Справа № 560/2563/21
Суддя: Кузьмишин В.М.
Дата ухвалення: 2022-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/2563/21

Головуючий у 1-й інстанції: Польовий О.Л.

Суддя-доповідач: Кузьмишин В.М.

15 вересня 2022 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Кузьмишина В.М.

суддів: Боровицького О. А. Сушка О.О.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Хмельницької митниці, як відокремленого підрозділу Державної митної служби України на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 07 вересня 2021 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Респект М" до Подільської митниці Держмитслужби, Хмельницької митниці, як відокремленого підрозділу Державної митної служби України про визнання протиправними та скасування рішення, картки,

В С Т А Н О В И В :

Описова частина.

Короткий зміст позовних вимог.

В березні 2021 року ТОВ "Респект М" звернулося до Хмельницького окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Подільської митниці Держмитслужби, Хмельницької митниці, як відокремленого підрозділу Державної митної служби України, в якому просило визнати протиправними та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів від 04.11.2020 №UA401160/2020/000411/2, картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 04.11.2020 №UA401160/2020/00892.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 07.09.2021 позовні вимоги задоволено в повному обсязі.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погодившись із судовим рішенням Хмельницькою митницею, як відокремленим підрозділом Державної митної служби України подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та прийняти постанову, якою у задоволенню позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції не повністю з`ясовані обставини, що мають значення для справи, а рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Відзив/заперечення на апеляційну скаргу.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому заперечує її доводи та просить залишити оскаржуване рішення без змін.

Рух справи у суді апеляційної інстанції.

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 21 грудня 2021 року відкрито апеляційне провадження у вищевказаній справі.

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 21 грудня 2021 року справу призначено до судового розгляду в порядку письмового провадження.

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 04.11.2020 ТОВ "Респект М" через уповноважену особу ПП "Фірма Гріф-Сервіс" подало митну декларацію ВМД IM40 №UA401160/2020/034044, задекларувавши митну вартість імпортованих умивальників 24389,23 доларів США.

Головний державний інспектор оформив картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 04.11.2020 №UA401160/2020/00892. Підставою для відмови слугувало неподання декларантом до митного оформлення документів, які підтверджують числове значення складових митної вартості у відповідності до вимог пункту 3 статті 53 Митного кодексу України.

04.11.2020 Подільська митниця Держмитслужби прийняла рішення про коригування митної вартості №UA401160/2020/000411/2, визначивши вартість товару в розмірі 35042,31 доларів США.

Позивач, вважаючи вказані рішення протиправними, звернувся до суду з адміністративним позовом з метою захисту своїх порушених прав.

Мотивувальна частина.

Правовідносини, пов`язані зі справлянням митних платежів, регулюються Митним кодексом України (далі за текстом також - МК України), Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування (частина 2 статті 1 Митного кодексу України № 4495-VI від 13.03.2012).

Положеннями статті 49 МК України передбачено те, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 51 МК України, митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Згідно із частиною 1 статті 52 МК України, заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

За змістом частини 2 статті 52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Положення статті 53 МК України визначають перелік документів, які подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості.

У випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, які підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення (ч. 1 ст. 53 МК України).

Згідно з частиною 2 статті 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до частини 5 статті 53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Із положень частин 1 та 2 статті 53 МК України вбачається, що Митним кодексом України передбачено вичерпний перелік документів, який подається декларантом органу доходів і зборів для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

За приписами частини 2 статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Згідно з частиною 3 статті 54 МК України, за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

За частиною 5 статті 54 МК України орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право, зокрема, упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

Відповідно до частин 1, 2 статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування; інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості у митному органі вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду (частина 2 статті 54 МК України).

За положеннями статей 57, 58 Митного кодексу України митна вартість товарів, які ввозяться на митну територію України, відповідно до митного режиму імпорту, за загальним правилом обчислюється за першим методом визначення митної вартості товарів, тобто за ціною договору.

Якщо митна вартість не може бути визначена за першим методом, проводиться процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості. У ході таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, за основу може братися ціна, за якою оцінювані ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному з продавцем покупцю.

Митну вартість було заявлено декларантом згідно з договором про надання послуг по декларуванню товарів від 28.10.2020 №28102020-1 ПП «Фірмою ГРІФ-СЕРВІС» за першим (основним) методом визначення митної вартості.

Міжнародні правила митної оцінки товарів визначені в багатосторонній угоді про застосування статті VII Генеральної угоди про тарифи й торгівлю 1994 року, до якої приєдналася Україна.

Так, за цією угодою первинною основою для митної вартості "контрактна вартість", визначена в статті 1.

Статтю 1 необхідно розглядати разом зі статтею 8, яка передбачає, inter alia, коригування ціни, яка фактично сплачена або підлягає сплаті у випадках, коли певні конкретні елементи, які вважаються такими, що формують частину вартості для митних цілей, припадають на покупця, але не включені до ціни, яка фактично оплачена або підлягає сплаті за імпортовані товари.

У випадках, передбачених Митним кодексом України, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Посадовою особою Митниці, яка здійснювала митне оформлення МД, виконуючи митну процедуру «контроль із застосуванням системи управління ризиками», було з`ясовано, що автоматизованою системою аналізу та управління ризиками (далі-АСАУР) згенеровано ризики 101-1, 103-1, 105-2, 106-2, 107-3, 202- 1 та 911-1.

За результатами оцінки ризику у конкретному випадку переміщення товарів та транспортних засобів через митний кордон України, в тому числі за результатами контролю із застосуванням системи управління ризиками, що здійснюється відповідно до статті 337 МКУ, митні органи обирають форми та обсяг митного контролю. При цьому формується перелік митних формальностей, визначених за результатами застосування інструментів з управління ризиками. Форми та обсяги контролю, визначені в Переліку митних формальностей за результатами застосування СУР, виконуються посадовими особами митниці (митних постів) ДФС при проведенні митного контролю з урахуванням виду митної формальності та повідомлення до митної формальності а також відповідно до вимог нормативно-правових актів, що регулюють порядок проведення митного контролю та/або митного оформлення товарів транспортних засобів (пункт 1 розділу VII «Реалізація заходів з управління ризиками під час митного контролю та/або митного оформлення» та пункт 14 розділу I «Загальні положення» Порядку аналізу ризиків). У частині контролю за митною вартістю такими митними формальностями є різні форми перевірки документів та матеріалів.

Відповідно до Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб органів доходів і зборів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, затверджених наказом ДФС від 11 вересня 2015 року № 689, робота посадових осіб з аналізу, виявлення та оцінки ризиків здійснюються шляхом: 1. Вивчення характеристик товарів, які впливають на рівень їх митної вартості; 2. Перевірка документів, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, вивчення маршруту транспортування товарів та перевірки достовірності декларування витрат на транспортування; 3. Перевірки включення / невключення складових митної вартості, у тому числі, на підставі наявної в органу доходів і зборів інформації щодо наявності таких складових митної вартості (результати документальних перевірок, відповіді на запити для встановлення автентичності тощо); 4. Порівняння рівня заявленої митної вартості товарів з наявною в органу доходів і зборів інформацією про рівень цін на такі товари або вартість прямих витрат на їх виробництво, у тому числі сировини, матеріалів та/або комплектувальних виробів, які входять до складу товарів; 5. Порівняння рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено; 6. Перевірки наявності взаємозв`язку продавця та покупця; 7. Перевірки інформації, наданої декларантом або уповноваженою особою, при продажу товарів між пов`язаними особами щодо наближеності митної вартості товарів, визначеної основним методом до однієї з операцій, які наведені у частині вісімнадцятій статті 58 Кодексу; 8. Перевірки особливостей формування вартості окремих видів товарів відповідно до розділу 3 Методичних рекомендацій; 9. Перевірки рівня заявленої митної вартості товарів при наявності знижок/нарахувань з/до ціни оцінюваних товарів та їх обґрунтування і документальне підтвердження; 10. Перевірки наявності продажу оцінюваних товарів на експорт в Україну; 11. Перевірки наявності ознак підробки документів, які підтверджують митну вартість товарів; 12. Перевірки наявності розбіжностей у документах, які підтверджують митну вартість товарів; 13. Перевірки наявності прийнятих іншими митницями рішень про коригування митної вартості товарів, що ввозились на виконання того ж зовнішньоекономічного договору (контракту) або документа, який його замінює, що й оцінювані товари за результатами спрацювання критерію автоматизованої системи аналізу та управління ризиками.

За наведених обставин при перевірці заявленої митної вартості товарів позивача посадовою особою митниці відповідно до п.п.2.5 п.2 розділу 2 Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб митних органів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю правильності визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, затверджених наказом Державної фіскальної служби України від 11.09.2015 №689 (далі - Методичні рекомендації) було здійснено порівняння рівня заявленої митної вартості товарів, по яких спрацювали ризики АСАУР, з рівнем митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких здійснено у максимально наближений час.

Колегія суддів вважає, що наявність у ЕАІС ДФС інформації про іншу митну вартість подібних товарів може бути підставою для витребування у декларанта додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості.

Крім того, під час перевірки правильності визначення митної вартості товару за митною декларацією від 04.11.2020 №UА401160/2020/034044 було виявлено, що документи, подані на виконання ч.2 ст.53 МКУ містять наступні розбіжності, які вказані в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості та в електронному повідомленні, надісланому декларанту Митницею до винесення рішення з метою спростувати сумніви митного органу у правильності визначення задекларованої митної вартості, я саме: документи, подані згідно ч.2 ст. 53 МКУ містять розбіжності в частині ціни за одиницю товару в поданому до оформлення інвойсі та проформі-рахунку, надісланому декларантом разом з контрактом; в частині дати оплати згідно поданого платіжного документу (28.10.2020) та дати виставлення інвойсу (30.10.2020); в частині невідповідності суми оплати згідно поданого платіжного документу та номера рахунку в платіжному документі сумі та номеру поданого до оформлення інвойсу; в частині невідповідності номера інвойсу, вказаного в експортній МД країни відправлення фактично поданому до оформлення інвойсу; в частині невідповідності номера інвойсу, вказаного в CMR фактично поданому до оформлення інвойсу; в частині невідповідності особи, що видала довідку про транспортні витрати фактичній особі-перевізнику, зазначеному в CMR; в частині включення складових митної вартості товару (витрат на навантаження та страхування) передбачені поданим зовнішньоекономічним контрактом та договором на організацію перевезення вантажів; поданий до оформлення інформаційний лист продавця від 01.09.2020 №215 не містить достовірної інформації щодо рахунку фактично поданого інвойсу та цін на задекларовані товари. Також документи, подані згідно ч.2 ст. 53 МКУ не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів.

Наведене свідчить, що процедуру консультацій щодо обставин чому заявлена митна вартість товару не визнана Митницею було проведено з декларантом під час митного оформлення митним органом до винесення рішення про коригування митної вартості, що підтверджується направленням декларанту вказаного електронного повідомлення.

У відповідь на повідомлення митного органу 04.11.2020 декларантом надано електронне повідомлення про неможливість надання додаткових документів по митній вартості, що свідчить неподання декларантом повного пакету документів для підтвердження правильності визначення митної вартості товару та не спростовує розбіжність в частині заявленої вартості товару.

Колегія суддів звертає увагу, що оскільки під час митного оформлення декларантом не надано жодного документа, який запитувався митним органом, сумніви в достовірності поданих документів не спростовано, а тому митний орган мав підстави для визначення митної вартості за резервним методом.

Враховуючи, що під час митного контролю та оформлення задекларованих товарів у митній декларації від 04.11.2020 №UА401160/2020/034044 виникла значна кількість розбіжностей, що стосувались безпосередньо номерів інвойсів, а тому такі розбіжності обґрунтовано не могли вважатись технічною помилкою.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що використовуючи право, передбачене законом, митним органом обґрунтовано не визнано митну вартість імпортованого позивачем товару за ціною договору, оскільки подані для підтвердження митної вартості документи не містили усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом, обраним декларантом та містили значну кількість розбіжностей. Тому, оскаржуване рішення про коригування митної вартості відповідає вимогам частини 2 статті 55 МК України, оскільки рішення містить обґрунтовані причини через які заявлену декларантом митну вартість не могло бути визнано.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що підстави для задоволення позову відсутні, оскільки суб`єкт владних повноважень, приймаючи оскаржуване рішення про коригування митної вартості товару від 04.11.2020 №UA401160/2020/000411/2 та картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 04.11.2020 №UA401160/2020/00892 діяв в межах повноважень та у спосіб, визначений законами та Конституцією України.

Висновок за результатами розгляду апеляційної скарги.

Підсумовуючи наведене вище, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог, а відтак апеляційну скаргу необхідно задовольнити.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно з пунктами 3 та 4 частини 1 статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Підстав для розподілу судових витрат за наслідками апеляційного перегляду рішення суду першої інстанції на підставі статті 139 КАС України у апеляційного суду немає.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Хмельницької митниці, як відокремленого підрозділу Державної митної служби України задовольнити повністю.

Рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 07 вересня 2021 року скасувати.

Прийняти постанову, якою відмовити товариству з обмеженою відповідальністю "Респект М" у задоволенні позовних вимог.

Постанова суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. 325 КАС України.

Головуючий Кузьмишин В.М.

Судді Боровицький О. А. Сушко О.О.