Справа № 640/25774/21
Суддя: Мартинюк Н.М.
Дата ухвалення: 2022-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

19 вересня 2022 року

м. Київ

справа № 640/25774/21

адміністративне провадження № К/990/22945/22

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Мартинюк Н.М., перевіривши касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Нікітіна Олега Станіславовича на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 19 липня 2022 року у справі №640/25774/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, Центральної експертно-кваліфікаційної комісії при Міністерстві юстиції України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: судовий експерт лабораторії економічних досліджень Київського науково-дослідного інституту судових експертиз ОСОБА_2, судовий експерт лабораторії економічних досліджень Київського науково-дослідного інституту судових експертиз ОСОБА_3, судовий експерт лабораторії економічних досліджень Київського науково-дослідного інституту судових експертиз ОСОБА_4 про визнання протиправними та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до Міністерства юстиції України, Центральної експертно-кваліфікаційної комісії при Міністерстві юстиції України в якому просила суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення дисциплінарної палати Центральної експертно-кваліфікаційної комісії № 1 від 23 квітня 2021 року про не притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_2 (судовий експерт лабораторії економічних досліджень Київського науково-дослідного інституту судових експертиз; свідоцтво № 358-15, видане ЕКК НКДІСЕ, дію продовжено до 18 грудня 2024 року);

- визнати протиправним та скасувати рішення дисциплінарної палати Центральної експертно-кваліфікаційної комісії № 1/1 від 23 квітня 2021 року про не притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_3 (судовий експерт лабораторії економічних досліджень Київського науково-дослідного інституту судових експертиз; свідоцтво № 144-11, видане ЕКК НКДІСЕ, дію продовжено до 30 березня 2022 року);

- визнати протиправним та скасувати рішення дисциплінарної палати Центральної експертно-кваліфікаційної комісії № 1/2 від 23 квітня 2021 року про не притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_4 (судовий експерт лабораторії економічних досліджень Київського науково-дослідного інституту судових експертиз; свідоцтво від 21 квітня 2010 року № 147-11, видане ЕКК НКДІСЕ, дійсне до 29 липня 2020 року);

- зобов`язати Центральну експертно-кваліфікаційну комісію у складі дисциплінарної палати повторно розглянути подання від 24 лютого 2021 року директора Департаменту експертного забезпечення правосуддя ОСОБА_5 до Центральної експертно-кваліфікаційної комісії за зверненням адвоката Задорожного М.С. № 70/77-1 від 5 лютого 2021 року про порушення судовими експертами Київського науково-дослідного інституту судових експертиз ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 вимог нормативно-правових актів з питань судово-експертної діяльності та методик проведення судових експертиз під час проведення експертних досліджень, за результатами яких складені висновки судово-економічної експертизи №7011/7507ч7601/17-45 від 27 квітня 2017 року, № 7947/8496/17-45 від 15 травня 2017 року, № 4625ч4628/18-45 від 5 березня 2018 року.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 грудня 2021 року зазначений позов задоволено:

- визнано протиправним та скасовано рішення дисциплінарної палати Центральної експертно-кваліфікаційної комісії при Міністерстві юстиції України № 1 від 23 квітня 2021 року про не притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_2 (судовий експерт лабораторії економічних досліджень Київського науково-дослідного інституту судових експертиз; свідоцтво № 358-15, видане ЕКК НКДІСЕ, дію продовжено до 18 грудня 2024 року);

- визнано протиправним та скасовано рішення дисциплінарної палати Центральної експертно-кваліфікаційної комісії при Міністерстві юстиції України № 1/1 від 23 квітня 2021 року про не притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_3 (судовий експерт лабораторії економічних досліджень Київського науково-дослідного інституту судових експертиз; свідоцтво № 144-11, видане ЕКК НКДІСЕ, дію продовжено до 30 березня 2022);

- визнано протиправним та скасовано рішення дисциплінарної палати Центральної експертно-кваліфікаційної комісії при Міністерстві юстиції України № 1/2 від 23 квітня 2021 року про не притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_4 (судовий експерт лабораторії економічних досліджень Київського науково-дослідного інституту судових експертиз; свідоцтво від 21 квітня 2010 року № 147-11, видане ЕКК НКДІСЕ, дійсне до 29 липня 2020 року);

- зобов`язано Центральну експертно-кваліфікаційну комісію при Міністерстві юстиції України у складі дисциплінарної палати повторно розглянути подання від 24 лютого 2021 року директора Департаменту експертного забезпечення правосуддя Ткаченко Наталії Миколаївни до Центральної експертно-кваліфікаційної комісії при Міністерстві юстиції України за зверненням адвоката Задорожного Микити Сергійовича № 70/77-1 від 5 лютого 2021 року про порушення судовими експертами Київського науково-дослідного інституту судових експертиз ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 вимог нормативно-правових актів з питань судово-експертної діяльності та методик проведення судових експертиз під час проведення експертних досліджень, за результатами яких складені висновки судово-економічної експертизи №7011/7507ч7601/17-45 від 27 квітня 2017 року, № 7947/8496/17-45 від 15 травня 2017 року, № 4625ч4628/18-45 від 5 березня 2018 року;

- стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства юстиції України (01001, м. Київ, вул. Городецького, б. 13, ) на користь ОСОБА_6 ( АДРЕСА_1 , адреса для листування: АДРЕСА_2 , офіс АО «ID ЛІГАЛ ГРУП») сплачений нею судовий збір у розмірі: 2 724 (дві тисячі сімсот двадцять чотири) грн 00 коп.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 19 липня 2022 року рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 грудня 2021 року скасовано та ухвалено нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, Центральної експертно-кваліфікаційної комісії при Міністерстві юстиції України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: судовий експерт лабораторії економічних досліджень Київського науково-дослідного інституту судових експертиз ОСОБА_2, судовий експерт лабораторії економічних досліджень Київського науково-дослідного інституту судових експертиз ОСОБА_3, судовий експерт лабораторії економічних досліджень Київського науково-дослідного інституту судових експертиз ОСОБА_4 про визнання протиправними та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії відмовлено повністю.

Не погоджуючись із цим судовим рішенням апеляційної інстанції, адвокат позивачки звернувся із касаційною скаргою до Верховного Суду як суду касаційної інстанції в адміністративних справах відповідно до статті 327 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - «КАС України»), надіславши її 19 серпня 2022 року за допомогою засобів поштового зв`язку.

У своїй касаційній скарзі скаржник просить скасувати постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 19 липня 2022 року у справі №640/25774/21, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 грудня 2021 року залишити в силі.

Дослідивши зміст касаційної скарги, Суд вважає за потрібне повернути її скаржнику з наступних підстав.

Імперативними приписами частини четвертої статті 328 КАС України обумовлено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 351 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 2 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

У разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у частинах другій і третій статті 328 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).

Системний аналіз наведених положень КАС України дає підстави для висновку, що при касаційному оскарженні судових рішень, зазначених у частині першій статті 328 КАС України, у касаційній скарзі обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт частини четвертої статті 328 КАС України як на підставу для касаційного оскарження судового рішення.

Під час перевірки касаційної скарги на предмет дотримання вимог статті 330 КАС України встановлено, що у ній не викладені підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

Так, зі змісту скарги вбачається, що в обґрунтування підстав касаційного оскарження представник позивачки посилається на пункт 2 частини четвертої статті 328 КАС України.

Водночас, покликаючись на підставу касаційного оскарження, передбачену пунктом 2 частини четвертої статті 328 КАС України, зазначає про наявність підстав для відступлення від висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 10 травня 2018 року у справі №826/2169/17 стосовно того, що сформований Верховним Судом «загальний підхід», згідно якого право на оскарження рішень дисциплінарного органу мають лише суб`єкти дисциплінарного провадження, до переліку яких не входить сама особа, за скаргою якої дисциплінарний орган приймає рішення. Необхідність відступу від цього висновку скаржник мотивує тим, що чинним законодавством не дається визначення поняттю «загальний підхід», що на переконання позивача також підтверджується окремою думкою, висловленою суддями Верховної Палати у справі №826/2169/17. У зв`язку з викладеним, скаржник вважає, що наведена окрема думка у справі №826/2169/17 може бути оцінена і розглянута у справі, що розглядається.

Проте таке обґрунтування касаційного оскарження не є належним і достатнім для відкриття провадження у справі. Так, обґрунтовуючи підстави для такого відступлення, скаржник фактично вказує свою незгоду із прийнятим раніше висновком Верховного Суду у подібних правовідносинах і належним чином не обґрунтовує чому такий висновок не може бути застосований до правовідносин, які склались саме у цій справі з огляду на конкретні її обставини, що є недостатнім для застосування підстав касаційного оскарження передбачених пунктом 2 частини четвертої статті 328 КАС України.

Верховний Суд звертає увагу скаржника, що відступленням від висновку слід розуміти або повну відмову Верховного Суду від свого попереднього висновку на користь іншого або ж конкретизацію попереднього висновку із застосуванням відповідних способів тлумачення юридичних норм (п. 45 постанови Великої Палати Верховного Суду від 4 вересня 2018 р. у справі №823/2042/16, провадження №11-377апп18). Тобто, у касаційній скарзі скаржник має зазначити, що існуючий висновок Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах потребує видозміни, від нього слід відмовитися або ж уточнити, модифікувати певним чином з урахуванням конкретних обставин його справи. Сама ж по собі вмотивованість такого клопотання скаржника оцінюється судом касаційної інстанції при застосуванні наведеного процесуального фільтру під час вирішення питання про відкриття касаційного провадження у справі.

З огляду на викладене, Суд вважає невмотивованими посилання скаржника на пункт 2 частини четвертої статті 328 КАС України як на підставу касаційного оскарження.

Надалі скаржник посилається на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, однак, всупереч вимогам статей 328 та 330 КАС України не зазначає конкретного підпункту частини другої статті 353 КАС України, не надає належного обґрунтування такого посилання у взаємозв`язку із частиною четвертою статті 328 КАС України.

З огляду на викладене, формальне посилання на неповне з`ясування обставин, що мають значення для вирішення спору, як на підставу касаційного оскарження без зазначення конкретного підпункту частини другої статті 353 КАС України, без наведення обґрунтування такого посилання у взаємозв`язку із частиною четвертою статті 328 КАС України не може вважатись належним виконанням обов`язку скаржника щодо зазначення підстав касаційного оскарження, встановленого КАС України.

Відтак, зазначене свідчить, що скаржник формально підійшов до питання належного оформлення касаційної скарги, зокрема, в частині зазначення підстав касаційного оскарження судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій з урахуванням вимог частини четвертої статті 328 КАС України. Аргументи касаційної скарги зводяться до викладення обставин справи, цитування нормативно правових актів, зазначення, що судами попередніх інстанцій судові рішення ухвалені з неправильним застосуванням норм матеріального права, що не є належним правовим обґрунтуванням підстав касаційного оскарження судових рішень, передбачених частиною четвертою статті 328 КАС України.

Враховуючи межі перегляду судом касаційної інстанції, визначені статтею 341 КАС України, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

З урахуванням змін до КАС України, які набрали чинності 8 лютого 2020 року, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.

Відповідно до приписів статті 44 КАС України учасники справи, маючи намір добросовісної реалізації належного їм права на касаційне оскарження судового рішення, повинні забезпечити неухильне виконання вимог процесуального закону, зокрема, стосовно строку подання касаційної скарги, її форми та змісту.

Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

Отже, касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Нікітіна Олега Станіславовича належить повернути як таку, що не містить підстав, визначених частиною четвертою статті 328 КАС України, для касаційного оскарження постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 19 липня 2022 року у справі №640/25774/21.

Через відсутність складу колегії суддів, які визначені протоколом автоматизованого розподілу судових справ між суддями для розгляду цієї касаційної скарги, у зв`язку перебуванням у відпустці головуючої судді Мартинюк Н.М. (наказ від 30 серпня 2022 року №129-кв), розгляд цієї скарги відбувся по виходу судді з відпустки.

На підставі наведеного та керуючись положеннями статей 328, 330, 332, 359 КАС України, Верховний Суд,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Нікітіна Олега Станіславовича на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 19 липня 2022 року у справі №640/25774/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, Центральної експертно-кваліфікаційної комісії при Міністерстві юстиції України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: судовий експерт лабораторії економічних досліджень Київського науково-дослідного інституту судових експертиз ОСОБА_2, судовий експерт лабораторії економічних досліджень Київського науково-дослідного інституту судових експертиз ОСОБА_3, судовий експерт лабораторії економічних досліджень Київського науково-дослідного інституту судових експертиз ОСОБА_4 про визнання протиправними та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії повернути особі, яка її подала.

Копію цієї ухвали надіслати учасникам справи у порядку, визначеному статтею 251 КАС України.

Роз`яснити скаржнику, що повернення касаційної скарги не позбавляє його права повторного звернення до Верховного Суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і не може бути оскаржена.

………………………….

Н.М. Мартинюк,

Суддя Верховного Суду