Справа № 520/4845/22
Суддя: Мар'єнко Л.М.
Дата ухвалення: 2022-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Харків

15 вересня 2022 року № 520/4845/22

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Лариси Мар`єнко, розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні Харківського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "САН ОЙЛ" до Головного управління ДПС у Чернігівській області про визнання протиправним та скасування наказу, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "САН ОЙЛ", звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Чернігівській області, в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління ДПС у Чернігівській області від 15.06.2022 року №485-П "Про проведення фактичної перевірки";

- стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління ДПС у Чернігівській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "САН ОЙЛ" (, місцезнаходження: м.Харків, вул.Ромена Ролана, буд.12) всі судові витрати по справі.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що оскаржуваний наказ не відповідає вимогам чинного законодавства України, а саме: в наказі не зазначено дату початку проведення перевірки; наказ не містить періоду діяльності позивача, який буде перевірятися; в наказі не зазначено фактичні підстави для проведення перевірки, визначені п.80.2 ст.80 Податкового кодексу України. Крім того, інспекторами при виході на перевірку порушено порядок проведення перевірки, не пред`явлено направлення на перевірку та службових посвідчень посадових осіб ДПС, що є достатньою підставою для його скасування.

Ухвалою суду від 23.06.2022 року відкрито спрощене провадження у справі без виклику сторін у судове засідання за правилами статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України.

Представник відповідача О.Лисиця, надіслав на адресу суду відзив на позовну заяву, в якому заперечував проти заявлених позовних вимог, просив суд відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що доводи позивача є надуманими і необґрунтованими, а спірний наказ прийнято у відповідності до норм ПК України.

Відповідно до частини 5 статті 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється згідно до вимог ст. 229 КАС України.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази, суд встановив наступні обставини справи.

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "САН ОЙЛ", , зареєстроване як юридична особа 28.04.2014 року. Основний вид діяльністю за КВЕД 42.30 Роздрібна торгівля пальним.

Судом з матеріалів справи встановлено, що 15 червня 2022 року Головним управлінням ДПС у Чернігівській області з метою здійснення контролю за дотриманням норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, утому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами), дотримання законодавства щодо цін та ціноутворення прийнято наказ №485-П "Про проведення фактичної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "САН ОЙЛ" АЗС-кіоску, розташованого за адресою: Чернігівська область, м.Новгород-Сіверський, вул.Шевченка, буд.120.

В якості підстави для призначення перевірки суб`єктом владних повноважень зазначено п.п.19-1.1.4 п.19-1.1 ст.19; п.п.20.1.4, п.п.20.1.8, п.п.20.1.9, п.п.20.1.10, п.п.20.1.11, п.п.20.1.12, п.п.20.1.13 п.20.1 ст.20; п.п.75.1.3, п.75.1 ст.75, п.п.80.2.2 п.80.2, п.80.6, п.80.8 ст.80, п.82.3 ст.82, п.230.1 ст.230, п.69.27 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VІ (зі змінами та доповненнями), ст.15 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.10.1995 року №265/95-ВР (зі змінами та доповненнями), ст.16 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» від 19.12.1995 року №481/95-Вр (зі змінами та доповненнями), Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 29.12.2017 року №418 (зі змінами та доповненнями), Закону України «Про ціни і ціноутворення» від 21.06.2012 року №5007-VІ (зі змінами та доповненнями), лист ДПС України від 06.06.2022 №4595/7/99-00-07-04-02-07.

Відповідно до направлень на перевірку від 15.06.2022 року №885, №884 посадові особи ГУ ДПС у Чернігівській області прибули для проведення фактичної перевірки АЗС-кіоску за адресою: Чернігівська область, м.Новгород-Сіверський, вул.Шевченка, буд.120.

Як зазначає позивач у позовній заяві, касиру АЗС співробітниками відповідача було пред`явлено наказ на проведення фактичної перевірки, в якому не зазначено дату початку проведення перевірки та період діяльності, який підлягає перевірці.

Направлення на перевірку та службові посвідчення посадових осіб ДПС України уповноваженій особі ТОВ «ТД «САН ОЙЛ» пред`явлені не були, у зв`язку з чим останніх не допущено до проведення фактичної перевірки, про що складено акт відмови від підписання направлень на перевірку №121/25-01-07-05 від 16.05.2022 та акт відмови підписання матеріалів перевірки №122/25-01-07-05 від 16.06.2022.

Вважаючи наказ на проведення фактичної перевірки протиправним та таким, що підлягає скасуванню, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд виходить з наступного.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України.

Відповідно до пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України (далі - ПК України) визначено права контролюючих органів, контролюючі органи мають право, зокрема, проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків.

Пунктом 75.1 статті 75 ПК України передбачено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Згідно із пп.75.1.3 п.75.1 ст.75 ПК України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Підстави проведення фактичної перевірки регламентовано статтею 80 ПК України, відповідно до пункту 80.2 якої фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав:

у разі коли за результатами перевірок інших платників податків виявлено факти, які свідчать про можливі порушення платником податків законодавства щодо виробництва та обігу підакцизних товарів, здійснення платником податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, та виникає необхідність перевірки таких фактів (пп.80.2.1 п.80.2 ст.80);

у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів (пп.80.2.2 п.80.2 ст.80);

письмового звернення покупця (споживача), оформленого відповідно до закону, про порушення платником податків установленого порядку проведення розрахункових операцій, касових операцій, патентування або ліцензування (пп.80.2.3 п.80.2 ст.80);

неподання суб`єктом господарювання в установлений законом строк обов`язкової звітності про використання реєстраторів розрахункових операцій, розрахункових книжок та книг обліку розрахункових операцій, подання їх із нульовими показниками (пп.80.2.4 п.80.2 ст.80);

у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального (пп.80.2.5 п.80.2 ст.80);

у разі виявлення за результатами попередньої перевірки порушення законодавства з питань, визначених у пункті 75.1.3 (щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) (пп.80.2.6 п.80.2 ст.80);

у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про використання праці найманих осіб без належного оформлення трудових відносин та виплати роботодавцями доходів у вигляді заробітної плати без сплати податків до бюджету, а також здійснення фізичною особою підприємницької діяльності без державної реєстрації (пп.80.2.7 п.80.2 ст.80).

Як встановлено судом з листа ДПС України від 06.06.2022 №4595/7/99-00-07-04-02-07 фактичною підставою для прийняття наказу про проведення перевірки позивача слугувала скарга Громадської організації «Нон-стоп» від 27.05.2022 №27/05/2022-1(С) (вх.№8070/6 від 30.05.2022) щодо незаконного здійснення діяльності ТОВ «Бітоксид» (), ТОВ «Алтернатів енерджі сорсес компані» () та інших пов`язаних комерційних структур у сфері протидії незаконному обігу підакцизних товарів, а саме дизельного пального. За результатами розгляду вказаної скарги ДПС України доручила Головним управлінням ДПС у Київській, Кіровоградській, Сумській, Харківській, Херсонській та Чернігівській областях за наявності підстав, організувати та провести фактичні перевірки АЗС, які ймовірно здійснювали продаж нелегально виробленого пального, у т.ч. ТОВ «Торговий Дім «Сан Ойл» ().

Відповідно до матеріалів справи, підставами проведення фактичної перевірки позивача у наказі ГУ ДПС у Чернігівській області від 15.06.2022 року №485-п зазначено норми Податкового кодексу: ст.19, ст.20; ст.75, п.п.80.2.2 п.80.2, п.80.6, п.80.8 ст.80, п.82.3 ст.82, ст.230, п.69.27 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VІ Податкового кодексу України та Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального», Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, а також вказано посилання на лист ДПС України, тобто податковим органом не наведено саме фактичні підстави для їх застосування щодо зазначеного платника податків.

На думку суду, для призначення та проведення фактичної перевірки платника податків не достатньо вказати номер підпункту статті Податкового кодексу України чи Закону України, особливо якщо такий пункт містить декілька обґрунтувань для проведення перевірки.

Аналогічна правова позиція наведена у постанові Верховного Суду від 11.06.2019 року у справі №1440/2045/18.

Відтак, приймаючи наказ про проведення фактичної перевірки позивача, контролюючий орган лише обмежився посиланнями на норми чинного законодавства, в тому числі норми Податкового кодексу України, якими визначено підстави для проведення фактичної перевірки платника податків. Але при цьому відповідач жодним чином не обґрунтував, що саме зумовило необхідність проведення перевірки позивача, наявність (отримання) якої саме інформації стало приводом для її проведення.

Посилання податкового органу в спірному наказі на наявність інформації про можливі порушення платником податків порядку обігу підакцизних товарів (виконання вимог листа ДПС України від 06.06.2022 №4595/7/99-00-07-04-02-07), як, в тому числі, обґрунтування підстав проведення перевірки суд оцінює критично з мотивів зазначених вище.

На думку суду, підстави проведення перевірки, зазначені в документах на перевірку, повинні бути очевидними і зрозумілими не лише для контролюючого органу, але й для платника податків, що безпосередньо пов`язано з реалізацією останнім права на захист своїх інтересів. Натомість, у даному випадку, податковий орган посилався на загальні формулювання, без конкретної підстави для проведення перевірки.

Крім того, у постанові від 17.12.2020 року в справі № 520/12028/18 колегія суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду зазначила, що відповідно до пункту 80.2 статті 80 ПК України фактична перевірка може проводитися за наявності хоча б однієї з підстав визначених пунктом 80.2 статті 80 ПК України, зокрема згідно з пп.80.2.5 п. 80.2 ст. 80 ПК України у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального. Законодавством закріплена обов`язковість наявності у податкового органу та/або отримання ним в установленому законодавством порядку інформації про порушення платником податків (особою) вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального у разі проведення фактичної перевірки на підставі підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України.

Тобто, підсумовуючи зазначене, для проведення фактичної перевірки мають існувати вказані вище фактичні обставини та передумови, які і визначають підстави для такої перевірки. Тому оцінка правомірності проведеної перевірки повинна надаватися з урахуванням достатності змісту наказу для висновків про фактичну підставу проведення відповідної перевірки. При цьому суд зазначає, що «підстава» це не нумероване позначення пункту 80.2 статті 80 ПК України, а обставини, які в цьому підпункті розкриваються та мають об`єктивно існувати. Іншими словами під «підставою» у підпункті 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 ПК України необхідно розуміти не порядковий номер підпункту пункту статті, а безпосередньо інформацію, відомості та інші обставини (подібна позиція викладена в постановах Верховного Суду від 1 липня 2019 року по справі N140/2181/18, від 10 липня 2019 року по справі N160/7669/18).

В даному випадку судом встановлено, що відповідач здійснюючи у наказі 15.06.2022 року №485-п посилання на підпункт 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 ПК України та на лист ДПС України від 06.06.2022 №4595/7/99-00-07-04-02-07 жодним чином не обґрунтував наявність підстав для проведення фактичної перевірки, які передбачені вищевказаною нормою, зокрема щодо отримання контролюючим органом в установленому порядку інформації про можливі порушення платником податків тих вимог чинного законодавства, що підпадають під предмет фактичної перевірки, що в свою чергу унеможливлювало для платника чітко розуміти мету такої перевірки, позаяк є незрозумілим про яке можливе порушення з його боку може йти мова.

Отже, зазначення в наказі лише підпункту 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 ПК України, без посилання на конкретні обставини, не може слугувати підставою для проведення фактичної перевірки.

Відповідно до п.81.1 ст.81 ПК України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи-платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу; копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи-платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу; службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Главою 8 розділу II ПК України установлені правила щодо призначення та проведення перевірок є законодавчими гарантіями дотримання прав платників податків під час контролю за дотриманням вимог податкового та іншого законодавства, який здійснюється контролюючими органами в процесі адміністрування податків і зборів. З цією метою нормативно обмежено перелік підстав для призначення та проведення перевірок платників податків контролюючими органами, а також визначено умови проведення відповідних перевірок та порядок допуску посадових осіб контролюючих органів до їх проведення. Відповідні гарантії спрямовані на забезпечення нормального перебігу господарської діяльності платників податків, а так само на надання можливості платникові податків висловити свою незгоду із неправомірним, на його думку, проведенням контрольних заходів щодо такого платника.

Як зазначає відповідач, перед початком проведення перевірки, посадовими особами ДПС пред`явлені службові посвідчення, направлення на перевірку №884, №885 від 15.06.2022 та копію наказу на перевірку касиру ОСОБА_1 , однак працівник відмовився підписувати акт перевірки, про що складено акти відмови від підписання направлень на перевірку №121/25-01-07-05 від 16.06.2022 та акт відмови підписання матеріалів перевірки №122/25-01-07-05 від 16.06.2022.

Дослідивши надані представником позивача та представником відповідача копії наказу від 15.06.2022 №485-П на проведення фактичної перевірки ТОВ «Торговий дім «САН ОЙЛ», судом встановлено розбіжності в наданих документах, зокрема, в копії наказу наданої представником позивача відсутні записи в графі «дата початку перевірки» та «період діяльності, який буде перевірятися», а також відсутня печатка податкового органу.

Суд також звертає увагу на те, що про формальний характер оскаржуваного наказу також свідчить акт (довідка) фактичної перевірки від 16.06.2022 року №1433/25/29/РРО/39197130, відповідно до якого перевірялась правомірність ведення торгівлі через РРО, оскільки інспекторами проведена контрольна закупка пачки сигарет та кави, а не перевірка продажу нелегально виробленого пального, що визначено метою фактичної перевірки.

Таким чином, при виході на перевірку працівниками контролюючого органу суб`єкту господарювання пред`являвся наказ, який не відповідає вимогам Податкового кодексу України. Вказане свідчить про наявність з боку відповідача порушень податкового законодавства в частині призначення фактичної перевірки.

Відповідно до практики Європейського Суду, зокрема рішення у справах «Лелас проти Хорватії», заява № 55555/08, п. 74, від 20 травня 2010 року, і «Тошкуце та інші проти Румунії», заява № 36900/03, п. 37, від 25 листопада 2008 року, зазначено, що на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (див. зазначені вище рішення у справах «Онер`їлдіз проти Туреччини», п. 128, та «Беєлер проти Італії», п. 119).

Відповідно до ч.1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з нормами частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до вимог частин першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Нормами частини другої зазначеної статті встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Враховуючи, що суб`єктом владних повноважень не надано суду належних та допустимих доказів в обґрунтування правомірності вчинених ним дій та прийнятих на реалізацію владних функцій рішень, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог позивача, визнавши протиправним та скасувавши наказ Головного управління ДПС у Чернігівській області від 15.06.2022 року №485-п «Про проведення фактичної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "САН ОЙЛ"».

Витрати зі сплати судового збору підлягають розподілу відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст. ст. 19, 139, 205, 229, 241-247, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "САН ОЙЛ" (вул.Ромена Ролана, буд.12, м.Харків, 61058, ) до Головного управління ДПС у Чернігівській області (вул.Реміснича, буд.11, м.Чернігів, 14000, код ЄДРПОУ ВП 44094124) про визнання протиправним та скасування наказу - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління ДПС у Чернігівській області від 15.06.2022 року №485-П "Про проведення фактичної перевірки".

Стягнути з Головного управління ДПС у Чернігівській області (вул.Реміснича, буд.11, м.Чернігів, 14000, код ЄДРПОУ ВП 44094124) за рахунок бюджетних асигнувань витрати по оплаті судового збору на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "САН ОЙЛ" (вул.Ромена Ролана, буд.12, м.Харків, 61058, ) у розмірі 2481,00 грн (дві тисячі чотириста вісімдесят одна гривня 00 копійок).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Лариса МАР`ЄНКО