Справа № 1.380.2019.001478
Суддя: Клименко Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2022-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2022 року м. Львів

справа № 1.380.2019.001478

провадження № 380.02.1.380.2019.001478

Львівський окружний адміністративний суд, суддя Клименко О.М., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом Приватного підприємства «Аквагаз» до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправним і скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач Приватне підприємство «Аквагаз» (далі ПП «Аквагаз») звернулося до Львівського окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління ДПС у Львівській області (Відповідач), в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати Наказ № 425 від 22.01.2019 року про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ПП «Аквагаз»;

- визнати протиправним та скасувати Наказ № 561 від 29.01.2019 року про продовження термінів проведення документальної позапланової виїзної перевірки ПП «Аквагаз»;

- визнати протиправним та скасувати Податкове повідомлення-рішення від 26.02.2019 року № ГУ ДФС у Львівській області на суму 604240,42 грн;

- визнати протиправним та скасувати Податкове повідомлення-рішення від 26.02.2019 року № ГУ ДФС у Львівській області на суму 39185,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає про відсутність підстав для прийняття оскаржуваних наказів та проведення перевірки, оскільки запит про надання інформації позивачу не направлявся. Висновок відповідача про заниження позивачем акцизного податку за 2016 рік на суму 31348 грн є помилковим, оскільки контролюючий орган не врахував, що указана сума утворилась внаслідок передплати (авансування) з акцизного податку у попередні періоди. На думку позивача, відповідач неправильно нарахував штрафні санкції у розмірі 47021,46 грн за реєстрацію акцизних накладних з порушенням граничних термінів, оскільки, покликаючись на порушення позивачем пункту 231.6 статті 231 ПК України, не врахував, що ПП «Аквагаз» здійснює безперервний продаж газу.

В частині незгоди із штрафними санкціями у розмірі 556708,96 грн, застосованими за нереєстрацію акцизних накладних більше, ніж 120 календарних днів, позивач також зауважив, що Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо збалансованості бюджетних надходжень у 2017 році» від 20 грудня 2016 року №1791-VIII (далі Закон №1791-VIII) внесено зміни до ПК України у частині акцизного податку, а саме скасовано такий податок із роздрібного продажу. Акцизний податок з роздрібного продажу пального у розмірі 0,042 євро за літр, що сплачувався до місцевих бюджетів за місцезнаходженням АЗС та/або АГЗС, перенесено до основної ставки акцизного податку, що сплачується виробниками та імпортерами. Враховуючи викладене, у позивача як особи, що реалізує пальне не виникало зобов`язань із сплати акцизного податку, оскільки обсяг придбаного пального перевищував обсяг реалізованого. Також позивач зазначив, що нереєстрація акцизних накладних в Єдиному реєстрі акцизних накладних (далі ЄРАН) є адміністративним порушенням з боку посадової особи, яка здійснює бухгалтерський облік, а не підприємства як юридичної особи.

Під час повторного розгляду справи у поясненнях по справі від 08 грудня 2021 року позивач зазначив, що в акті перевірки відповідач не вірно здійснив нарахування штрафних санкцій, оскільки не врахував, що позивач здійснює безперервний продаж газу. Також просить врахувати, що контролюючий орган, під час проведення перевірки та винесення спірного податкового повідомлення-рішення №4 від 26.02.2019 не врахував обов`язку позивача складати для кожного отримувача пального зведені акцизні накладні за кожним кодом товарної під категорії згідно з УКТЗЕД не пізніше останнього дня такого місяця на весь обсяг реалізованого пального протягом такого місяця, протиправно встановив той факт, що позивачем акцизна накладна мала б складатися після кожної операції купівлі-продажу пального у день проведення відпуску пального і відповідно протиправно нарахував штрафні санкції за невчасну реєстрацію та відсутність реєстрації таких акцизних накладних.

Щодо висновків Верховного Суду, викладених у Постанові від 16 вересня 2021 року у даній справі, зазначив, що зведені акцизні накладні, які б в даному випадку мав би складати і відповідно реєструвати позивач не були предметом перевірки, проведеної податковим органом, таким не встановлено ні наявності зведених акцизних накладних, ні вчасність їх формування та реєстрації.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю, просив позов задовольнити.

Відповідач проти позову заперечив з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву та додаткових поясненнях у справі. Відповідач зазначив, що ГУ ДФС у Львівській області проведена документальна позапланова виїзна перевірка ПП «Аквагаз» з питань правильності визначення повноти нарахування та своєчасності сплати акцизного податку та своєчасності реєстрації акцизних накладних, розрахунків коригувань в Єдиному реєстрі акцизних накладних за період грудень 2016 року, січень-грудень 2017 року, січень-серпень 2018 року. Перевіркою встановлено порушення ПП «Аквагаз»: п.п. 213.1.1 п. 213.1 ст. 213, п. 214.4 ст. 214, п. 216.1, ст. 216 Податкового кодексу України, в результаті чого призвело до заниження зобов`язань з акцизного податку на загальну суму 31 348,00 грн, в тому числі за грудень 2016 року у сумі 31 348,00 грн; п. 223.2 ст. 223, п. 120.1 ст. 120 Податкового кодексу України, несвоєчасно подані декларації акцизного податку з роздрібної торгівлі підакцизними товарами за періоди: січень, лютий, березень 2017 року; п. 231.1 ст. 231 Податкового кодексу України, в результаті чого встановлено порушення граничних термінів реєстрації акцизних накладних/розрахунків коригування до акцизних накладних в Єдиному реєстрі акцизних накладних та факти не реєстрації акцизних накладних в Єдиному реєстрі акцизних накладних/розрахунку коригування протягом більш як 120 календарних днів після дати, на яку платник податку зобов`язаний скласти акцизну накладну/розрахунок коригування. Факти порушення граничних термінів реєстрації акцизних накладних/розрахунків коригування до акцизних накладних в Єдиному реєстрі акцизних накладних на обсяги реалізованого пального (коди товару згідно УКТ ЗЕД: , , , , ) через паливороздавальні колонки на автомобільній заправній станції та розрахунок наведено у таблиці, яка відображена в акті перевірки. Загальна сума штрафних санкцій за порушення граничних термінів реєстрації акцизних накладних в ЄРАН на обсяги реалізованого пального (коди товару згідно УКТ ЗЕД: , , , , ) через паливороздавальні колонки на автомобільній заправній станції становить 47021,46 грн. Загальна сума штрафних санкцій за нереєстрацію акцизних накладних в ЄРАН на обсяги реалізованого пального (коди товару згідно УКТ ЗЕД: , , , , ) через паливороздавальні колонки на автомобільній заправній станції становить 556708,96 грн. При цьому штрафні санкції застосовано по кожній операції з реалізації пального.

У відзиві відповідач вказує, що єдиним документом, який підтверджує безперервне постачання пального, є договори з контрагентами, умови яких передбачають можливість для покупця отримувати пальне у будь-яку годину доби та у будь-який день місяця. Це узгоджується із поняттям «безперебійного постачання», закріпленим у статті 267 Господарського кодексу України. Наданий позивачем наказ №1-к та правила внутрішнього трудового розпорядку підтверджують виключно факт наявності трудових відносин з працівниками та встановлення їм робочих змін. Чеки РРО також підтверджують лише факт періодичного відпуску підакцизного товару, проте не свідчать про безперервність такого постачання.

У додаткових поясненнях відповідач також вказує, що при нарахуванні штрафних санкцій за несвоєчасну реєстрацію акцизних накладних було враховано те, що відповідні накладні не відповідають критеріям зведених оскільки такі акцизні накладні не виписані для кожного отримувача пального за кожним кодом товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД, та не відповідають даті останнього дня такого місяця на весь обсяг реалізованого пального протягом такого місяця.

Крім цього, відповідач зазначає, що Закон України від 21.12.2016 №1797-VІІІ «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні» не змінював обов`язку складення акцизної накладної при кожній реалізації пального.

Отже, на думку відповідача, у контролюючого органу були підстави для прийняття спірних рішень, саме тому відповідач вважає вимоги позивача, викладені в позовній заяві необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив, просив в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Львівський окружний адміністративний суд рішенням від 06 листопада 2019 року адміністративний позов задовольнив частково. Визнав протиправними та скасував податкові повідомлення-рішення від 26 лютого 2019 року №, №4. В іншій частині позову відмовив. Здійснив розподіл судових витрат.

Восьмий апеляційний адміністративний суд постановою від 4 березня 2020 року апеляційну скаргу ГУ ДПС задовольнив частково та змінив рішення Львівського окружного адміністративного суду від 6 листопада 2019 року в частині мотивів задоволення позову щодо визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 26 лютого 2019 року №. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишив без змін.

Постановою Верховного Суду від 16 вересня 2021 року касаційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області задоволено частково. Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 06 листопада 2019 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 04 березня 2020 року у справі № 1.380.2019.001478 скасовано в частині задоволених позовних вимог про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 26 лютого 2019 року № , а також в частині розподілу судових витрат. Справу № 1.380.2019.001478 направлено на новий розгляд до Львівського окружного адміністративного суду в цій частині. В іншій частині рішення Львівського окружного адміністративного суду від 06 листопада 2019 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 04 березня 2020 року у справі № 1.380.2019.001478 залишено без змін.

Отже предметом позовної заяви під час нового розгляду є позовна вимога про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 26 лютого 2019 року № , а також в частині розподілу судових витрат.

Згідно п. 3 ч. 3 ст. 246 КАС України, суд зазначає, що ухвалою судді від 18 жовтня 2021 року прийнято матеріали справи № 1.380.2019.001478 до провадження і призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду, що занесена в протокол судового засідання від 14.12.2021, було продовжено підготовче судове засідання в порядку ч. 4 ст. 173 КАС України.

В підготовчому судовому засіданні 13.01.2022 ухвалою суду, яка занесена в протокол судового засідання було в порядку ст. 52 КАС України було здійснено заміну відповідача його правонаступником ГУ ДПС у Львівській області (код ЄДРПОУ ВП 43968090).

Ухвалою суду, що занесена в протокол судового засідання від 13.01.2022 було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

В судовому засіданні 14.06.2022 ухвалою суду, яка занесена в протокол судового засідання суд постановив прийняти рішення в порядку письмового провадження відповідно до ч. 3 ст. 194 КАС України.

Суд заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, з`ясувавши обставини, на які сторони покликаються, як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши письмові докази, якими такі обґрунтовуються, із урахуванням висновків, викладених у Постанові Верховного Суду від 16 вересня 2021 року, встановив наступні фактичні обставини справи.

22 січня 2019 року начальником ГУ ДПС прийнято наказ №425 «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ПП «Аквагаз» відповідно до вимог підпункту 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 ПК України.

Згідно з наказом від 29 січня 2019 року № 561 продовжено термін проведення документальної позапланової виїзної перевірки ПП «Аквагаз» відповідно до підпункту 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 ПК України на 2 робочих дні.

Посадовими особами ГУ ДПС проведена документальна позапланова виїзна перевірка ПП «Аквагаз» з питань правильності визначення повноти нарахування та своєчасності сплати акцизного податку та своєчасності реєстрації акцизних накладних, розрахунків коригувань в Єдиному реєстрі акцизних накладних за період грудень 2016 року, січень-грудень 2017 року, січень-серпень 2018 року, за результатами якої складено акт перевірки від 7 лютого 2019 року №166/14.2/36738508.

Перевіркою встановлено порушення:

- підпункту 213.1.1 пункту 213.1 статті 213, пункту 214.4 статті 214, пункту 216.1 статті 216 ПК України, в результаті чого занижено зобов`язання з акцизного податку на загальну суму 31348 грн, в тому числі за грудень 2016 року у сумі 31348,00 грн;

- пункту 223.2 статті 223, пункту 120.1 статті 120 ПК України, що виявилось у несвоєчасному поданні декларації акцизного податку з роздрібної торгівлі підакцизними товарами за періоди: січень, лютий, березень 2017 року;

- пункту 231.1 статті 231 ПК України, в результаті чого встановлено порушення граничних термінів реєстрації акцизних накладних/розрахунків коригування до акцизних накладних в ЄРАН та факти не реєстрації акцизних накладних в ЄРАН протягом більш як 120 календарних днів після дати, на яку платник податку зобов`язаний скласти акцизну накладну/розрахунок коригування.

За висновками акта перевірки, платник податків у періоді, що перевірявся, придбавав та здійснював роздрібну торгівлю скрапленого газу (код товару згідно з УКТЗЕД: , , , , ) неплатникам акцизного податку через автозаправні станції за готівку, розрахункові картки, а також реалізовував пальне відповідно до укладених договорів згідно з талонами на пальне та відомостями. В ході перевірки контролюючий орган встановив, що в порушення приписів пунктів 231.1, 231.6 статті 231 ПК України ПП «Аквагаз» порушило граничні терміни реєстрації акцизних накладних/розрахунків коригування до акцизних накладних в ЄРАН, що є підставою для застосування штрафних санкцій в сумі 47021,46 грн, а також не зареєструвало акцизні накладні/розрахунки коригування в ЄРАН на суму штрафних санкцій 556708,96 грн.

Крім того, перевіркою правильності визначення акцизного податку з роздрібної торгівлі підакцизними товарами за період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року встановлено заниження акцизного податку на суму 31348 грн. Такого висновку відповідач дійшов за наслідками дослідження книги обліку розрахункових операцій, Z-звітів, картки рахунку 28 за грудень 2016 року, згідно з якими було реалізовано газу скрапленого в кількості 47432,09 л. Водночас 23 січня 2017 року ПП «Аквагаз» подало уточнюючу декларацію акцизного податку за грудень 2016 року, де зазначено суму реалізованого пального 25964 л, суму акцизного податку з роздрібної торгівлі 25964 грн.

На підставі висновків вказаного акта перевірки ГУ ДПС 26 лютого 2019 року прийнято податкові повідомлення-рішення:

- №, яким до позивача на підставі пункту 120-2.1 статті 120-2 ПК України застосовано штрафні санкції в загальному розмірі 604240,42 грн;

- №, яким позивачу збільшено грошове зобов`язання з акцизного податку з реалізації суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів на загальну суму 39185 грн, в т. ч. за основним зобов`язанням 31348 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями 7837 грн.

Суд повторно наголошує, що предметом розгляду під час нового розгляду справи є податкове повідомлення-рішення від 26 лютого 2019 року №, яким до ПП «Аквагаз» на підставі пункту 120-2.1 статті 120-2 ПК України застосовано штрафні санкції в загальному розмірі 604240,42 грн за несвоєчасну реєстрацію/нереєстрацію акцизних накладних у період з грудня 2016 року по серпень 2018 року включно.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Так, згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулюються Податковим кодексом України № 2755-VI від 02.12.2010, який, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства (далі ПК України в редакції на момент виникнення спірних правовідносин).

Як вказав Верховний Суд у Постанові від 16 вересня 2021 року, спірним є питання застосування приписів пункту 231.3 статті 231 ПК України в частині можливості вважати безперервним постачанням пального реалізацію вказаного підакцизного товару кінцевим споживачам на автозаправних станціях за умови забезпечення цілодобової та щоденної роботи, а відтак, наявності у платника податків права на складення зведеної акцизної накладної на весь обсяг реалізованого пального протягом місяця.

Відповідно до підпункту 14.1.4 пункту 14.1 статті 14 ПК України (тут і далі в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) акцизний податок - непрямий податок на споживання окремих видів товарів (продукції), визначених цим Кодексом як підакцизні, що включається до ціни таких товарів (продукції).

За визначенням, наведеним у підпункті 14.1.212 пункту 14.1 статті 14 ПК України, реалізація пального для цілей розділу VI цього Кодексу - будь-які операції з передачі (відпуску, відвантаження) пального на митній території України на підставі договорів купівлі-продажу, міни, поставки, дарування, комісії, доручення (в тому числі передача на комісійну/довірчу реалізацію), поруки, інших господарських та цивільно-правових договорів або за рішенням суду, іншого компетентного державного органу чи органу місцевого самоврядування за плату (компенсацію) або без такої, які передбачають перехід права власності або права розпорядження, а також передачу (відпуск, відвантаження) пального на підставі договорів про виробництво із сировини замовника. Не вважаються реалізацією пального операції з передачі (відпуску, відвантаження) пального на митній території України на підставі договорів зберігання та передачі (відпуску, відвантаження) пального в споживчій тарі ємністю до 2 літрів (включно), крім операцій з реалізації такого пального його виробниками.

За змістом підпункту 212.1.15 пункту 212.1 статті 212 ПК України платником акцизного податку є особа, яка реалізує пальне.

До об`єктів оподаткування віднесено також і реалізацію суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів (підпункт 213.1.9 пункту 213.1 статті 213 ПК України).

Пунктом 216.9 статті 216 ПК України встановлено, що датою виникнення податкових зобов`язань щодо реалізації суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів є дата здійснення розрахункової операції відповідно до Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», для безготівкових розрахунків - дата оформлення розрахункового документа на суму проведеної операції, який підтверджує факт продажу, а у разі реалізації товарів фізичними особами-підприємцями, які сплачують єдиний податок, - дата надходження оплати за проданий товар.

Згідно з пунктом 231.1 статті 231 ПК України платник податку при реалізації пального зобов`язаний скласти в електронній формі акцизну накладну за кожним кодом товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД реалізованого пального та зареєструвати в Єдиному реєстрі акцизних накладних з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи.

За правилами пункту 231.3 статті 231 ПК України акцизна накладна складається платником податку в день реалізації пального при кожній повній або частковій операції з реалізації пального.

У разі здійснення операцій з реалізації пального, які передбачають відпуск пального через паливороздавальні колонки на автомобільних заправних станціях (комплексах), автомобільних газових заправних станціях, акцизна накладна складається у день проведення відпуску пального через паливороздавальні колонки на таких станціях незалежно від того, коли відбувся перехід права власності на таке пальне.

Акцизна накладна може бути складена за щоденними підсумками операцій (якщо акцизні накладні не були складені на ці операції) за кожним кодом товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД у разі здійснення реалізації пального за готівку кінцевому споживачеві (який не є платником акцизного податку), розрахунки за які проводяться через касу/реєстратори розрахункових операцій або через банківську установу чи платіжний пристрій (безпосередньо на поточний рахунок особи, що реалізує пальне). При цьому окремі обов`язкові реквізити акцизної накладної, що ідентифікують отримувача пального, визначені підпунктами «г» та «ґ» пункту 231.1 цієї статті, не заповнюються.

У разі забезпечення безперервного постачання пального особа, яка реалізує пальне, може скласти для кожного отримувача пального зведені акцизні накладні за кожним кодом товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД не пізніше останнього дня такого місяця на весь обсяг реалізованого пального протягом такого місяця.

Для цілей цього пункту під безперервним постачанням вважається забезпечення особою, яка реалізує пальне, можливості для отримувачів пального (контрагентів) отримувати пальне в будь-яку годину доби та будь-який день відповідного місяця.

Акцизна накладна може бути складена не пізніше останнього дня звітного місяця на загальний обсяг втраченого пального протягом такого місяця за кожним кодом товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД, що втрачено.

Згідно з вимогами пункту 231.5 статті 231 ПК України при реалізації пального особа, яка реалізує пальне, зобов`язана в установлені терміни скласти акцизну накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі акцизних накладних, така реєстрація вважається наданням акцизної накладної отримувачу пального. Акцизні накладні, які не надаються отримувачу пального, та акцизні накладні/розрахунки коригування, складені за операціями з реалізації пального суб`єктам господарювання та фізичним особам, які не є платниками акцизного податку, також підлягають реєстрації в Єдиному реєстрі акцизних накладних.

Реєстрація акцизних накладних та/або розрахунків коригування у Єдиному реєстрі акцизних накладних здійснюється не пізніше п`ятнадцяти календарних днів, наступних за датою їх складання (пункт 231.6 статті 231 ПК України).

Згідно з пунктом 120-2.1 статті 120-2 ПК України порушення платниками акцизного податку граничних термінів реєстрації акцизних накладних/розрахунків коригування до акцизних накладних в Єдиному реєстрі акцизних накладних, встановлених статтею 231 цього Кодексу, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі:

2 відсотків від суми акцизного податку з відповідних обсягів пального, зазначених у таких акцизних накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення терміну реєстрації до 15 календарних днів;

10 відсотків суми акцизного податку з відповідних обсягів пального, зазначених у таких акцизних накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення терміну реєстрації від 16 до 30 календарних днів;

20 відсотків суми акцизного податку з відповідних обсягів пального, зазначених у таких акцизних накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення терміну реєстрації від 31 до 60 календарних днів;

30 відсотків суми акцизного податку з відповідних обсягів пального, зазначених у таких акцизних накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення терміну реєстрації від 61 до 90 календарних днів;

40 відсотків суми акцизного податку з відповідних обсягів пального, зазначених у таких акцизних накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення терміну реєстрації на 91 і більше календарних днів.

Відсутність з вини платника акцизного податку реєстрації акцизної накладної в Єдиному реєстрі акцизних накладних/розрахунку коригування протягом більш як 120 календарних днів після дати, на яку платник податку зобов`язаний скласти акцизну накладну/розрахунок коригування, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі 50 відсотків суми акцизного податку з відповідних обсягів пального, на які платник податку зобов`язаний скласти таку акцизну накладну/розрахунок коригування (пункт 120-2.2 статті 120-2 ПК України).

З аналізу наведених норм права слідує, що акцизний податок є непрямим податком, що встановлюється у вигляді надбавки до ціни, оплачується покупцями при купівлі підакцизних товарів, а в бюджет вноситься продавцями таких товарів за визначеними ставками. Платником такого податку є будь-яка особа, яка реалізує пальне.

За загальним правилом, законодавець зобов`язує скласти акцизну накладну в (1) день реалізації пального при (2) кожній повній або частковій операції з реалізації пального. Така накладна підлягає реєстрації в ЄРАН не пізніше п`ятнадцяти календарних днів, наступних за датою їх складання. У випадку відсутності реєстрації акцизної накладної у строк більш як 120 календарних днів після дати, на яку платник податку зобов`язаний був її скласти, або порушення граничних строків реєстрації такої накладної до платника податків підлягають застосуванню штрафні санкції у розмірах, визначених статтею 120-2 ПК України.

При цьому законом визначено випадки, коли акцизна накладна складається не на кожну повну або часткову операцію з реалізації пального або не у день реалізації пального.

Так, у разі здійснення реалізації пального за готівку кінцевому споживачеві (який не є платником акцизного податку), розрахунки за які проводяться через касу/реєстратори розрахункових операцій або через банківську установу чи платіжний пристрій, платник може скласти акцизну накладну за щоденними підсумками операцій. Тобто, в такому випадку особі, яка реалізує пальне, надано можливість скласти підсумкову акцизну накладну за операціями, проведеними у цей день із такими отримувачами, а не по кожній операції. При цьому умовою для складення такої акцизної накладної є реалізація пального саме кінцевому споживачеві, який не є платником акцизного податку. У зв`язку з цим в акцизній накладній не зазначаються реквізити, які ідентифікують особу отримувача пального, що передбачені підпунктами «г» та «ґ» пункту 231.1 статті 231 ПК України: код ЄДРПОУ (для юридичних осіб) або реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) особи, що реалізує пальне, та отримувача пального; повна або скорочена назва юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податків, - отримувача пального.

За умови ж здійснення безперервного постачання пального на користь конкретного отримувача особа, яка реалізує пальне, має можливість складення зведеної акцизної накладної щодо всіх операцій з таким отримувачем, яка складається за кожним кодом товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД не пізніше останнього дня такого місяця на весь обсяг реалізованого пального протягом такого місяця. Тобто, в такому випадку платнику податку надано можливість скласти акцизну накладну не у день реалізації пального. Поряд з цим законодавець не звільняє у такому випадку особу, яка реалізує пальне, від вказівки у зведеній акцизній накладній реквізитів, що ідентифікують особу отримувача пального (підпункти «г» та «ґ» пункту 231.1 статті 231 ПК України). Відтак у розумінні приписів пункту 231.3 статті 231 ПК України право на складення зведених акцизних накладних на обсяг місячної реалізації виникає за сукупності наступних умов: 1) забезпечення можливості отримувати пальне в будь-яку годину доби та будь-який день відповідного місяця; 2) таке постачання здійснюється щодо конкретного отримувача-контрагента.

Щодо питання, яке постачання слід вважати безперервним, колегія суддів КАС ВС у Постанові від 16 вересня 2021 року зазначила, що у абзаці п`ятому пункту 231.3 статті 231 ПК України чітко та однозначно визначено, що безперервність полягає у можливості для отримувачів пального (контрагентів) отримувати пальне в будь-яку годину доби та будь-який день відповідного місяця, що є тотожним цілодобовому та щоденному постачанню.

Так, судом встановлено, що згідно розрахунку штрафних санкцій до податкового повідомлення-рішення № 4 від 26 лютого 2019 року (а.с. 9-10 т.1) штрафні санкції згідно з пунктами 120-2.1, 120-2.2 статті 120-2 ПК України були застосовані контролюючим органом на суму 556708,96 грн за відсутність реєстрації в ЄРАН акцизної накладної, на суму 47021,46 грн за порушення граничних термінів реєстрації акцизних накладних та на суму 510 грн за несвоєчасно подані декларації акцизного податку з роздрібної торгівлі підакцизними товарами за січень, лютий, березень 2017 року.

Щодо застосування штрафної санкції у розмірі 47021,46 грн, судом встановлено наступне.

Перевіркою, яку проведено податковим органом, встановлено, що позивач за період з грудня 2016 року по серпень 2018 року придбавав та здійснював роздрібну торгівлю скрапленого газу (код товару згідно УКТ ЗЕД: , , , , ) неплатникам акцизного податку, через автозаправні станції за готівку, розрахункові картки, а також реалізовував пальне відповідно до укладених договорів згідно талонів на пальне та відомостей.

Податковий орган вказав, що за грудень 2016, та період вересень 2017 - серпень 2018 позивачем несвоєчасно зареєстровано акцизні накладні по 1955 фактах реалізації пального. Факти порушення граничних термінів реєстрації акцизних накладних/розрахунків коригування до акцизних накладних в Єдиному реєстрі акцизних накладних (далі по тексту ЄРАН) на обсяги реалізованого пального (коди товару згідно УКТ ЗЕД: , , , , ) через паливороздавальні колонки на автомобільній заправній станції та розрахунок наведено у таблиці, яка відображена в акті перевірки (том 2 а.с.93-126).

Стосовно застосування штрафної санкції у розмірі 556708,96 грн, судом встановлено наступне.

Перевіркою, яку проведено податковим органом, встановлено факти нереєстрації акцизних накладних на обсяги реалізованого пального (коди товару згідно УКТ ЗЕД: , , , , ) через паливороздавальні колонки на автомобільній заправній станції та розрахунок наведено у таблиці, яка відображена в акті перевірки (том 2 а.с.127-182).

Відповідач зазначив, що загалом за період січень 2017 - серпень 2017 позивачем не зареєстровано акцизні накладні по 2658 фактах реалізації пального.

При цьому розмір штрафних санкцій в сумі 47021,46 грн (несвоєчасна реєстрація акцизних накладних) та в сумі 556708,96 грн (нереєстрація акцизних накладних) відповідачем визначено по кожній операції з реалізації пального, факти та обсяги реалізації якого встановлено на підставі наданих до перевірки первинних документів, а саме накладних серії РЗ з відповідними номерами та датами, які відповідають даним з реєстратора розрахункових операцій.

Разом з тим, відповідно до доводів відповідача, вказаних у відзиві на позовну заяву та відображені в акті перевірки, податковий орган стверджує, що для застосування пункту 231.3 статті 231 ПК України безперервним по відношенню до контрагентів слід вважати постачання, якщо у договорах з ними було б прямо передбачено право покупця отримувати пальне в будь-яку годину доби та у будь-який день місяця, що узгоджується з приписами статті 267 Господарського кодексу України, частиною другою якої передбачено, що строки поставки встановлюються сторонами в договорі з урахуванням необхідності ритмічного та безперебійного постачання товарів споживачам, якщо інше не передбачено законодавством.

Саме з цією обставиною контролюючий орган пов`язував неможливість складення ПП «Аквагаз» зведених акцизних накладних - відсутності в договорах з контрагентами такої умови.

Водночас Верховний Суд у Постанові від 16 вересня 2021 року зазначив, що такі доводи є необґрунтованими, оскільки згідно з положенням статті 627 Цивільного кодексу України порядок та умови укладання договорів між суб`єктами господарювання є їх вільним вибором в межах господарських відносин, що виникають у процесі організації та здійснення господарської діяльності, яка не регулюється Податковим кодексом України.

Спірні відносини є предметом регулювання саме нормами Податкового кодексу України відповідно до пункту 1.1. статті 1 цього Кодексу. Господарський кодекс України не належить до податкового законодавства України відповідно до пункту 3.1. статті 3 Податкового кодексу України, в свою чергу стаття 4 Господарського кодексу України, яка передбачає розмежування відносин у сфері господарювання з іншими видами відносин, встановлює, що не є його предметом адміністративні та інші відносини управління за участі суб`єктів господарювання, в яких орган державної влади або місцевого самоврядування не є суб`єктом, наділеним господарською компетенцією, і безпосередньо не здійснює організаційно-господарських повноважень щодо суб`єкта господарювання.

При цьому сам по собі факт забезпечення постачання пального конкретному покупцю в будь-яку годину доби та будь-який день відповідного місяця свідчить про безперервність такого постачання, що прямо передбачено абзацом п`ятим пункту 231.3 статті 231 ПК України, оскільки в межах правовідносин, що склались між учасниками справи, вони впливають на право постачальника складати зведені податкові накладні.

На виконання вимог, викладених у Постанові Верховного Суду від 16 вересня 2021 року, судом витребувано у позивача акцизні накладні (в тому числі і зведені), що свідчать про факт складення акцизних накладних позивачем при реалізації пального (а.с. 151-168, т. 3, а.с. 35-106 т. 4).

На підтвердження обставини щодо безперервності постачання пального позивачем долучено до матеріалів справи чеки РРО, аналіз яких вказує, що заправні станції позивача здійснювали продаж пального цілодобово. Крім того, на підтвердження щоденної та цілодобової роботи АЗС позивача представником позивача до матеріалів справи долучено: наказ №1-к ПП «Аквагаз», зі змісту якого слідує, що операторам встановлено зміну з 08 год. по 08 год. через кожні три доби; Правила внутрішнього трудового розпорядку для працівників колективу ПП «Аквагаз», які стверджують про наявність на підприємстві змінного робочого дня.

Вищевказаним стверджується безперервне постачання газу на автозаправних станціях ПП «Аквагаз», а відтак, позивач має право складати для кожного отримувача пального зведені акцизні накладні за кожним кодом товарної підкатегорії згідно з УКТЗЕД не пізніше останнього дня такого місяця на весь обсяг реалізованого пального протягом такого місяця.

Поряд з цим Верховний Суд зазначив, що сам факт забезпечення позивачем для невизначеного кола споживачів можливості щоденно та цілодобово отримувати пальне (безперервний продаж газу) не може свідчити про достатність умов для цілей складення зведеної акцизної накладної, оскільки закон передбачає, що здійснення такого постачання має відбуватись на користь конкретно визначеного контрагента.

З даного приводу суд констатує, що контролюючий орган пов`язував неможливість складення ПП «Аквагаз» зведених акцизних накладних виключно з обставинами відсутності в договорах з контрагентами такої умови. У зв`язку з цим заперечував саму можливість складення зведених акцизних накладних позивачем і жодним чином не обґрунтовував та не досліджував акцизні накладні на предмет постачання щодо конкретного отримувача, жодних доводів з даного приводу акт перевірки не містить.

Водночас під час розгляду справи судом з`ясовано, що позивач пов`язує неправомірність застосування до нього штрафної санкції на суму 556708,96 грн саме із обставинами можливості складення щодо спірних операцій зведених акцизних накладних, що не були враховані податковим органом під час перевірки та, що в акті перевірки відповідач не вірно здійснив нарахування штрафних санкцій.

Згідно усталеної практики Верховного Суду, оскаржуючи наслідки проведеної контролюючим органом перевірки у вигляді податкових повідомлень-рішень платник податків може посилатись на порушення порядку проведення такої перевірки, яким судами, поряд із встановленими в ході перевірки порушеннями податкового та/або іншого законодавства, має бути надана правова оцінка в першу чергу.

Посадові та службові особи контролюючих органів зобов`язані, зокрема дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами; не допускати порушень прав та охоронюваних законом інтересів громадян, підприємств, установ, організацій (підпункти 21.1.1, 21.1.4 пункту 21.1 статті 21 ПК України).

Глава 8 розділу ІІ ПК України визначає види перевірок, які можуть бути проведені контролюючими органами, а також порядок та процедуру їх проведення. При цьому приписи ПК України в цій частині установлюють і певні правила поведінки при здійсненні перевірки як для суб`єкта владних повноважень, так і для платника податків, чітке дотримання яких вимагається задля забезпечення балансу між публічними і приватними інтересами.

Суд зазначає, що відповідно до пункту 2, розділу І Порядку оформлення результатів документальних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства платниками податків - юридичними особами та їх відокремленими підрозділами, затвердженого наказом Міністерством фінансів України від 20 серпня 2015 № 727 (в редакції, яка діяла на момент спірних правовідносин) (далі - Порядок) акт документальної перевірки - службовий документ, який підтверджує факт проведення документальної перевірки, відображає її результати і є носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог законодавства з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Відповідно до пункту 3 розділу ІІ Порядку акт документальної перевірки повинен містити систематизований виклад виявлених під час перевірки фактів порушень норм податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

При цьому в акті документальної перевірки викладаються всі суттєві обставини фінансово-господарської діяльності платника податків, які стосуються фактів виявлених порушень податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи (пункт 4 розділу ІІ Порядку).

Згідно з пунктом 5 розділу ІІ Порядку факти виявлених порушень податкового, валютного та іншого законодавства викладаються в акті документальної перевірки чітко, об`єктивно та повною мірою з посиланням на первинні документи, регістри податкового та бухгалтерського обліку, фінансової та іншої звітності, інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів, ведення/складання яких передбачено законодавством, або отримані від інших суб`єктів господарювання, органів державної влади, у тому числі іноземних держав, правоохоронних органів, а також податкову інформацію, що підтверджують наявність зазначених фактів.

Суд звертає увагу на те, що при оформленні акту перевірки не достатньо лише зазначення, наприклад факту порушення податкового законодавства щодо реєстрації/нереєстрації акцизної накладної та період у якому відбулося таке порушення, принциповим є вказати в акті перевірки за результатами яких господарських операцій, за якою подією, на підставі яких первинних документів податковим органом виявлено порушення законодавства, і які первинні документи податковий орган не враховує та з яких підстав.

В той же час в акті перевірки відсутні будь-які відомості, які б обґрунтовували факт аналізу зведених акцизних накладних, які б в даному випадку мав право складати і відповідно реєструвати позивач, такі не були предметом перевірки, проведеної податковим органом, відповідачем не досліджено зведені акцизні накладні, ні вчасність їх формування та реєстрації на предмет додержання вимог податкового законодавства.

Такі обставини беззаперечно вказують на неповноту проведеної ГУ ДПС перевірки щодо цього питання та передчасних висновків, що акцизні накладні мали б складатися на кожну операцію з реалізації пального у день проведення відпуску, що, у свою чергу стало підставою для застосування та обрахунку штрафних санкцій саме в розмірі 556708,96 грн.

Щодо акцизних накладних, які, на переконання контролюючого органу, були зареєстровані в ЄРАН з порушенням встановлених законом термінів, наведені у акті перевірки (а.с. 93-126 т. 2). При цьому Верховний Суд вказав, що з указаних відомостей вбачається, що за наслідками реалізації пального за різними датами підсумково складалась одна акцизна накладна.

З даного приводу суд враховує правові висновки Верховного Суду у Постанові від 16 вересня 2021 року, а саме, що у разі здійснення реалізації пального за готівку кінцевому споживачеві (який не є платником акцизного податку), розрахунки за які проводяться через касу/реєстратори розрахункових операцій або через банківську установу чи платіжний пристрій, платник може скласти акцизну накладну за щоденними підсумками операцій. Тобто, в такому випадку особі, яка реалізує пальне, надано можливість скласти підсумкову акцизну накладну за операціями, проведеними у цей день із такими отримувачами, а не по кожній операції. При цьому умовою для складення такої акцизної накладної є реалізація пального саме кінцевому споживачеві, який не є платником акцизного податку. У зв`язку з цим в акцизній накладній не зазначаються реквізити, які ідентифікують особу отримувача пального, що передбачені підпунктами «г» та «ґ» пункту 231.1 статті 231 ПК України: код ЄДРПОУ (для юридичних осіб) або реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) особи, що реалізує пальне, та отримувача пального; повна або скорочена назва юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податків, - отримувача пального.

Тому суд критично оцінює доводи відповідача, що при нарахуванні штрафних санкцій за несвоєчасну реєстрацію акцизних накладних було враховано те, що відповідні накладні не відповідають критеріям зведених, оскільки такі акцизні накладні не виписані для кожного отримувача пального за кожним кодом товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД, та не відповідають даті останнього дня такого місяця на весь обсяг реалізованого пального протягом такого місяця.

Адже суд повторно наголошує, що ні зведені, ні підсумкові акцизні накладні, які долучені на вимогу суду позивачем (а.с. 151-168, т. 3, а.с. 35-106 т. 4) не були предметом перевірки, проведеної податковим органом, відповідачем не досліджено такі акцизні накладні, ні вчасність їх формування та реєстрації на предмет додержання вимог податкового законодавства. Жодної інформації які саме накладні не виписані для кожного отримувача пального за кожним кодом товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД, та у чому полягає невідповідність даті останнього дня такого місяця на весь обсяг реалізованого пального протягом такого місяця акт перевірки від 07.02.2019 не містить.

Такі порушення контролюючим органом вимог законодавства під час проведення перевірки, на які вказує позивач, вказують на неповноту проведеної ГУ ДПС перевірки щодо невчасної реєстрації акцизних накладних та передчасних висновків, що акцизні накладні мали б складатися на кожну операцію з реалізації пального у день проведення відпуску, що у свою чергу призвело до необґрунтованості та помилковості визначеного розміру штрафних санкцій відповідачем по кожній операції з реалізації пального в розмірі 47021,46 грн.

Тому суд приходить до висновку, що податковий орган під час проведення перевірки та прийняття спірного податкового повідомлення рішення № 4 від 26 лютого 2019 року не врахував права позивача та не дослідив дотримання ним умов щодо складання для кожного отримувача пального зведені акцизні накладні за кожним кодом товарної підкатегорії згідно з УКТЗЕД не пізніше останнього дня такого місяця на весь обсяг реалізованого пального протягом такого місяця, передчасно встановив той факт, що позивачем акцизна накладна мала б складається після кожної операції купівлі-продажу пального у день проведення відпуску пального і відповідно помилково визначив розмір штрафних санкцій за невчасну реєстрацію акцизних накладних в розмірі 47021,46 грн та за відсутність реєстрації таких акцизних накладних в розмірі 556708,96 грн.

Так, загальними вимогами, які висуваються до акта індивідуальної дії, як акта правозастосування, є його обґрунтованість та вмотивованість, тобто наведення податковим органом конкретних підстав його прийняття (фактичних і юридичних), а також переконливих і зрозумілих мотивів його прийняття.

Відтак невиконання податковим органом законодавчо встановлених вимог щодо змісту, форми, обґрунтованості та вмотивованості акта індивідуальної дії призводить до його протиправності.

Разом з цим суд, при обранні способу судового захисту, не наділений правом підміняти функції контролюючого органу та самостійно визначати базу оподаткування та обраховувати розмір штрафних санкцій, за наслідками обставин, встановлених під час розгляду спорів даної категорії, втручаючись в його дискреційні повноваження. Суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймаючи замість акта індивідуальної дії, яке визнається протиправним та скасовується, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень.

На користь наведеного висновку свідчить й правова позиція Верховного Суду, викладена у Постанові від 06 травня 2022 року № 826/14188/16.

За таких обставин, суд доходить висновку, що податкове повідомлення рішення № 4 від 26.02.2019 в частині застосування штрафних санкцій в сумі 603730,42 грн, є протиправним та підлягає скасуванню.

Щодо інших доводів позивача, які викладені у позовній заяві та поясненнях, суд зазначає таке.

Відповідно до статті 8 Конституції України, статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України та частини першої статті 17 Закону України від 23.02.2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, та застосовує цей принцип з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Гарсія Руїз проти Іспанії» (рішення від 21 січня 1999 року), зокрема, зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Європейської конвенції з прав людини і зобов`язує суди викладати підстави для своїх рішень, це не можна розуміти як вимогу давати докладну відповідь на кожний аргумент.

Тому за наведених вище підстав, якими суд обґрунтував своє рішення, не вбачається необхідності давати докладну відповідь на інші аргументи зазначені позивачем, оскільки вони не є визначальними для прийняття рішення у справі.

Щодо застосування штрафної санкції у розмірі 510 грн, суд враховує таке.

Відповідно до п. 46.1 ст. 46 ПК України, податкова декларація, розрахунок - це документ, що подається платником податків контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов`язання. Додатки до податкової декларації є її невід`ємною частиною.

Пунктом 223.2 ст. 223 ПК України визначено, що суб`єкт господарювання який реалізує пальне подає щомісяця не пізніше 20 числа наступного звітного (податкового) періоду контролюючому органу за місцем реєстрації декларацію з акцизного податку за формою, затвердженою у порядку, встановленому статтею 46 цього Кодексу.

При цьому відповідно до пункту 49.2-1 ст. 49 ПК України платники, визначені пп. 212.1.15 п. 212.1 ст. 212 цього Кодексу - особа яка реалізує пальне, зобов`язані за кожний встановлений цим Кодексом звітний період подавати податкові декларації незалежно від того, чи провадили такі платники господарську діяльність у звітному періоді.

Податковим органом під час проведення перевірки встановлено, що ПП «Аквагаз» було несвоєчасно подані декларації акцизного податку до Личаківської ОДПІ за звітні періоди: січень, лютий, березень 2017 року (а.с. 183 т. 2).

Вказану обставину представник позивача під час розгляду справи не заперечив і підтвердив факт невчасного подання декларацій акцизного податку з роздрібної торгівлі підакцизними товарами, отже підстави для скасування податкового повідомлення рішення № 4 від 26.02.2019 року в частині застосування штрафних санкцій в сумі 510,00 грн у суду відсутні, тому у цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Відповідно до частин першої другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи наведене, суд уважає, що під час розгляду справи відповідачем необґрунтовано підстави для прийняття спірного податкового повідомлення-рішення від 26 лютого 2019 року № в частині визначення штрафних санкцій в сумі 603730,42 грн.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З урахуванням висновків Верховного Суду, викладених у Постанові від 16 вересня 2021 року, встановлених обставин та наведених правових положень, суд доходить висновку, що відповідачем не дотримано наведені приписи ч. 2 ст. 2 КАС України, а тому податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області від 26 лютого 2019 року № в частині визначення штрафних санкцій в сумі 603730,42 грн є протиправним та підлягає скасуванню.

Оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та, враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про часткове задоволення позову.

Відповідно до вимог ч. 1, п. 3 ч. 2 ст. 245 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити адміністративний позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.

Відповідно до правил ст. 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

За наслідками касаційного перегляду судових рішень у цій справі колегія суддів Верховного Суду дійшла висновку, що рішення Львівського окружного адміністративного суду від 6 листопада 2019 року та постанова Восьмого апеляційного адміністративного суду від 4 березня 2020 року підлягають частковому скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції. Відповідно, питання розподілу судових витрат залежить від кінцевого рішення, яким буде вирішено позовні вимоги, а отже, має бути здійснений за наслідками нового розгляду у судовому рішенні по суті спору або, у випадках визначених статтями 143 і 252 КАС України, шляхом ухвалення додаткового судового рішення. З огляду на викладене судові рішення в частині розподілу судових витрат також підлягають скасуванню.

Відповідно до платіжного доручення від 11.04.2019, позивачем сплачено 9651,38 грн судового збору за дві вимоги майнового характеру (щодо визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 26.02.2019 № та від 26.02.2019 № ).

Отже, стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДПС у Львівській області на користь Приватного підприємства «Аквагаз» слід 9643,66 грн сплаченого судового збору.

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 242-246, 255, 293, 295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень, п.3 Розділу VI Прикінцевих положень КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов Приватного підприємства «Аквагаз» (вул. Зелена, 145, м. Львів, 79035) до Головного управління ДПС у Львівській області (вул. Стрийська, 35, м. Львів, 79003) про визнання протиправним і скасування податкового повідомлення-рішення задоволити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області від 26 лютого 2019 року № в частині визначення штрафних санкцій в сумі 603730,42 грн.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Львівській області (м. Львів, вул. Стрийська, 35, код ЄДРПОУ ВП 43968090) на користь Приватного підприємства «Аквагаз» (м. Львів, вул. Зелена, 145, ) 9643,66 грн сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене за правилами, встановленими ст.ст. 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України відповідно, з урахуванням положень підп.15.5 п.15 розд. VII «Перехідні положення» та п. 3 Розділу VI «Прикінцеві положення» цього Кодексу.

Повне рішення складено 19.09.2022.

Суддя Клименко О.М.