостей до ЄДР строку, встановленого пунктом 2 цього розділу, уповноважені органи у місячний строк проводять остаточне звірення даних відомчих реєстрів (баз даних реєстрів, журналів реєстрації, обліку тощо), за результатами якого готують аналітичну інформацію для передачі її тимчасовим міжвідомчим спеціальним комісіям, утвореним з метою проведення в Автономній Республіці Крим та відповідних областях інвентаризації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, зареєстрованих до 01.07.2004, відомості про яких до строку, встановленого пунктом 2 цього розділу, не включені до ЄДР. За результатами проведеної тимчасовими міжвідомчими спеціальними комісіями роботи відомості про юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, зареєстрованих до 01.07.2004, включаються до ЄДР з відміткою про те, що свідоцтва про їх державну реєстрацію, оформлені з використанням бланків старого зразка та видані до 01.07.2004, вважаються недійсними.
73. Таким чином, строк для включення до ЄДР відомостей про фізичних осіб - підприємців, державна реєстрація яких була проведена до 01.07.2004, визначений пунктом 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2390-VI, закінчився 03.03.2012. При цьому цей строк включення до ЄДР відомостей про фізичних осіб - підприємців, державна реєстрація яких проведена до 01.07.2004, підлягав застосуванню виключно у випадках самостійного подання останніми реєстраційних карток державному реєстратору.
74. Натомість відомості про фізичних осіб - підприємців, які самостійно не звернулись із відповідною заявою у строк, установлений пунктом 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2390-VI, підлягали включенню до ЄДР на підставі інформації, отриманої від тимчасових міжвідомчих спеціальних комісій. Державні реєстратори, вносячи відомості про цих фізичних осіб - підприємців до ЄДР, зобов`язані були зробити відмітку про недійсність їхнього свідоцтва про державну реєстрацію.
75. 25.04.2014 набрав чинності Закон України від 25.03.2014 № 1155-VII «Про внесення змін до деяких законів України щодо включення відомостей про діючих юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців до Єдиного державного реєстру» (далі - Закон № 1155-VII).
76. Цим Законом пункт 2 розділу VIII «Прикінцеві положення» Закону № 755-IV викладено в новій редакції, відповідно до якої усі діючі юридичні особи та фізичні особи - підприємці, створені та зареєстровані до 01.07.2004, відомості про яких не включені до ЄДР, зобов`язані подати державному реєстратору відповідно до вимог статті 19 цього Закону реєстраційну картку для включення відомостей про них до ЄДР. Державний реєстратор після отримання від юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців реєстраційної картки зобов`язаний включити відомості про юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців і видати їм виписку з ЄДР.
77. Законом № 1155-VII виключено пункти 2-4 і 7-9 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2390-VI.
78. Основною метою проекту Закону № 1155-VII було продовження процесу включення до ЄДР відомостей про юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, які зареєстровані до 01.07.2004 та до цього часу не подали державному реєстратору про себе відомості.
79. Для досягнення цієї мети Законом № 1155-VII внесені зміни до розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2390-VІ щодо спрощення механізму державної реєстрації припинення суб`єктів господарювання», які дозволять проводити включення відомостей про діючих юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців до ЄДР.
80. Суб`єктна ознака статусу ФОП є визначальною для вирішення питання про віднесення позивача до платників єдиного внеску, а тому дослідження питання про наявність у позивача статусу ФОП має вирішальне значення для правильного розгляду цієї справи.
81. Відсутність офіційного підтвердження у позивача статусу підприємця шляхом проходження реєстраційних процедур у порядку, визначеному Законом № 755-IV, що виключає можливість законного здійснення підприємницької діяльності та отримання відповідних доходів, за відсутності фактичних доказів протилежного, виключає і можливість формальної та фактичної участі позивача у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування за відповідним статусом.
82. Статус підприємця є формою реалізації конституційного права на підприємницьку діяльність, відсутність підтвердженого у визначеній державою формі реалізації цього права у нових умовах нормативно-правового регулювання після 2004 року виключає можливість автоматичного перенесення набутих до 01.07.2004 ознак суб`єкта господарювання, оскільки особа не може бути примушена до реалізації наданого їй права в цих умовах, а користується ним на власний розсуд.
83. Наведе застосування правових норм відповідає правовим висновкам Великої Палати Верховного Суду, наведеним у постанові від 01.07.2020 у справі № 260/81/19.
VІІ. ВИСНОВОК СУДУ
84. З системного аналізу матеріалів справи та наведених норм законодавства, дійшов висновку, що формування оскаржуваної вимоги про сплату боргу (недоїмки) за відсутності реєстрації позивача у статусі фізичної особи-підприємця є неправомірним, оскільки у спірні періоди позивач не мав статусу платника єдиного внеску.
85. Суд зазначає, що заявлений спір є майновим, отже вирішення спору пов`язане із правом позивача на мирне володіння майном, охоронюваним статтею 1 Протоколу Першого до Конвенції, тому суд враховує й норми статей 6, 13 Конвенції.
86. Недодержання встановленої законом процедури прийняття суб`єктом владних повноважень рішення призводить до незаконності рішення, що неодноразово зазначав Верховний Суд та відображено у чисельній практиці Європейського суду з прав людини.
87. Фактично вчинені послідовні дії відповідача щодо відкриття ІКП в 2018 році, внесення записів за попередні та поточні періоди, формування вимоги про сплату боргу (недоїмки) не є вчиненими у відповідності до закону, отже є протиправними та такими, що порушують права та законні інтересі позивача та суперечать принципу належного урядування.
88. Здійснюючи контроль легальності у розглянутому спорі, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявленого позову та наявність підстав для його задоволення, у тому числі із задоволенням похідної вимоги про зобов`язання внести зміни до інтегрованої картки із виключенням даних щодо неявної недоїмки.
щодо витрат на сплату судового збору
89. При зверненні до суду позивачем згідно із квитанцією від 04.08.2022 № 1591-3689-7536-5826 сплачено судовий збір у розмірі 992,40 грн як за подання позову майнового характеру у мінімальному розмірі; квитанцією від 04.08.2022 № 5162-0830-7372-8667 сплачено судовий збір у розмірі 744,30 грн за подання заяви про забезпечення позову; квитанцією від 29.08.2022 № 0229-0752-3713-3844 сплачено судовий збір у розмірі 992,40 грн як за подання позову немайнового характеру.
90. Суд зазначає, що позовна вимога про зобов`язання відповідача вчинити певні дії у розглянутому випадку є похідною та не потребує сплати судового збору, у зв`язку із чим судовий збір у розмірі 992,40 грн квитанцією від 29.08.2022 № 0229-0752-3713-3844 є надмірно сплаченим, та може бути повернутий за відповідним клопотанням, яке на час розгляду справи не заявлено.
91. Відповідно до частини першої статті 139 КАС України суд присуджує на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДПС у Дніпропетровській області понесені судові витрати на сплату судового збору у розмірі 992,40 грн як за подання позову майнового характеру у мінімальному розмірі та 744,30 грн за подання заяви про забезпечення позову, разом 1736,70 грн.
щодо витрат на професійну правничу допомогу
92. Позивач заявив клопотання про покладення на Головне управління ДПС у Дніпропетровській області витрат на професійну правничу допомогу адвоката із розрахунку вартості 1 години роботи адвоката 820 грн, без ПДВ, усього у розмірі 5600 грн, а саме:
- 3000 грн, без ПДВ, за складання позовної заяви, яке зайняло у адвоката 3 години 40 хвилин, та враховує аналіз норм чинного законодавства, пошук актуальної судової практики, складання тексту позовної заяви;
- 800 грн, без ПДВ, за складання заяви про забезпечення позову у справі, яке зайняло у адвоката 55 хвилин;
- 800 грн, без ПДВ, за складання адвокатського запиту до ГУ ДПС у Дніпропетровській області про надання копії оскаржуваної вимоги, яке зайняло у адвоката 55 хвилин;
- 1000 грн, без ПДВ, за складання заяви про збільшення позовних вимог, яке зайняло у адвоката 1 годину 13 хвилин.
93. На підтвердження вимог про стягнення витрат на правову допомогу позивачем надано:
- копію договору з адвокатом Давиденко Дар`єю Ігорівною про надання професійної правової допомоги від 28.07.2022;
- копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю;
- ордер про надання правничої допомоги ОСОБА_1 ;
- копію квитанції від 09.08.2022 про оплату адвокатських послуг на суму 924,62 грн;
- копію квитанції від 20.08.2022 про оплату адвокатських послуг на суму 1005,03 грн.
(доводи відповідача)
94. У запереченнях щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відповідач зазначив, що аналіз змісту наданих документів щодо правничої допомоги не містить детального опису часу, витраченого на виконання послуг адвокатом, та здійснення ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги та розподілу судових витрат.
95. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеними щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони, тощо.
96. Вказана правова позиція узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, викладеною в його постанові від 27.11.2019 у справі № 160/3114/19.
(оцінка суду)
97. Судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (частина перша статті 132 КАС України).
98. Відповідно до пункту 1 частини третьої статті 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
99. Згідно із частиною третьою статті 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат:
- розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
- розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
100. Частиною четвертою статті 134 КАС України встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
101. Відповідно до частини четвертої статті 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
- складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
- часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
- обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
- ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
102. Згідно із частиною шостою статті 134 КАС України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
103. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина сьома статті 134 КАС України).
104. Судом встановлено, що 28.07.2022 між адвокатом Давиденко Дар`єю Ігорівною (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 3421) та Григор`євою Тетяною Олександрівною укладено договір про надання професійної правничої допомоги.
105. За предметом договору (пункт 1.1.1) правова допомога надається адвокатом клієнту з приводу оскарження вимоги про сплату боргу (недоїмки) Головного управління ДПС у Дніпропетровській області від 18.02.2021 № Ф-3146-58у.
106. Пунктом 4.1 договору визначено, що вартість наданих послуг становить: 1) складання та подання позовної заяви 3000 грн без ПДВ; 2) складання відповіді на відзив 3000 грн без ПДВ; 3) участь в одному судовому із розрахунку 2000 за одне судове засідання; 4) складання клопотань, заяв та інших процесуальних документів від 800 грн до 1500 грн, в залежності від витраченого на складання часу. Вищенаведені розрахунки обчислюються із розрахунку вартості 1 години роботи адвоката 820 грн, без ПДВ.
107. Надаючи оцінку доводам сторін, суд зазначає, що розмір витрат на правничу допомогу адвоката, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.
108. Розглянута справа є нескладною, однак, навіть у справах незначної складності особа не може бути обмежена у можливості звернутися за правовою допомогою, у тому числі розраховуючи на компенсацію витрат на професійну правничу допомогу.
109. Разом з тим, вона не може розраховувати, що сума витрачених коштів буде їй відшкодована судом у повному обсязі без урахування вищевказаних обставин.
110. Суд зазначає, що у розглянутому випадку не можна вважати, що при встановленні гонорару у розмірі 5600 грн була врахована складність справи та її істотні обставини.
112. За встановлених обставин, суд виходить із того, що предмет спору в цій справі не є складним, оскаржується вимога про сплату боргу (недоїмки), що не потребує вивчення великого обсягу фактичних даних, обсяг і складність складених процесуальних документів не є значними, щодо спірного питання склалась стала судова практика.
113. З урахуванням вище викладеного, обґрунтованим і пропорційним до предмета спору, із урахуванням встановлених процесуальних законом критеріїв, розміром витрат на правничу допомогу є сума 3000 грн, яка підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
114. Керуючись статтями 241-246 КАС України, суд, -
118. Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Дніпропетровській області судові витрати на сплату судового збору у розмірі 1736,70 грн та витрат на правову допомогу у розмірі 3000 грн, разом 4736,70 грн.
119. Рішення суду набирає законної сили відповідно до статті 255 КАС України та може бути оскаржено в порядку та у строки, встановлені статтями 295, 297 КАС України.
Суддя І.О. Верба