Справа № 380/22572/21
Суддя: Стеценко С.Г.
Дата ухвалення: 2022-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

15 вересня 2022 року

м. Київ

справа №380/22572/21

адміністративне провадження №К/990/10271/22

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Стеценка С.Г.,

суддів: Коваленко Н.В., Рибачука А.І.,

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: головуючого судді Стеценка С. Г., суддів: Коваленко Н. В., Рибачука А. І., розглянувши у письмовому провадженні клопотання ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням постанови Верховного Суду від 04 липня 2022 року у справі № 380/22572/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Львівській області про визнання протиправними дій та зобов`язання до вчинення дій,

У С Т А Н О В И В:

У листопаді 2021 року ОСОБА_1 звернулася до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Львівській області, в якому просила:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Львівській області щодо відмови у проведенні перерахунку та поновлення виплати пенсії позивачу;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Львівській області здійснити на загальних підставах перерахунок пенсії за віком, починаючи з 07 жовтня 2009 року, відповідно до Закону України від 09 липня 2003 року № 1058- ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», як непрацюючому пенсіонерові та дитині війни, на підставі документів, які перебувають у пенсійній справі, із застосуванням усіх підвищень, надбавок та доплат, передбачених пенсійним законодавством України на момент поновлення виплати пенсії, не менше мінімальної пенсії у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, з проведенням на загальних підставах, без обмеження часом, індексації та масових перерахунків пенсії у 2017 - 2021 роках і надалі, відповідно до пенсійної реформи України, з урахуванням наступних змін у пенсійному законодавстві;

- відновити та виплачувати позивачу пенсію за віком, починаючи з 07 жовтня 2009 року відповідно до Закону України від 09 липня 2003 року № 1058- ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», як непрацюючому пенсіонеру та дитині війни, з виплатою заборгованості з пенсії одним платежем за період з 07 жовтня 2009 року на день фактичної виплати пенсії, на визначений позивачем банківський рахунок;

- виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів за затримку виплати пенсії за період з 07 жовтня 2009 року по день фактичної виплати заборгованості з пенсії, одним платежем;

- встановити спосіб виконання судового рішення шляхом виплати пенсії на визначений позивачем банківський рахунок, згідно із заявою, поданою представником позивача за довіреністю.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 03 лютого 2022 року, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 26 квітня 2022 року, у задоволенні позову відмовлено повністю.

Вказані судові рішення були оскаржені позивачем до суду касаційної інстанції.

Постановою Верховного Суду від 04 липня 2022 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 03 лютого 2022 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 26 квітня 2022 року скасовано. Ухвалено нове рішення, яким позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Львівській області про визнання протиправними дій та зобов`язання до вчинення дій задоволено частково. Визнано протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Львівській області у розгляді заяви представника ОСОБА_1 - Райзмана Олександра Яковича від 26 жовтня 2021 року про поновлення виплати пенсії за віком. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Львівській області розглянути заяву представника ОСОБА_1 - Райзмана Олександра Яковича від 26 жовтня 2021 року про поновлення виплати пенсії за віком. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Стягнуто на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Львівській області () у розмірі 2 270 (дві тисячі двісті сімдесят) гривень 00 коп.

Вищевказана постанова Верховного Суду набрала законної сили з дати її прийняття.

25 серпня 2022 року до Верховного Суду надійшло клопотання ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням постанови Верховного Суду від 04 липня 2022 року у справі № 380/22572/21. Вказане клопотання позивач обґрунтовує тим, що факт невиконання відповідачем судового рішення без поважних причин протягом майже двох місяців, поряд із масовою практикою невиконання рішень адміністративних судів Головним управлінням ПФУ у Львівській області (наприклад, справи № 380/16835/21, 380/22710/21, 280/223 /21) є доказом того, що за відсутності судового контролю рішення суду залишиться невиконаним або його виконання буде відкладено відповідачем на невизначений термін.

Ухвалою Верховного Суду від 01 вересня 2022 року відмовлено у задоволенні вказаного клопотання. Зазначена ухвала мотивована тим, що до клопотання не додано доказів на підтвердження того, що Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області не виконало постанови Верховного Суду від 04 липня 2022 року.

08 вересня 2022 року до Верховного Суду повторно надійшло клопотання ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням постанови Верховного Суду від 04 липня 2022 року у справі № 380/22572/21.

Обґрунтовуючи вимоги свого клопотання, ОСОБА_1 зазначає про те, що судове рішення у справі відповідачем належним чином, з урахуванням правової оцінки суду, не виконано, а тому є необхідність встановлення судового контролю за виконанням судового рішення.

До вказаного клопотання, позивачем додано рішення відповідача від 11 липня 2022 року № 16455/3-1300-21, яке на думку заявника, прийнято без урахування висновків судового рішення у справі.

Вирішуючи вказане клопотання, колегія суддів виходить з такого.

Відповідно до ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Суб`єктами, на яких поширюється обов`язковість судових рішень являються всі органи державної влади і органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, посадові чи службові особи та громадяни.

Згідно зі ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

За приписами ч. 4, 7 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом. Судові рішення не можуть бути переглянуті іншими органами чи особами поза межами судочинства, за винятком рішень про амністію та помилування.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 14 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Згідно зі ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Відповідно до ч. 1 ст. 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Правові норми, закріплені у ч. 1 ст. 382 КАС України, кореспондуються з положеннями, зокрема, пп. «ґ» п. 4 ч. 1 ст. 356 КАС України, згідно з якими у резолютивній частині постанови зазначається про встановлення судом касаційної інстанції строку для подання суб`єктом владних повноважень - відповідачем до суду першої інстанції звіту про виконання постанови, якщо вона вимагає вчинення певних дій.

При цьому, зазначені процесуальні дії є диспозитивним правом суду, яке може використовуватися в залежності від наявності об`єктивних обставин, які підтверджені належними та допустимими доказами.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 31 липня 2018 року у справі № 235/7638/16-а.

З аналізу зазначених норм законодавства вбачається, що адміністративним процесуальним законодавством регламентовано право суду застосовувати інститут судового контролю шляхом зобов`язання відповідача подати звіт про виконання рішення суду, визнання протиправними рішень, дій. Для застосування наведених процесуальних заходів мають бути наявні відповідні правові умови.

У свою чергу, правовою підставою для зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення є наявність об`єктивних підтверджених належними і допустимими доказами підстав вважати, що за відсутності такого заходу судового контролю рішення суду залишиться невиконаним або для його виконання доведеться докласти значних зусиль. При цьому, суд, встановлюючи строк для подання звіту, повинен враховувати особливості покладених обов`язків згідно із судовим рішенням та можливості суб`єкта владних повноважень їх виконати.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 27 лютого 2020 року у справі № 0640/3719/18 та від 11 червня 2020 року у справі №640/13988/19.

Крім того, Верховний Суд у постанові від 20 лютого 2019 року у справі № 806/2143/15 звертав увагу на те, що застосування статті 382 КАС України має на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставою її застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи - позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Так, постановою Верховного Суду від 04 липня 2022 року, серед іншого, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Львівській області розглянути заяву представника ОСОБА_1 - Райзмана Олександра Яковича від 26 жовтня 2021 року про поновлення виплати пенсії за віком.

До клопотання про встановлення судового контролю ОСОБА_1 додано лист Головного управління Пенсійного фонду України в Львівській області, з якого вбачається, що відповідачем прийнято рішення від 11 липня 2022 року № 16455/3-1300-21.

Зі змісту вказаного рішення вбачається, що воно прийнято за наслідком розгляду заяви представника ОСОБА_1 - Райзмана Олександра Яковича від 26 жовтня 2021 року, на виконання постанови Верховного Суду від 04 липня 2022 року у справі № 380/22572/21.

Також у вказаному рішенні роз`яснено ОСОБА_1 , що у разі незгоди з таким рішенням, громадянин має право оскаржити його у органі Пенсійного фонду України вищого рівня, а також у судовому порядку.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів зазначає про відсутність підстав вважати, що відповідач ухиляється від виконання рішення суду у цій справі, оскільки останнім розглянуто заяву позивача та прийнято рішення від 11 липня 2022 року № 16455/3-1300-21.

З огляду на викладене, колегія суддів зазначає про відсутність передбачених КАС України підстав для встановлення судового контролю шляхом зобов`язання відповідача подати звіт про виконання рішення Верховного Суду, а тому у задоволенні клопотання ОСОБА_1 необхідно відмовити.

Керуючись статтями 355, 359, 370, 382 Кодексу адміністративного судочинства України,

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням постанови Верховного Суду від 04 липня 2022 року у справі № 380/22572/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Львівській області про визнання протиправними дій та зобов`язання до вчинення дій.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання й оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

С.Г. Стеценко

Н.В. Коваленко

А.І. Рибачук ,

Судді Верховного Суду