Справа № 420/2139/22
Суддя: Скупінська О.В.
Дата ухвалення: 2022-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/2139/22
УХВАЛА
16 вересня 2022 року м. Одеса
Суддя Одеського окружного адміністративного суду Скупінська О.В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії
До Одеського окружного адміністративного суду 28 січня 2022 року надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_2 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії, в якому позивач просить суд:
1. Визнати протиправною бездiяльнiсть військової частини НОМЕР_2 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) щодо невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період проходження військової служби, а саме з 01.01.2016 по 01.03.2018 із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення - січень 2008 року.
2. Зобов`язати військову частину НОМЕР_2 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 iндексацiю грошового забезпечення за період проходження військової служби, а саме з 01.01.2016 по 01.03.2018 iз застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення-січень 2008 року.
3. Визнати протиправною бездiяльнiсть військової частини НОМЕР_2 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ), щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані відпустки як учаснику бойових дій за 2017 - 2019 роки, виходячи із грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 16.08.2019.
4. Зобов`язати військову частину НОМЕР_2 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ), нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані відпустки як учаснику бойових дій за 2017 - 2019 роки, виходячи із грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 16.08.2019.
Ухвалою судді від 02.02.2022 позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення її недоліків.
Ухвалою судді від 16.03.2022 року позивачу було продовжено строк на усунення недоліків позовної заяви. В даній ухвалі суддею було зазначено, що позивач зобов`язаний надати докази, що обґрунтовують його позов, а не лише уточнену позовну заяву.
12.07.2022 до суду надійшла заява позивача в якій він просить суд повідомити йому про стан розгляду його справи, оскільки недоліки позову, на його думку, ним були усунуті.
Ухвалою судді від 14.07.2022 позивачу вдруге було продовжено строк на усунення недоліків позовної заяви. В даній ухвалі суддею, також, було зазначено, що позивач зобов`язаний надати докази, що обґрунтовують його позов.
Про зміст ухвали від 14.07.2022 позивача було повідомлено телефонограмою від 18.07.2022 та зазначено про відсутність коштів у суду на оплату послуг поштового зв`язку.
Однак, вимоги ухвали судді від 14.07.2022 позивачем не виконано та станом на сьогоднішній день недоліки позовної заяви не усунуто.
Крім того, суд не отримав від позивача жодних повідомлень щодо причин, які унеможливлюють виконання вимог ухвали суду про залишення позовної заяви без руху.
Отже, позивачем не усунено недоліки позовної заяви.
Згідно з ч.3 ст.9 КАС України кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.
Практика Європейського суду з прав людини, відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», є джерелом права.
Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить з того, що положення п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його цивільних прав і обов`язків. Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.
Як наголошує у своїх рішеннях Європейський Суд, позивач як сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на подання до суду скарги, пов`язаної з його правами та обов`язками.
Рішенням Європейського суду з прав людини від 30.05.2013 у справі «Наталія Михайленко проти України», яке 30.08.2013 набуло статусу остаточного, Європейським судом з прав людини констатовано, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням; вони дозволяються опосередковано, оскільки право на доступ до суду «за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання, що може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб» (див. рішення від 28.05.1985 р. у справі «Ешингдейн проти Сполученого Королівства»).

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання».

В рішенні Конституційного Суду України у справі №1-9/2011 за конституційним поданням 54 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів», Кримінально-процесуального кодексу України, Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України, від 13.12.2011 (17-рп/2011) зазначено, що «вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі.

Пунктом 1 частини 4 статті 169 КАС України передбачено, що позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліків позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

При цьому, суд роз`яснює позивачу, що повернення позовної заяви не позбавляє його права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом з тотожною заявою. При цьому підкреслює, що саме за поданою належним чином оформленою позовною заявою суд вирішує питання про відкриття провадження по справі за викладеними вимогами.

Зважаючи на те, що судом вжито усіх належних заходів для реалізації та забезпечення права позивача на доступ до правосуддя, а останній не усунув недоліки позовної заяви у строк визначений судом та не продемонстрував готовність брати участь на цьому етапі розгляду його справи, тому логічним є застосування передбачених законодавством наслідків - повернення позовної заяви ОСОБА_1 без розгляду.

Керуючись ст.ст. 169, 171, 256, 295, 297 КАС України, суддя

У Х В А Л И В:
Позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_2 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії - повернути позивачеві без розгляду.

Направити позивачеві копію цієї ухвали разом із позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами.

Копію позовної заяви залишити в суді.

Роз`яснити позивачу що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо розгляд справи здійснювався в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Олена СКУПІНСЬКА