Справа № 640/8260/22
Суддя: Кузьменко В.А.
Дата ухвалення: 2022-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

15 вересня 2022 року справа №640/8260/22

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Кузьменка В.А., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1 )
доЦентрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (Київ) (далі по тексту - відповідач, ЦМУ Мін`юсту)
третя особаГоловне управління Пенсійного фонду України у Київській області (далі по тексту - третя особа, ГУ ПФУ у Київській області)
про1) визнання протиправною та скасування постанови державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бялого Максима Глібовича від 02 грудня 2021 року про закінчення виконавчого провадження №62056131; 2) визнання протиправною бездіяльності виконуючого обов`язки начальника Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Ахмад Наталії Іванівни щодо розгляду скарги ОСОБА_1 від 15 грудня 2021 року за №19797 від 17 грудня 2021 року, подану у виконавчому провадження №62056131 у відповідності до положень Закону України від 02 червня 2016 року №1404-VIII «Про виконавче провадження»; 3) визнання протиправними дії та рішення старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Андрія Амборського, виконуючого обов`язки начальника Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) при розгляді скарги ОСОБА_1 від 15 грудня 2021 року за №19797 від 17 грудня 2021 року, подану у виконавчому провадження №62056131 у відповідності до положень Закону України від 02 червня 2016 року №1404-VIII «Про виконавче провадження»;

4) визнання протиправними дій начальника Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Сувало Михайла Степановича при розгляді скарги ОСОБА_1 від 10 січня 2022 року, подану у виконавчому провадження №62056131 у відповідності до положень Закону України від 02 червня 2016 року №1404-VIII «Про виконавче провадження» протиправними;

5) визнання протиправною бездіяльності начальника Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Міненка Кирила Вікторовича щодо розгляду скарги ОСОБА_1 від 10 січня 2022 року, подану у виконавчому провадження №62056131 у відповідності до положень Закону України від 02 червня 2016 року №1404-VIII «Про виконавче провадження»;

6) зобов`язання виконуючого обов`язки начальника Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Ахмад Наталію Іванівну розглянути скаргу ОСОБА_1 від 15 грудня 2021 року за №19797 від 17 грудня 2021 року, подану у виконавчому провадженні №62056131 у відповідності до положень Закону України від 02 червня 2016 року №1404-VIII «Про виконавче провадження»;

7) зобов`язання начальника Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Сувало Михайла Степановича розглянути скаргу ОСОБА_1 від 10 січня 2022 року, подану у виконавчому провадження №62056131 у відповідності до положень Закону України від 02 червня 2016 року №1404-VIII «Про виконавче провадження» та своєю постановою скасувати постанову виконуючого обов`язки начальника Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Андрія Амборського №62056131 від 28 грудня 2021 року про результати перевірки виконавчого провадження;

8) зобов`язання начальника Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Міненка Кирила Вікторовича розглянути скаргу ОСОБА_1 від 10 січня 2022 року, подану у виконавчому провадження №62056131 у відповідності до положень Закону України від 02 червня 2016 року №1404-VIII «Про виконавче провадження»

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва, зазначаючи про протиправність постанови державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бялого М.Г. від 02 грудня 2021 року про закінчення виконавчого провадження №62056131, оскільки рішення суду не було належним чином виконано боржником, а тому виконавче провадження не могло бути закінчено з підстав повного фактичного виконання виконавчого документа.

Протиправність дій посадових осіб Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), на думку позивача, полягає у тому, що вони під час перевірки фактів, викладених позивачем у скарзі, на надали належної оцінки бездіяльності державного виконавця Бялого М.Г., яка полягала у невиконанні положень Закону України «Про виконавче провадження» та Інструкції №512/5, а також не надали письмових відповідей на всі поставлені позивачем питання.

Ухвалою від 13 червня 2022 року Окружний адміністративний суд міста Києва відкрив провадження в адміністративній справі №640/8260/22 за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання; залучив до участі в адміністративній справі ГУ ПФУ у Київській області, як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача.

Відповідач у відзиві на позовну заяву зазначив, що до Відділу надійшло повідомлення ГУ ПФУ у Київській області в якому зазначено, що на виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 січня 2019 року у справі №826/9607/18 боржник здійснив перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 , а тому у зв`язку з фактичним виконанням рішення суду, у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець виніс постанову про закінчення виконавчого провадження. При цьому відповідач зазначив, що у державного виконавця під час здійснення виконавчого провадження відсутні повноваження самостійно визначати розмір перерахунку пенсії та/або ставити під сумнів її розмір, визначений органом Пенсійного фонду України.

Крім того відповідач вказав, що за результатами розгляду скарги ОСОБА_1 від 15 грудня 2021 року винесена постанова від 28 грудня 2021 року про результати перевірки виконавчого провадження, яка не оскаржувалась та є чинною. При цьому скаргу позивача від 10 січня 2022 року розглянуто в порядку загального звернення у зв`язку з її невідповідністю пункту 3 частини четвертої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження».

Ухвалою від 15 вересня 2022 року Окружний адміністративний суд міста Києва відмовив у задоволенні клопотання ЦМУ Мін`юсту про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.

Третя особа письмових пояснень по суті спору до суду не надала.

Дослідивши наявні у справі докази, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив такі фактичні обставини, що мають значення для вирішення справи.

Рішенням від 16 жовтня 2018 року у справі №826/9607/18 Окружний адміністративний суд міста Києва частково задовольнив адміністративний позов ОСОБА_1 ; визнав протиправними дії ГУ ПФУ у Київській області, які полягають у розрахунку пенсії ОСОБА_1 з урахуванням основного розміру пенсії 70% грошового забезпечення та неврахування щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, що були враховані при призначенні пенсії ОСОБА_1 при перерахунку пенсії з 01 січня 2018 року; зобов`язав ГУ ПФУ у Київській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01 січня 2018 року у розмірі 89% від відповідних сум грошового забезпечення з урахуванням щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, що були враховані при призначенні пенсії ОСОБА_1 згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», постанови Кабінету Міністрів України «Про перерахунок пенсії особам, які звільненні з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» від 21 лютого 2018 року №103, постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30 серпня 2017 року №704 з урахуванням різниці між фактично отриманою та належною до сплати сумою пенсії.

На виконання зазначеного рішення 24 січня 2019 року Окружний адміністративний суд міста Києва видав виконавчий лист №826/9607/18.

12 травня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві із заявою про прийняття виконавчого листа до виконання та відкриття виконавчого провадження.

14 травня 2020 року державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бялий М.Г. виніс постанову про відкриття виконавчого провадження №62056131.

05 червня 2020 року державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бялий М.Г. виніс постанову про накладення на ГУ ПФУ у Київській області штрафу у розмірі 5 100,00 грн. за невиконання у добровільному порядку рішення суду.

27 серпня 2020 року державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бялий М.Г. виніс постанову про накладення на ГУ ПФУ у Київській області штрафу у розмірі 10 200,00 грн. за повторне невиконання у добровільному порядку рішення суду.

07 вересня 2020 року державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бялий М.Г. сформував вимогу до ГУ ПФУ у Київській області, якою зобов`язав останнє виконати рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 жовтня 2018 року у справі №826/9607/18 та повідомити про його виконання.

27 вересня 2020 року державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бялий М.Г. склав повідомлення про вчинення кримінального правопорушення.

09 вересня 2021 року та повторно 10 вересня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Відділу з листом у якому просив продовжити виконавчі дії у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження», оскільки рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 червня 2021 року у справі №640/14184/20, яким ГУ ПФУ у Київській області відмовлено у задоволенні позову про скасування постанови від 05 червня 2020 року про накладення штрафу, набрало законної сили.

Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) листом від 29 вересня 2021 року №11746 «Про надання інформації» (за підписом в.о. начальника відділу Ахмад Н.І. ) повідомлено про хід виконавчого провадження та про те, що подальші виконавчі дії будуть проведені у відповідності до вимог діючого законодавства України.

01 жовтня 2021 року від ГУ ПФУ у Київській області надійшов лист від 24 вересня 2021 року за вих. №1000-0902-5/97026, яким Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) повідомлено про те, що на виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 жовтня 2018 року у справі №826/9607/18 ГУ ПФУ у Київській області здійснено перерахунок пенсії ОСОБА_1 за період з 01 січня 2018 року по 28 лютого 2019 року, розмір пенсії після проведеного перерахунку становить 9 571,27 грн, а сума доплати становить 29 178,92 грн.

Також у листі вказано, що сума доплати за період з 01 січня 2018 року по 26 грудня 2018 року у розмірі 25 399,36 грн виплачена ОСОБА_1 в серпні 2021 року, а за період з 27 грудня 2018 року по 28 лютого 2019 року у розмірі 3 779,56 грн - в березні 2019 року разом з пенсією.

02 грудня 2021 року державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бялий М.Г. виніс постанову про закінчення виконавчого провадження №62056131 на підставі пункту 9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження».

02 грудня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) із запитом про надання інформації в порядку Закону України «Про доступ до публічної інформації» (датований 26 листопада 2021 року), в якому просив надати відповіді на поставлені у запиті питання.

Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) листом від 08 грудня 2021 року №18381 «Про надання інформації» (за підписом в.о. начальника відділу Ахмад Н.І.) повідомив позивача про хід виконання рішення суду та повідомлено, що дізнатись про стан досудового розслідування за результатами повідомлення державного виконавця від 27 вересня 2021 року про вчинення посадовими особами ГУ ПФУ у Київській області кримінального правопорушення можливо звернувшись до Фастівського відділення поліції у м. Фастів.

21 грудня 2021 року позивач звернувся до в.о. начальника Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) з приводу відповіді, наданої останнім 08 грудня 2021 року за вих. №18381. У вказаному листі ОСОБА_1 зазначив, що відповідачем не були надані відповіді на усі поставлені ним питання у заяві від 26 листопада 2021 року (вхідний від 02 грудня 2021 року).

Листом від 19 січня 2022 року за вих. №20024 «Про наданні інформації» (за підписом в.о. начальника відділу Ахмад Н.І.) Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) повідомив позивача про те, що у відповідності до чинного законодавства України державний виконавець лише направляє повідомлення про вчинення кримінального правопорушення, а не здійснює контроль за подальшим проведенням досудового розслідування. Станом на 19 січня 2022 року відомості щодо розгляду повідомлення державного виконавця від 27 вересня 2021 року про вчинення посадовими особами ГУ ПФУ у Київській області кримінального правопорушення від Фастівського відділення поліції у м. Фастів до Відділу не надходили.

17 грудня 2021 року позивач звернувся до в.о. начальника Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) зі скаргою на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця, у якій просив перевірити правомірність та законність прийняття державним виконавцем Бялим М.Г. постанови від 02 грудня 2021 року про закінчення виконавчого провадження №62056131 та винести постанову про скасування постанови державного виконавця про закінчення виконавчого провадження №62056131.

28 грудня 2021 року в.о. начальника Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Амборський А.В. виніс постанову про результати перевірки виконавчого провадження, якою встановив порушення державним виконавцем строків виконання виконавчого провадження №62056131 та попередив державного виконавця про недопустимість вчинення в подальшому подібних порушень.

12 січня 2022 року позивач звернувся до начальника ЦМУ Мін`юсту зі скаргою на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця, у якій просив надати належну оцінку діям державного виконавця Бялого М.Г. при вчиненні дій в рамках виконавчого провадження №62056131, старшого державного виконавця Амборського А.В. та в.о. заступника начальника Управління-начальника відділу Ахмад Н.І. щодо розгляду його заяв та скарги.

ЦМУ Мін`юсту листом від 09 лютого 2022 року №Б-299 «Про розгляд скарги» (за підписом Сувало М.С. ) повідомило позивача, що підстав для скасування постанови державного виконавця від 02 грудня 2021 року про закінчення виконавчого провадження №62056131 не виявлено. Також зазначено, що станом на 07 лютого 2022 року постанова в.о. начальника Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Амборського А.В. від 28 грудня 2021 року про результати перевірки виконавчого провадження не оскаржена та не скасована, а тому і підстави державного виконавця від 02 грудня 2021 року про закінчення виконавчого провадження №62056131 відсутні.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами (частина перша статті 13 Закону України «Про виконавче провадження»).

Згідно з положеннями пункту 9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Як вбачається з копії матеріалів виконавчого провадження, підставою для винесення державним виконавцем постанови 02 грудня 2021 року про закінчення виконавчого провадження, слугував лист ГУ ПФУ у Київській області від 24 вересня 2021 року за вих. №1000-0902-5/97026, у якому зазначено, що на виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 жовтня 2018 року у справі №826/9607/18 ГУ ПФУ у Київській області здійснено перерахунок пенсії ОСОБА_1 за період з 01 січня 2018 року по 28 лютого 2019 року, розмір пенсії після проведеного перерахунку становить 9 571,27 грн, а сума доплати становить 29 178,92 грн. Вказана сума доплати виплачена ОСОБА_1 в березні 2019 року та в серпні 2021 року.

Вказані обставини щодо проведення перерахунку та виплати пенсії за період з 01 січня 2018 року по 28 лютого 2019 року не заперечує і позивач.

Отже, відповідач дійшов вірного висновку про фактичне у повному обсязі виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 жовтня 2018 року у справі №826/9607/18 згідно з виконавчим документом та відповідно до пункту 9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» прийняв постанову про закінчення виконавчого провадження.

Посилання позивача на те, що ГУ ПФУ у Київській області здійснило перерахунок його пенсії з урахуванням середньомісячної суми додаткових видів грошового забезпечення за 24 місяці та без урахування зміни розмірів посадового окладу, окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», а тому рішення суду не виконано, суд відхиляє, оскільки виконавчий документ не містить переліку та розміру складових грошового забезпечення, які повинні бути враховані під час перерахунку пенсії позивача, а державний виконавець не має повноважень на самостійне їх визначення з метою з`ясування повноти виконання рішення суду.

Крім того, суд звертає увагу позивача на те, що дії ГУ ПФУ у Київській області щодо неврахування під час перерахунку його пенсії на виконання рішення суду окремих складових, або їх врахування в іншому розмірі, можуть бути оскаржені позивачем до суду шляхом подання окремого позову.

Згідно з положеннями частини третьої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії або бездіяльність державного виконавця також можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Рішення, дії та бездіяльність начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, можуть бути оскаржені до керівника органу державної виконавчої служби вищого рівня.

Начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень має право у разі, якщо вони суперечать вимогам закону, своєю постановою скасувати постанову або інший процесуальний документ (або їх частину), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, зобов`язати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом.

Керівник вищого органу державної виконавчої служби у разі виявлення порушень вимог закону визначає їх своєю постановою та надає доручення начальнику відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, щодо проведення дій, передбачених абзацами другим і третім цієї частини.

Так, звернувшись 17 грудня 2021 року зі скаргою (датована 15 грудня 2021 року) до в.о. начальника Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) стосовно правомірності та законності прийняття державним виконавцем Бялим М.Г. постанови від 02 грудня 2021 року про закінчення виконавчого провадження №62056131, в.о. начальника Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Амборський А.В. виніс постанову від 28 грудня 2021 року №62056131 про результати перевірки виконавчого провадження, якою встановив порушення державним виконавцем строків виконання виконавчого провадження №62056131 та попередив державного виконавця про недопустимість вчинення в подальшому подібних порушень.

При цьому, у постанові зазначено, що дії державного виконавця щодо винесення 02 грудня 2021 року постанови про закінчення виконавчого провадження №62056131 з примусового виконання виконавчого листа Окружного адміністративного суду від 24 січня 2019 року у справі №826/9607/18, вчинені у відповідності до вимог чинного законодавства України, а тому підстави для її скасування відсутні.

Вказана постанова станом на час розгляду цієї адміністративної справи не оскаржена, не скасована, а тому є чинною, про що також було зазначено заступником начальника ЦМУ Мін`юсту - начальником Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Сувало М.С. у листі від 09 лютого 2022 року №Б-299 «Про розгляд скарги» за результатами розгляду скарги ОСОБА_1 10 січня 2022 року (вх. №Б-299 від 10 січня 2022 року).

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що доводи позивача, викладені у позовній заяві, за наслідками дослідження доказів, що містяться в матеріалах справи, не знайшли своє підтвердження, а тому позовні вимоги в частині визнання протиправними дії в.о. начальника Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Амборський А.В. та начальника Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Сувало М.С. при розгляді скарг ОСОБА_1 від 15 грудня 2021 року та від 10 січня 2022 року відповідно, подані у виконавчому провадження №62056131, а також вимоги зобов`язального характеру стосовно цих посадових осіб - не підлягають задоволенню.

При цьому, суд відхиляє доводи позивача стосовно того, що начальником Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Сувало М.С. за результатами розгляду його скарги не було винесено постанову, оскільки відповідно до положень частини третьої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» постанова виноситься у разі виявлення порушень вимог закону, водночас таких обставин під час розгляду скарги встановлено не було.

Щодо позовних вимог в частині визнання протиправною бездіяльності начальника Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Міненка К.В. щодо розгляду скарги ОСОБА_1 від 10 січня 2022 року, подану у виконавчому провадження №62056131 та похідні вимоги зобов`язального характеру суд зазначає, що матеріали справи не містять доказів того, що саме на Міненка К.В. було покладено обов`язок щодо розгляду скарги позивача від 10 січня 2022 року, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, розгляд вказаної скарги здійснювався начальником Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Сувало М.С.

Поряд із цим, вимоги до начальника Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Ахмад Н.І. також не підлягають задоволенню, оскільки заяви, що подавались на її ім`я позивачем та надані на них відповіді підлягають під дію положень Закону України «Про доступ до публічної інформації», а тому зазначені правовідносини не можуть бути вирішені під час розгляду адміністративної справи в порядку статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, відповідач довів правомірність оскаржуваної постанови, а також правомірність дій щодо розгляду скарг позивача та прийнятих за результатами їх розгляду рішень, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов ОСОБА_1 не підлягає задоволенню.

Оскільки у задоволенні позову відмовлено, судові витрати відшкодуванню не підлягають.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 72-77, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні адміністративного позову повністю.

Згідно з частиною першою статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Згідно з частиною першою статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Відповідно до частини другої статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Частина шоста статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України встановлює, що апеляційна скарга на рішення у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення.

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 );

Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Київ) (01001, м. Київ, пров. Музейний, 2-Д; ідентифікаційний код 43315602);

Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області (08500, Київська область, м. Фастів, вул. Саєнка Андрія, 10; ідентифікаційний код 22933548).

Суддя В.А. Кузьменко