Справа № 240/18592/22
Суддя: Капинос Оксана Валентинівна
Дата ухвалення: 2022-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2022 року м. Житомир справа № 240/18592/22

категорія 105000000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Капинос О.В., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Коростенського відділу державної виконавчої служби у Коростенському районі Житомирської області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить:

Визнати протиправні дії Коростенського відділу державної виконавчої служби у Коростенському районі Житомирської області Центрально-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (вул. Шолом-Алейхема, буд. 13, м. Коростень, Житомирська область, 11500, ) щодо відмови в знятті арешту майна належного ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 проживаю АДРЕСА_1 .

Зобов`язати Коростенський відділ державної виконавчої служби у Коростенському районі Житомирської області Центрально-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (вул. Шолом-Алейхема, буд. 13, м.Коростень, Житомирська область, 11500, ) щодо відмови в зняти арешт з усього майна належного ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 проживаю АДРЕСА_1 .

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем протиправно відмовлено у знятті арешту з усього майна належного ОСОБА_1 , який накладено на виконання вироку Коростенського міськрайонного суду Житомирської області по справі № 1-50/11. Зазначеним вироком позивача визнано винним у скоєнні злочинів передбачених ч. 2 ст. 187 КК України і призначено покарання на підставі ст. 69, ч. 1 КК України у виді п`яти років позбавлення волі з конфіскацією частини належного мені майна. Зазначає, що ухвалою Коростенського міськрайонного суду Житомирської області у справі № 1- 50/11 його було звільнено від відбування додаткового покарання у вигляді конфіскації згідно вироку Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 25.04.2012 року у справі №1-50/11 у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку. Вказана ухвала Коростенського міськрайонного суду Житомирської області набрала законної сили 25.07.2022 року. Отже, відповідач повинен був зняти арешт з майна.

Провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання на 15.09.2022.

Представник позивача до суду прибув, позов підтримав, просив задовольнити. Подав заяву про розгляд справи у порядку письмового провадження.

Представник відповідача в судове засідання не з"явився, повідомлений про розгляд справи належним чином. Про причини неявки суд не повідомив. Відзиву на позов не надіслав.

У зв"язку з цим, відповідно до ч.4 ст.159 Кодексу адміністративного судочинства України, судом така бездіяльність відповідача кваліфікується як визнання позову.

Відповідно до .ч.9 ст.205 КАС України, суд вважає за можливе справу розглянути у порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини.

Судом встановлено та не заперечується сторонами, що 25 квітня 2012 року вироком Коростенського міськрайонного суду Житомирської області по справі № 1-50/11 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнано винним у скоєнні злочинів передбачених ч. 2 ст. 187 КК України і призначено покарання на підставі ст. 69, ч. 1 КК України у виді п`яти років позбавлення волі з конфіскацією частини належного майна.

Покарання за сукупністю вироків призначити на підставі ст. 71 КК України відповідно до ст. 78, ч. 3 КК України шляхом часткового приєднання до призначеного покарання не відбутого покарання, призначеного вироком Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 29.08.2008 року у виді п`яти років трьох місяців позбавлення волі з конфіскацією частини належного майна. Строк відбування покарання обраховувати з 14 січня 2009 року.

Злочин передбачений ч. 2 ст. 187 КК України було вчинено 10 грудня 2008 року, тобто з дня вчинення злочину минуло більше 12 років.

ОСОБА_1 , відбув основне покарання повністю 14.01.2014.

23 травня 2012 року Коростенським міськрайонним судом Житомирської області для примусового виконання до Коростенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції України в Житомирській області був направлений виконавчий лист № 1 -50 про конфіскацію 1 /2 частини майна .

Для забезпечення виконання вироку в цій частині, Коростенським міськрайонним відділом державної виконавчої служби відкрито виконавче провадження № 34443660 та 24 вересня 2012 року винесено постанову про арешт майна боржника ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_2 та оголошено заборону на його відчуження .

Сторонами не заперечується, що дане виконавче провадження 09.01.2018 було завершено на підставі п.2 ч.1 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження" (майна, належного боржнику, на яке можливо звернути стягнення в рахунок погашення боргу, не виявлено).

Ухвалою Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 15.07.2022 у справі № 1-50/11 (провадження № 1-в/279/210/22) ОСОБА_1 було звільнено від відбування додаткового покарання у вигляді конфіскації згідно вироку Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 25.04.2012 у справі №1-50/11, у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку. Вказана ухвала Коростенського міськрайонного суду Житомирської області набрала законної сили 25.07.2022 .

В зв`язку з набранням ухвалою Коростенського міськрайонного суду Житомирської області у справі № 1-50/11 (провадження № 1 -в/279/210/22) від 15.07.2022 законної сили позивач звернувся до відповідача із заявою про зняття арешту накладеного в межах виконавчого провадження № 34443660 на нерухоме майно ОСОБА_1 , а саме, на квартиру розташовану за адресою: АДРЕСА_2 .

Листом № 19.24-25/24828 від 15.08.2022 року відповідачем було відмовлено в знятті арешту з вказаного майна та повідомлено, що 09.01.2018 року виконавче провадження №34443660 було завершено на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження" (майна належного боржнику, на яке можливо звернути стягнення в рахунок погашення боргу не виявлено). Завершення виконавчого провадження з даних підстав не передбачає зняття арешту з майна боржника.

Також повідомлено, що ухвала Коростенського міськрайонного суду від 15.07.2022 про звільнення від відбування покарання у виді конфіскації - не є підставою для зняття арешту з майна.

Оскільки стаття 59 Закону України "Про виконавче провадження" передбачає виключний перелік підстав для зняття арешту з майна, у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Позивач вважає такі дії відповідача протиправними, тому звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Статтею 1 Закону № 606-ХІV Закону України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999 року № 606-ХІV (що був чинний на момент накладення арешту) передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною 1 статті 11 Закону № 606-ХІVвизначено, що державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до частини 1 статті 17 Закону № 606-ХІVпримусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

Частиною 1 статті 50 Закону № 606-ХІV визначено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.

Відповідно до частини 1 статті 55 Закону № 606-ХІV арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом, зокрема, винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

Згідно частини 2 статті 55 Закону № 606-ХІV державним виконавцем за постановою про відкриття виконавчого провадження або за постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження може бути накладений арешт у межах суми стягнення за виконавчими документами з урахуванням витрат, пов`язаних з проведенням виконавчих дій на виконання на все майно боржника або на окремо визначене майно боржника. У разі потреби постанова, якою накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження, надсилається державним виконавцем до органу нотаріату та інших органів, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження.

Поряд із цим, питання про конфіскацію майна вирішується у порядку, встановленому Кримінальним процесуальним кодексом України (далі - КПУ України) та Кримінально-виконавчим кодексом України (далі - КВК України).

Згідно з частиною другою статті 52 Кримінального кодексу України додатковим покараннями є, зокрема, конфіскація майна.

Покарання у виді конфіскації майна полягає в примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна, яке є власністю засудженого (частина перша статті 59 КК України).

Статтею 48 КВК України передбачено, що суд, який постановив вирок, що передбачає як додаткове покарання конфіскацію майна, після набрання ним законної сили надсилає виконавчий лист, копію опису майна і копію вироку для виконання Державній виконавчій службі, про що сповіщає відповідну фінансову установу. У разі відсутності у справі опису майна засудженого надсилається довідка про те, що опису майна не проводилося.

Виконання покарання у виді конфіскації майна здійснюється Державною виконавчою службою за місцезнаходженням майна відповідно до Закону України "Про виконавче провадження"

Аналіз наведених правових норм свідчить, що з метою забезпечення реального виконання рішення державний виконавець наділений повноваженнями щодо накладення арешту на майно боржника шляхом винесення відповідної постанови.

Судом встановлено, що 23 травня 2012 року Коростенським міськрайонним судом Житомирської області для примусового виконання до Коростенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції України в Житомирській області був направлений виконавчий лист № 1 -50 про конфіскацію 1 /2 частини майна .

Дане виконавче провадження 09.01.2018 було завершено на підставі п.2 ч.1 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження" (майна, належного боржнику, на яке можливо звернути стягнення в рахунок погашення боргу, не виявлено).

Разом з тим, ухвалою Коростенського міськрайонного суду Житомирської області у справі № 1-50/11 (провадження № 1-в/279/210/22) ОСОБА_1 було звільнено від відбування додаткового покарання у вигляді конфіскації згідно вироку Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 25.04.2012 у справі №1-50/11, у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку. Вказана ухвала Коростенського міськрайонного суду Житомирської області набрала законної сили 25.07.2022 .

Відмовляючи позивачу у знятті арешту з майна, відповідач у листі вказує на те, що ухвала Коростенського міськрайонного суду від 15.07.2022 про звільнення від відбування покарання у виді конфіскації не є підставою для зняття арешту з майна.

Суд з такими доводами не погоджується, з огляду на таке.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.37 Закону України "Про виконавче провадження" № 1404-VIII від 02.06.2016 (у редакції чинній на момент завершення виконавчого провадження) виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними;

Згідно ч.1 ст.40 Закону у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.

Отже, у разі закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа до суду, який його видав, державний виконавець зобов"язаний зняти накладений арешт на майно (кошти) боржника, що в порушення зазначених норм закону державним виконавцем зроблено не було.

Крім того, згідно частин 4, 5 статті 59 Закону України "Про виконавче провадження" № 1404-VIII від 02.06.2016 ( у редакції на момент винесення оскаржуваної відмови) підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є:

1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом;

2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника;

3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах;

4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням;

5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно;

6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову;

7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника;

8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову;

9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону;

отримання виконавцем від Державного концерну "Укроборонпром", акціонерного товариства, створеного шляхом перетворення Державного концерну "Укроборонпром", державного унітарного підприємства, у тому числі казенного підприємства, яке є учасником Державного концерну "Укроборонпром" або на момент припинення Державного концерну "Укроборонпром" було його учасником, господарського товариства, визначеного частиною першою статті 1 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності", звернення про зняття арешту в порядку, передбаченому статтею 11 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності".

У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

За приписами частини 2 статті 59 Закону України "Про виконавче провадження" №1404-VIII від 02.06.2016 (у редакції на момент виникнення спірних правовідносин), у разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.

Як зазначалося вище, ухвалою Коростенського міськрайонного суду Житомирської області у справі № 1-50/11 (провадження № 1-в/279/210/22) ОСОБА_1 було звільнено від відбування додаткового покарання у вигляді конфіскації згідно вироку Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 25.04.2012 у справі №1-50/11, у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку. Вказана ухвала Коростенського міськрайонного суду Житомирської області набрала законної сили 25.07.2022 .

Отже, строк давності виконання додаткового покарання у вигляді конфіскації всього майна закінчився.

На підставі викладеного, зважаючи на те, що матеріали адміністративної справи не містять доказів правомірності існування станом на час розгляду справи накладеного на майно позивача арешту, згідно виконавчого листа по кримінальній справі № 1-50/11 від 11.02.2009 Коростенського міськрайонного суду Житомирської області, арешт накладений на майно позивача за відсутності виконавчого провадження підлягає скасуванню.

Отже, встановлені фактичні обставини є законодавчо встановленою підставою для вчинення саме відповідачем відповідних дій щодо зняття арешту з визначеного позивачем майна.

Статтею 41 Конституції України, визначено право кожного вільно володіти користуватись і розпоряджатись своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Положенням статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року та є складовою її правової системи відповідно до вимог статті 9 Конституції України визначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем не доведено наявності відкритого виконавчого провадження та не підтверджено належними доказами правомірності існування арешту, накладеного на нерухоме майно позивача.

Підсумовуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 2, 77, 90, 139, 242-246, 272, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

вирішив:

Позов задовольнити.

Визнати протиправні дії Коростенського відділу державної виконавчої служби у Коростенському районі Житомирської області Центрально-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (вул. Шолом-Алейхема, буд. 13, м.Коростень, Житомирська область, 11500, ) щодо відмови в знятті арешту з майна, належного ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Зобов`язати Коростенський відділ державної виконавчої служби у Коростенському районі Житомирської області Центрально-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (вул.Шолом- Алейхема, буд. 13, м.Коростень, Житомирська область, 11500, ) зняти арешт з майна, належного ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ), накладеного згідно виконавчого листа Коростенського міськрайонного суду Житомирської області по кримінальній справі № 1-50/11 від 11.02.2009.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Коростенського відділу державної виконавчої служби у Коростенському районі Житомирської області Центрально-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 992,40 грн.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 272 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів за правилами, встановленими статтями 287, 296-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.В. Капинос