Справа № 520/4947/22
Суддя: Шевченко О.В.
Дата ухвалення: 2022-09-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2022 р. Справа № 520/4947/22

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Шевченко О.В., розглянувши в письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення грошового забезпечення та додаткової винагороди за час вимушеного прогулу, -

ВСТАНОВИВ:

До Харківського окружного адміністративного суду звернувся позивач, ОСОБА_1 , з адміністративним позовом до Департаменту патрульної поліції, в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати пункт 25 наказу Департаменту патрульної поліції №319 від 27 травня 2022 року «Про застосування до працівників УПП в Харківській області ДПП дисциплінарних стягнень» щодо застосування до інспектора роти № 5 батальйону № 4 Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції;

- визнати протиправним та скасувати наказ Департаменту патрульної поліції № 842 о/с від 10 червня 2022 року в частині звільнення зі служби в поліції з 11 червня 2022 року інспектора роти № 5 батальйону № 4 Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції ОСОБА_1 /0168941/;

- поновити лейтенанта поліції ОСОБА_1 , з 10 червня 2022 року на службі в поліції на посаді інспектора роти № 5 батальйону № 4 Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції;

- стягнути з Департамента патрульної поліції на користь лейтенанта поліції ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 10 червня 2022 року по день поновлення на посаді, з урахуванням податків і зборів, включаючи середню заробітну плату за один місяць, що підлягає негайному виконанню;

- стягнути з Департамента патрульної поліції на користь лейтенанта поліції ОСОБА_1 додаткову винагороду в період воєнного стану за час вимушеного прогулу з 10 червня 2022 року по день поновлення на посаді, з урахуванням податків і зборів;

- постанову в частині поновлення лейтенанта поліції ОСОБА_1 , з 10 червня 2022 року на службі в поліції на посаді інспектора роти № 5 батальйону № 4 Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції та в частині стягнення заробітної плати та додаткової винагороди за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць, звернути до негайного виконання;

- компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, ОСОБА_1 судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що оскаржувані накази Департаменту патрульної поліції №319 від 27 травня 2022 року «Про застосування до працівників УПП в Харківській області ДПП дисциплінарних стягнень» в частині застосування до лейтенанта поліції ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції (пункт 25), а також наказ Департаменту патрульної поліції № 842 о/с від 10 червня 2022 року в частині звільнення зі служби в поліції інспектора роти № 5 батальйону № 4 Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції ОСОБА_1 є протиправними та такими, що підлягають скасуванню в судовому порядку, оскільки висновки відповідача здебільшого ґрунтуються на невиході без поважних причин на службу в період з 06 березня 2022 року до 14 березня 2022 року. Однак безпека, збереження життя та здоров`я батьків, дружини та нещодавно народженої донечки є ніщо інше, як поважна причина відсутності зв`язку з ОСОБА_1 протягом тривалого часу та невиходу на службу. Однак наявність такої поважної причини, про яку Позивач повідомив при наданні пояснень в ході службового розслідування, ніхто не перевіряв, оцінку її поважності не надавав, родичів ніхто не опитував та запити до відповідних органів не робив. Отже, під час проведення службового розслідування відносно ОСОБА_1 , Департаментом патрульної поліції були проігноровані надані доказі відсутності в його діях складу дисциплінарного правопорушення.

Крім того, зі змісту наказу Департаменту патрульної поліції N° 319 від 27.05.202i можна дійти висновку, що службове розслідування відносно інспектора роти № 5 батальйону № 4 УПП в Харківській області ДПП лейтенанта поліції ОСОБА_1 проводилось однією особою, висновок за його результатами не складався, тому в даному наказі мали б бути вказані всі обставини дисциплінарного проступку Позивача. Однак оскаржуваний наказ не містить всіх обставин дисциплінарного проступку в якому звинувачують ОСОБА_1 , а саме: 1) не зазначено, чим підтверджується, що він дійсно останній мав заступати на службу у період з 06.03.2022 року до 14.03.2022 року; 2) з яких причин він не вийшов на службу, з його вини це сталось чи за наказом командира, і чи була така причина поважною.

Отже, Департаментом патрульної поліції не було отримано докази вини інспектора роти №5 батальйону № 4 УПП в Харківській області ДПП лейтенанта поліції Хоменка Ю.С. у вчинені грубого порушення ним службової дисципліни, а також наявності в його діях ознак дисциплінарного правопорушення. Таким чином, під час службового розслідування відносно позивача ДПП не були дотримані всі вимоги Дисциплінарного статуту НПУ, а саме порушено вимоги ч. 2 ст. 13, ч. 6 ст. 14, ч. 9 ст. 15 та ч. ч. 1, 5 ст. 26 Дисциплінарного статуту НПУ, п. п. 1, 4 розділу IV та п. 4 розділу VI Порядку проведення службового розслідування у Національній поліції України, затвердженого наказом МВСУ № 893 від 07.11.2018 року. На думку позивача, вищезазначені обставини свідчать про протиправність його звільнення та є підставами для задоволення позовних вимог.

Ухвалою суду від 29.06.2022 року відкрито спрощене провадження по справі в порядку, передбаченому статтею 262 КАС України та запропоновано відповідачеві надати відзив на позов.

Копія ухвали про відкриття спрощеного провадження була надіслана на офіційну електронну адресу відповідача та отримана його уповноваженим представником, що підтверджується електронною роздруківкою.

16.08.2022 року представником відповідача надіслано на електронну адресу суду відзив на позов, в якому він заперечував проти задоволення позовних вимог зазначивши, що в ході службового розслідування дисциплінарною комісією встановлено, що позивач був відсутній на службі 06.03.2022, 10.03.2022 та 14.03.2022, про що складено відповідні акти. Відповідно до розстановок сил та засобів роти № 5 батальйону № 4 УПП в Харківській області ДПП, позивач не виходив на службу у вищезазначені дні. Отже, інспектор роти № 5 батальйону X» 4 УПП в Харківській області ДПП лейтенант поліції Хоменко Ю.С. в період з 06.03.2022 року до 14.03.202 року самоусунувся від виконання основних та додаткових завдань. покладених на ДПП в умовах правового режиму воєнного стану. Обставин, що свідчать про поважність відсутності на службі 06.03.2022, 10.03.2022 та 14.03.2022 лейтенанта поліції ОСОБА_1 під час службового розслідування не встановлено. В свою чергу, жодних документів на підтвердження наявності поважних причин відсутності на службі позивачем надано не було.

Зважаючи на що, позивач порушив вимоги пунктів 1, 2, 4, 5, 8 та 13 частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту, Присяги працівника поліції, визначеної частиною першою статті 64 Закону України «Про Національну поліцію», пунктів 1 та 2 частини першої статті 18, частини другої статті 24 Закону України «Про Національну поліцію», абзаців другого та третього пункту 1 розділу II Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 09 листопада 2016 № 1179 та вчинив дії, які безумовно підривають авторитет Національної поліції України в очах громадян.

З приводу тверджень представника позивача про неналежність оформлення відзиву на позов та відсутності повноважень у представника відповідача, ОСОБА_2 представляти інтереси Департаменту патрульної поліції в судах, слід зазначити наступне.

Відповідно до частини 3 статті 55 КАС України, юридична особа незалежно від порядку її створення, суб`єкт владних повноважень, який не є юридичною особою, беруть участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її (його) імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи, суб`єкта владних повноважень), або через представника.

За даними виписки з ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, ОСОБА_2 уповноважено вчиняти окремі юридичні дії від імені юридичної особи та представляти інтереси Департаменту патрульної поліції, в тому числі представляти інтереси суб`єкта владних повноважень в судах.

Крім того, норми КАС України не містять положень про те, що неналежне оформлення поданого до суду відзиву на позов впливає на його зміст та призводить до настання такого правового наслідку, як втрата цим документом юридичної сили.

Разом з відзивом на позов представник відповідача надав клопотання про поновлення пропущеного строку подання до суду відзиву на позов, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 5 статті 262 КАС України, відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дасть змогу відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив до початку першого підготовчого засідання у справі.

Згідно частини 2 статті 262 КАС України, розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі.

В ухвалі про відкриття провадження запропоновано відповідачу подати до суду відзив на позов разом з доказами у п`ятнадцятиденний строк з дня отримання зазначеної ухвали, відповідно до вимог ст.162 КАС України.

Ухвалу суду направлено на офіційну електронну адресу відповідача та ним отримано 30.06.2022 року, що підтверджено довідкою про доставку електронного документа.

Відзив на позов відповідачем подано до канцелярії суду 16.08.2022 року.

Представник відповідача також надав клопотання про поновлення процесуального строку на подання до суду відзиву на позов, який подано з порушенням у зв`язку з введенням на території України воєнного стану.

В обґрунтування клопотання зазначено, що особовий склад відділу правового забезпечення управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції в повному складі буї залучений до виконання завдань територіальної оборони та забезпеченні життєдіяльності населення та міста Харкова в умовах збройної агресії російської федерації. В період з 24 лютого по квітень 2022 року в Харкові проводились активні бойові дії і двоє працівників відділу правового забезпечення УПП в Харківській області ДПП звільнилися зі служби в поліції. Фактично у відділі залишилася одна особа, яка має повноваження на представництво інтересів Департаменту патрульної поліції в судах. Крім того, відбулася зміна місця дислокації УПП в Харківській області ДПП, уповільнилася робота з опрацюванням вхідної кореспонденції та службових документів. УПП в Харківській області ДПП почало повноцінне функціонування в умовах триваючої збройної агресії з липня 2022 року. У зв`язку з чим просив суд поновити строк подачі відзиву на позов.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022, затвердженого Законом України №2102-IX, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України Про правовий режим воєнного стану, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року.

Так, Указом Президента України від 17 травня 2022 року №341/2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", який затверджено Верховною Радою України, передбачено продовжити строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб, тобто до 23 серпня 2022 року.

Указом Президента України від 12 серпня 2022 року № 573/2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", який затверджено Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" № 2500-IX від 15.08.2022 року, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб, тобто до 21 листопада 2022 року.

Зважаючи, що подання відзиву припало на період введення на території України воєнного стану, що об`єктивно вплинуло на можливість своєчасної подачі відзиву на позов, суд вважає за можливе визнати поважними причини пропуску строку подачі відзиву на позов та його поновити.

Згідно ч.2 ст. 261 КАС України, позивач має право подати до суду відповідь на відзив, а відповідач - заперечення протягом строків, встановлених судом в ухвалі про відкриття провадження у справі.

Позивач 31.08.2022 року надав до суду відповідь на відзив, в якій підтримав свою правову позицію, викладену в позовній заяві, просив суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Також, 31.08.2022 року представник відповідача надав до суду заперечення на відповідь на відзив.

На виконання ухвали суду від 29.06.2022 року, представником відповідача надано витребувані документи, а саме: всі матеріали службового розслідування відносно ОСОБА_1 та довідку про середній заробіток за останні два календарні місяці перед звільненням останнього зі служби в поліції.

Оскільки на території м. Харкова з 24.02.2022 ведуться активні бойові дії, суд ухвалює рішення по справі за наявності безпечних умов для життя та здоров`я учасників процесу, суддів та працівників суду, а також після відновлення електропостачання у місті.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, зміст відзиву на позов, а також заперечень на відповідь, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , з огляду на наступне.

Як підтверджено матеріалами справи, з метою повної, усебічної та об`єктивної перевірки причин та обставин можливого порушення службової дисципліни працівниками управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції (далі - УПП в Харківській області ДПП), зокрема, інспектором роти № 5 батальйону № 4 УПП в Харківській області ДПП лейтенантом поліції ОСОБА_1 , на підставі наказу Департаменту патрульної поліції від 14.05.2022 року № 579 "Про призначення та проведення службового розслідування, утворення дисциплінарної комісії та відсторонення від виконання службових обов`язків" призначено та проведено службове розслідування у відношенні останнього.

За результатами службового розслідування інспекторами 26.05.2022 року складено висновок службового розслідування, затвердженого наказом начальника ДПП від 26.05.2022 року.

Так, у висновку службового розслідування зазначено, що на підставі статті 17 Дисциплінарного статуту НПУ, на період проведення службового розслідування відсторонено від виконання службових обов`язків ОСОБА_1 .

Крім того, відповідно до наказу ДПП «Про призначення службового розслідування, утворення дисциплінарної комісії та відсторонення від виконання службових обов`язків» від 14.05.2022 № 579 на час відсторонення від виконання службових обов`язків, лейтенанта поліції ОСОБА_1 зобов`язано знаходитись на робочому місці у ВРОМ ДТП та УСАФП ПДР УПП в Харківській області ДПП, де останній заступив до служби 20.05.2022 року.

Так, в ході проведення службового розслідування дисциплінарною комісією установлено, що за фактом відсутності на службі інспектора роти № 5 батальйону № 4 УПП в Харківській області ДПП лейтенанта поліції ОСОБА_1 , уповноваженими особами УПП в Харківській області ДПП складено акти про відсутність на службі 06.03.2022, 10.03.2022 та 14.03.2022. Копії актів про відсутність на службі надані разом з висновком службового розслідування, які містяться в матеріалах справи.

Опитаний поліцейський роти № 5 батальйону № 4 УПП в Харківській області ДПП старший сержант поліції ОСОБА_3 пояснив, що особовий склад роти № 5 батальйону № 4 УПП в Харківській області ДПП був залучений до несення служби відповідно до дислокацій сил та засобів. Інформація по несенню служби була доведена зазначеному підрозділу за допомогою службових чатів, а також особистими повідомленнями в особисті чати месенджера. В телефонній бесіді капітаном поліції ОСОБА_4 особисто було повідомлено лейтенанту поліції ОСОБА_1 про необхідність прибути до місця несення служби, проте в зазначені дати останній не з`явився. З 01.03.2022 мобільний телефон лейтенанта поліції ОСОБА_1 був вимкнений. Місцезнаходження та причини невиходу останнього на службу невідомі, так як він на зв`язок не виходив.

Також, опитаний командир батальйону № 4 УПП в Харківській області ДПП майор поліції ОСОБА_5 у власному поясненні зазначив відомості, які аналогічні інформації викладеній в поясненнях старшого сержанта поліції ОСОБА_3 . Копія пояснень вказаних осіб надані разом з висновком службового розслідування, які містяться в матеріалах справи.

З метою більш детального встановлення обставин та причин, що призвели до можливого порушення службової дисципліни з боку лейтенанта поліції ОСОБА_1 , а також реалізації його права на захист, засобами електронної комунікації 14.05.2022 за № 308з/41/14/02-2022 направлений виклик про необхідність прибуття о 10.00 18.05.2022 за адресою: АДРЕСА_1 для надання відповідних письмових пояснень в рамках проведення службового розслідування, призначеного наказом ДПП «Про призначення службового розслідування, утворення дисциплінарної комісії та відсторонення від виконання службових обов`язків» від 14.05.2022 № 579. Копії електронних роздруківок також містяться в матеріалах справи.

Так, опитаний інспектор роти № 5 батальйону № 4 УПП в Харківській області ДПП лейтенант поліції ОСОБА_1 пояснив, що 24.02.2022 близько 05.00 ранку збирався на службу до УПП в Харківській області ДПП, почув вибухи, зникло електропостачання. На той час, зі слів опитуваного, він знаходився з дружиною та батьками за адресою: АДРЕСА_2 . Також у цей час зник мобільний зв`язок, але через деякий час він відновився, після чого опитуваний побачив, що оголошено тривогу та всім необхідно прибути до УПП в Харківській області ДПП. Зі слів опитуваного, після цього він на автомобілі поїхав на службу та відпрацював зміну. Близько 09.00 опитуваному зателефонував батько та повідомив, що на території селища вже знаходиться ворожа військова техніка та війська, тому ввечері опитуваний вже не зміг повернутись до своєї сім`ї.

Опитаний повідомив, що 01.03.2022 йому зателефонував командир і повідомив, що всім необхідно вийти на службу, однак опитуваний повідомив, що йому важлива безпека його сім`ї. Після 24.02.2022 опитуваний зброю не здавав та перебував з нею. 01.03.2022 йому зателефонував батько і повідомив, що вони будуть виїжджати з місця проживання в напрямку російської федерації з причини того, що вже близько тижня працювала артилерія і були влучання на вулицю, внаслідок чого було поранено сусідку і в дружини може пропасти молоко, навіть якщо не буде обстрілів. Опитаний розумів те, що може статися, так як всі знають, що він є працівником поліції, у зв`язку з чим вирішив вимкнути телефон та не виходити на зв`язок задля уникнення негативних наслідків для родини та держави.

03.03.2022 року ОСОБА_1 прийнято рішення про виїзд до міста Дніпра задля того щоб його ніхто не бачив та щоб було чим харчуватись. Опитуваний також повідомив, що в цей час він підтримував зв`язок з родиною через мобільні пристрої родичів, котрі повідомили, що виїхали до Білгородської області і знаходились там деякий час з причини того, що не могли виїхати через карантин внаслідок поширення короновірусної інфекції, після чого намагались виїхати через Білорусь до Польщі, однак їх не випускали, так само як і через територію російської федерації до Латвії. В подальшому знаходились в таборі біля міста Липецьк, Через деякий час вони змогли виїхати з росії до Фінляндії. Автор пояснення зазначає, що в той час коли родичі знаходились в таборах, а також на митниці російської федерації, їх постійно опитували про місце перебування, на що родичі відповідали, що опитуваний в поліції вже не працює з 24.02.2022 та зв`язку з ним немає. 06.03.2022, 10.03,2022, 14.03.2022 опитуваний знаходився в місті Дніпро і переховувався з причини того, що переймався за життя і здоров`я родичів, які на той час ще знаходились на території росії. Десь в кінці березня - на початку квітня, родичі змогли виїхати до Фінляндії, однак ще дуже хвилювались через усі події. Після чого, родичі повернулись до України та приїхали до міста Дніпро. Опитуваний повідомив, що він зрозумів, що з родичами все добре та прибув до УПП в Харківській області ДПП, де в нього вилучили табельну вогнепальну зброю, службове посвідчення та спеціальний жетон, а також повідомили що його звільнено з лав НПУ. Однак, 14.05.2022 опитуваному повідомили, що його було поновлено і йому потрібно прибути 18.05.2022 для надання пояснень. 02.03.2022 йому стало відомо від батька, що у будинку, де він жив з дружиною останнім часом, оселилися війська російської федерації, в цьому ж будинку знаходяться його документи, формений одяг та документи дружини, а також їм відомо місце мешкання опитуваного в місті Харкові. Родичам, які перетнули кордон російської федерації, спецслужби повідомили що перевірять де працює опитуваний. Копія пояснень надані разом з висновком службового розслідування, які містяться в матеріалах справи.

У висновку службового розслідування також зазначено, що опитаний заступник начальника управління - начальник ВЧС УПП в Харківській області ДПП капітан поліції ОСОБА_6 також надав пояснення, в яких відмітив, що інспектор роти № 5 батальйону № 4 УПП в Харківській області ДПП лейтенант поліції ОСОБА_1 не виходив на службу без поважних причин 06.03.2022, 10.03.2022 та 14.03.2022. Про необхідність несення служби та дати чергувань останнього повідомлено в телефонному режимі заздалегідь - 25.02.2022, 26.02.2022, 28.02.2022, проте з 02.03.2022 з лейтенантом поліції ОСОБА_1 зв`язок вже був відсутній. Місцезнаходження та причини невиходу останнього на службу невідомі. Копія пояснень надані разом з висновком службового розслідування, які містяться в матеріалах справи.

Таким чином, в ході службового розслідування комісія дійшла висновку, що лейтенант поліції ОСОБА_1 06.03.2022, 10.03.2022 та 14.03.2022 самоусунувся від виконання основних та додаткових завдань, покладених на ДПП в умовах правового режиму воєнного стану, оголошеного на всій території України, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України.

Обставин, що свідчать про поважність відсутності на службі 06.03.2022, 10.03.2022 та 14.03.2022 інспектора роти № 5 батальйону № 4 УПП в Харківській області ДПП лейтенанта поліції ОСОБА_1 під час службового розслідування не встановлено.

Таким чином, подальше проходження служби та виконання функціональних обов`язків лейтенантом поліції ОСОБА_1 не с доцільним.

На підставі зібраних під час службового розслідування матеріалів інспекторами встановлено, що лейтенант поліції ОСОБА_1 вчинив дисциплінарний проступок, що виразився у невиході на службу без поважних причин у визначені дні, а саме з 06.03.2022 року до 14.03.2022 року.

За вчинення дисциплінарного проступку, що виразився в порушенні вимог пунктів 1, 2, 4, 5, 8 та 13 частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту НПУ, Присяги працівника поліції, визначеної частиною першою статті 64 Закону України «Про Національну поліцію», пунктів 1 та 2 частини першої статті 18, частини другої статті 24 Закону України «Про Національну поліцію», абзаців другого та третього пункту 1 розділу II Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 09.11.2016 №1179, відповідно до пункту 7 частини третьої статті 13 Дисциплінарного статуту НПУ до інспектора роти № 5 батальйону № 4 УПП в Харківській області ДПП лейтенанта поліції ОСОБА_1 вирішено застосувати дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення із служби в поліції.

На підставі викладеного, дисциплінарною комісією вирішено застосувати до інспектора роти № 5 батальйону № 4 УПП в Харківській області ДПП лейтенанта поліції ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.

У зв`язку з чим наказом Департаменту патрульної поліції від 27.05.2022 року №319 "Про застосування до працівників УПП в Харківській області ДПП дисциплінарних стягнень" (пункт 25 наказу) застосовано до інспектора роти № 5 батальйону № 4 УПП в Харківській області ДПП лейтенанта поліції ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.

З вказаним наказом позивача ознайомлено, що підтверджено актом про ознайомлення від 30.05.2022 року.

Так, наказом Департаменту патрульної поліції від 10.06.2022 року №842 о/с "По особовому складу" звільнено зі служби інспектора роти № 5 батальйону № 4 УПП в Харківській області ДПП лейтенанта поліції ОСОБА_1 (0168941) за п.6 ч.1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію" (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України).

З вказаним наказом позивача ознайомлено під особистий підпис 10.06.2022 року, що підтверджено самим позивачем в позові.

Вважаючи необґрунтованими накази Департаменту патрульної поліції від 27.05.2022 року №319 "Про застосування до працівників УПП в Харківській області ДПП дисциплінарних стягнень" (пункт 25 наказу), а також від 10.06.2022 року №842 о/с про звільнення зі служби в поліції (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби), позивач звернувся до суду з даним позовом.

По суті спірних правовідносин, суд зазначає наступне.

Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини у даній справі врегульовані Законом України Про Національну поліцію від 02.07.2015 року №580-VIII (далі - Закон №580-VIII), Дисциплінарним статутом Національної поліції, затвердженим Законом України Про Дисциплінарний статут Національної поліції України від 15.03.2018 року №2337-VIII (далі - Дисциплінарний статут НПУ), Порядком проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затвердженим наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2018 року №893, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 28.11.2018 року №1355/32807 (далі Порядок №893).

Так, відповідно до пункту першого частини першої статті 18 Закону №580-VIII поліцейський зобов`язаний неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського.

Згідно частини першої статті 19 Закону №580-VIII у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть, зокрема, дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 77 Закону №580-VIII, поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом (частини перша та друга статті 19 Закону №580-VIII).

Згідно частини першої статті 14 Дисциплінарного статуту НПУ, службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.

Відповідно до частини другої статті 14 Дисциплінарного статуту НПУ, службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.

Частинами третьою та четвертою статті 14 Дисциплінарного статуту НПУ передбачено, що службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення. Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Згідно частини десятої статті 14 Дисциплінарного статуту НПУ, порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.

Так, згідно пункту 1 розділу V Проведення службового розслідування дисциплінарною комісією Порядку №893 проведення службового розслідування полягає в діяльності дисциплінарної комісії із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин його вчинення, установлення причин і умов учинення дисциплінарного проступку, вини поліцейського, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин учинення дисциплінарних проступків.

Відповідно до пункту 4 розділу V Проведення службового розслідування дисциплінарною комісією Порядку №893, службове розслідування має встановити: наявність чи відсутність складу дисциплінарного проступку в діянні (дії чи бездіяльності) поліцейського, з приводу якого (якої) було призначено службове розслідування; наявність чи відсутність порушень положень законів України чи інших нормативно-правових актів, організаційно-розпорядчих документів або посадових інструкцій; ступінь вини кожної з осіб, що вчинили дисциплінарний проступок; обставини, що пом`якшують або обтяжують ступінь і характер відповідальності поліцейського чи знімають безпідставні звинувачення з нього; відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; вид і розмір заподіяної шкоди; причини та умови, що призвели до вчинення дисциплінарного проступку.

Згідно пункту 7 розділу V Проведення службового розслідування дисциплінарною комісією Порядку №893, збирання та перевірка матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського у разі розгляду справи у формі письмового провадження здійснюються зазвичай шляхом: одержання пояснень щодо обставин справи від поліцейського, стосовно якого проводиться службове розслідування, та від інших осіб; одержання в органах, закладах, установах поліції та їх підрозділах чи за запитом в інших органах державної влади та органах місцевого самоврядування необхідних документів або їх копій та долучення до матеріалів справи; отримання консультацій спеціалістів з питань, що стосуються службового розслідування. У разі розгляду справи у формі письмового провадження рішення дисциплінарною комісією приймається без повідомлення та (або) виклику інших учасників службового розслідування на підставі наявних у справі матеріалів.

Пунктом 3 розділу VI Порядку №893 встановлено, що строк проведення службового розслідування, його продовження, порядок обчислення строку службового розслідування визначаються статтею 16 Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Згідно частин 1, 2 статті 16 Дисциплінарного статуту, службове розслідування проводиться та має бути завершено не пізніше одного місяця з дня його призначення керівником. У разі потреби за вмотивованим письмовим рапортом (доповідною запискою) голови дисциплінарної комісії, утвореної для проведення службового розслідування, його строк може бути продовжений наказом керівника, який призначив службове розслідування, або його прямим керівником, але не більш як на один місяць. При цьому загальний строк проведення службового розслідування не може перевищувати 60 календарних днів.

Службове розслідування вважається завершеним у день затвердження керівником, який призначив службове розслідування, чи особою, яка його заміщує, висновку за результатами службового розслідування. Якщо закінчення строку проведення службового розслідування припадає на вихідний чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день (частина 4 статті 16 Дисциплінарного статуту).

Пунктом другим розділу VI Порядку №893 передбачено, що підсумковим документом службового розслідування є висновок службового розслідування, який складається зі вступної, описової та резолютивної частин. Висновок службового розслідування готує і підписує дисциплінарна комісія.

З приводу викладених позивачем в позовній заяві тверджень, що відповідачем порушено процедуру проведення службового розслідування, суд наголошує, що порушення процедури прийняття рішення суб`єктом владних повноважень саме по собі може бути підставою для визнання його протиправним та скасування у разі, коли таке порушення безпосередньо могло вплинути на зміст прийнятого рішення.

Певні дефекти адміністративного акту можуть не пов`язуватись з його змістом, а стосуватися процедури його ухвалення. У такому разі можливі дві ситуації: внаслідок процедурного порушення такий акт суперечитиме закону (тоді акт є нікчемним), або допущене порушення не вплинуло на зміст акту (тоді наслідків для його дійсності не повинно наставати взагалі).

Виходячи із міркувань розумності та доцільності, деякі вимоги до процедури прийняття акту необхідно розуміти не як вимоги до самого акту, а як вимоги до суб`єктів владних повноважень, уповноважених на їх прийняття.

Так дефектні процедури прийняття адміністративного акту, як правило, тягнуть настання дефектних наслідків (ultra vires action - invalid act). Разом із тим, не кожен дефект акту робить його неправомірним.

Стосовно ж процедурних порушень, то в залежності від їх характеру такі можуть мати наслідком нікчемність або оспорюваність акту, а в певних випадках, коли йдеться про порушення суто формальні, взагалі не впливають на його дійсність.

У відповідності до практики Європейського Суду з прав людини, скасування акту адміністративного органу з одних лише формальних мотивів не буде забезпечувати дотримання балансу принципу правової стабільності та справедливості.

Таким чином ключовим питанням при наданні оцінки процедурним порушенням, допущеним під час прийняття суб`єктом владних повноважень рішення, є співвідношення двох базових принципів права: протиправні дії не тягнуть за собою правомірних наслідків і, на противагу йому, принцип формальне порушення процедури не може мати наслідком скасування правильного по суті рішення.

Межею, що розділяє істотне (фундаментальне) порушення від неістотного, є встановлення такої обставини: чи могло бути іншим рішення суб`єкта владних повноважень за умови дотримання ним передбаченої законом процедури його прийняття.

Відповідно до ч.5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 23.04.2020 року у справі №813/1790/18, від 06.02.2020 року у справі №300/1406/19 року та підлягає обов`язковому застосуванню судом до спірних правовідносин в силу вимог ч. 5 ст. 242 КАС України.

Щодо суті встановлених в ході службового розслідування,

Щодо суті встановлених в ході службового розслідування, проведеного дисциплінарною комісією ДПП у відношенні ОСОБА_1 , які зафіксовані у висновку службового розслідування від 26.05.2022 року, та які стали підставою для винесення спірних наказів Департаменту патрульної поліції від 27.05.2022 року №319 "Про застосування до працівників УПП в Харківській області ДПП дисциплінарних стягнень" (пункт 25 наказу), а також від 10.06.2022 року №842 о/с про звільнення зі служби в поліції (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби), суд зазначає наступне.

Порядок застосування дисциплінарних стягнень визначений статтею 19 Дисциплінарного статуту.

Згідно частини першої статті 19 Дисциплінарного статуту, у висновку за результатами службового розслідування зазначаються: 1) дата і місце складання висновку, прізвище та ініціали, посада і місце служби членів дисциплінарної комісії, що проводила службове розслідування; 2) підстава для призначення службового розслідування; 3) обставини справи, зокрема обставини вчинення поліцейським дисциплінарного проступку; 4) пояснення поліцейського щодо обставин справи; 5) пояснення інших осіб, яким відомі обставини справи; 6) пояснення безпосереднього керівника поліцейського щодо обставин справи; 7) документи та матеріали, що підтверджують та/або спростовують факт вчинення дисциплінарного проступку; 8) відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; 9) причини та умови, що призвели до вчинення проступку, вжиті або запропоновані заходи для їх усунення, обставини, що знімають з поліцейського звинувачення; 10) висновок щодо наявності або відсутності у діянні поліцейського дисциплінарного проступку, а також щодо його юридичної кваліфікації з посиланням на положення закону; 11) вид стягнення, що пропонується застосувати до поліцейського у разі наявності в його діянні дисциплінарного проступку.

Згідно частини третьої статті 19 Дисциплінарного статуту під час визначення виду стягнення дисциплінарна комісія враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

Частиною четвертою та п`ятою статті 19 Дисциплінарного статуту визначено, що обставинами, що пом`якшують відповідальність поліцейського, є: 1) усвідомлення та визнання своєї провини у вчиненні дисциплінарного проступку; 2) попередня бездоганна поведінка; 3) високі показники виконання повноважень, наявність заохочень та державних нагород; 4) вжиття заходів щодо запобігання, відвернення або усунення негативних наслідків, які настали або можуть настати внаслідок вчинення дисциплінарного проступку, добровільне відшкодування завданої шкоди; 5) вчинення проступку під впливом погрози, примусу або через службову чи іншу залежність; 6) вчинення проступку внаслідок неправомірних дій керівника. Для цілей застосування конкретного виду дисциплінарного стягнення можуть враховуватися й інші, не зазначені у частині четвертій цієї статті, обставини, що пом`якшують відповідальність поліцейського.

Згідно частини шостої статті 19 Дисциплінарного статуту обставинами, що обтяжують відповідальність поліцейського, є: 1) вчинення дисциплінарного проступку у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння; 2) вчинення дисциплінарного проступку повторно до зняття в установленому порядку попереднього стягнення; 3) вчинення дисциплінарного проступку умисно на ґрунті особистої неприязні до іншого поліцейського, службовця, у тому числі керівника, чи помсти за дії чи рішення стосовно нього; 4) настання тяжких наслідків, у тому числі збитків, завданих вчиненням дисциплінарного проступку; 5) вчинення дисциплінарного проступку на ґрунті ідеологічної, релігійної, расової, етнічної, гендерної чи іншої нетерпимості.

Частиною сьомою названої вище статті передбачено, що у разі встановлення вини поліцейського за результатами проведеного службового розслідування видається письмовий наказ про застосування до поліцейського одного з видів дисциплінарного стягнення, передбаченого статтею 13 цього Статуту, зміст якого оголошується особовому складу органу поліції.

Згідно частини восьмої статті 19 Дисциплінарного статуту під час визначення виду стягнення керівник враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

Відповідно до частини одинадцятої статті 19 Дисциплінарного статуту у разі вчинення поліцейським незначного проступку керівник може обмежитися його попередженням про необхідність дотримання службової дисципліни.

Згідно частини першої статті 24 Дисциплінарного статуту поліцейський має право оскаржити застосоване до нього дисциплінарне стягнення протягом місяця з дня його виконання (реалізації) шляхом подання рапорту до прямого керівника особи, яка застосувала дисциплінарне стягнення, а також шляхом звернення до суду в установленому порядку.

Отже, в ході службового розслідування з`ясовуються обставини, з приводу яких воно було призначене, встановлюється наявність чи відсутність вини порушника у вчиненні дисциплінарного проступку, обставини, що пом`якшують чи обтяжують ступінь його відповідальності, а також ставлення до скоєного, та в разі підтвердження факту вчинення дисциплінарного проступку виконавцем службового розслідування вноситься пропозиція про застосування до винної особи конкретного дисциплінарного стягнення.

У висновку службового розслідування від 26.05.2022 року зазначено, що на підставі зібраних під час службового розслідування матеріалів інспекторами встановлено, що майор поліції ОСОБА_1 вчинив дисциплінарний проступок, що виразився у невиході на службу без поважних причин з 06.03.2022 року до 14.03.2022 року.

Тобто, останнім порушено вимоги пунктів 1, 2, 4, 5, 8 та 13 частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту НПУ, Присяги працівника поліції, визначеної частиною першою статті 64 Закону України «Про Національну поліцію», пунктів 1 та 2 частини першої статті 18, частини другої статті 24 Закону України «Про Національну поліцію», абзаців другого та третього пункту 1 розділу II Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 09.11.2016 №1179, відповідно до пункту 7 частини третьої статті 13 Дисциплінарного статуту НПУ.

Також, у висновку службового розслідування зазначено, що під час проведення службового розслідування, обставин, які пом`якшують провину майора поліції ОСОБА_1 не встановлено. Крім того, дані дії майор поліції ОСОБА_1 вчиняв в умовах воєнного стану та військовою агресією Російської Федерації проти України.

Наказом Департаменту патрульної поліції від 27.05.2022 року №319 "Про застосування до працівників УПП в Харківській області ДПП дисциплінарних стягнень" (пункт 25 наказу) застосовано до інспектора роти № 5 батальйону № 4 УПП в Харківській області ДПП лейтенанта поліції ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.

З вказаним наказом позивача ознайомлено, що підтверджено актом про ознайомлення від 30.05.2022 року.

Так, наказом Департаменту патрульної поліції від 10.06.2022 року №842 о/с "По особовому складу" звільнено зі служби інспектора роти № 5 батальйону № 4 УПП в Харківській області ДПП лейтенанта поліції ОСОБА_1 (0168941) за п.6 ч.1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію" (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України).

Підстава: наказ Департаменту патрульної поліції від 27.05.2022 року №319 "Про застосування до працівників УПП в Харківській області ДПП дисциплінарних стягнень".

З вказаним наказом позивача ознайомлено під особистий підпис 10.06.2022 року, що підтверджено самим позивачем в позові.

З приводу невиходу ОСОБА_1 на службу без поважних причин з 06.03.2022 року до 14.03.2022 року без попередження свого керівника, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 5 Дисциплінарного статуту, поліцейський отримує наказ від керівника в порядку підпорядкованості та зобов`язаний неухильно та у визначений строк точно його виконувати. Забороняється обговорення наказу чи його критика. За відсутності можливості виконати наказ поліцейський зобов`язаний негайно повідомити про це безпосередньому керівнику з обґрунтуванням причин невиконання і повідомленням про вжиття заходів до подолання перешкод у виконанні наказу.

У висновку службового розслідування зазначено, що лейтенант поліції ОСОБА_1 не вийшов на службу 06.03.2022, 10.03.2022 та 14.03.2022 року без поважних причин, тобто самоусунувся від виконання основних та додаткових завдань, покладених на ДПП в умовах правового режиму воєнного стану, оголошеного на всій території України, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України.

За фактом відсутності на службі інспектора роти № 5 батальйону № 4 УПП в Харківській області ДПП лейтенанта поліції Хоменка Ю.С., уповноваженими особами УПП в Харківській області ДПП складено акти про відсутність на службі 06.03.2022, 10.03.2022 та 14.03.2022. Копії актів про відсутність на службі надані разом з висновком службового розслідування, які містяться в матеріалах справи.

Відповідно до частини 1 статті 27 розділу V "Особливості проведення службового розслідування в період дії воєнного стану" Дисциплінарного статуту НПУ, під час проведення службового розслідування уповноважена особа зобов`язана запропонувати поліцейському або іншій особі, обізнаній з обставинами вчинення дисциплінарного проступку, надати пояснення.

Опитаний в ході службового розслідування лейтенант поліції ОСОБА_1 пояснив, що 24 лютого 2022 року, тобто у день введення Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 воєнного стану на території України, він знаходився з дружиною та батьками за адресою: АДРЕСА_2 . Так, 01.03.2022 йому зателефонував командир і повідомив, що всім необхідно вийти на службу.

03.03.2022 року ОСОБА_1 прийнято рішення про виїзд до міста Дніпра. Так, 06.03.2022, 10.03.2022, 14.03.2022 опитуваний знаходився в місті Дніпро і переховувався з причини того, що переймався за життя і здоров`я родичів, які на той час ще знаходились на території росії. Крім того, ОСОБА_1 вирішив вимкнути телефон та не виходити на зв`язок задля уникнення негативних наслідків для родини та держави.

В поясненнях позивач також повідомляв, що на початку квітня, родичі змогли виїхати до Фінляндії, після чого, родичі повернулись до України та приїхали до міста Дніпро. Прибувши до УПП в Харківській області ДПП в нього вилучили табельну вогнепальну зброю, службове посвідчення та спеціальний жетон, а також повідомили що його звільнено з лав Національної поліції України. Однак, 14.05.2022 йому стало відомо про те, що йому потрібно прибути 18.05.2022 року до УПП в Харківській області ДПП для надання пояснень, необхідних в ході проведення службового розслідування відносно нього. Копія пояснень надані разом з висновком службового розслідування, які містяться в матеріалах справи.

З пояснень позивача слідує, що в період з 06.03.2022 року до 14.05.2022 року позивач не перебував на службі в місті Харкові, оскільки знаходився в цей період в місті Дніпро.

Так, опитаний в ході службового розслідування поліцейський роти № 5 батальйону № 4 УПП в Харківській області ДПП старший сержант поліції ОСОБА_3 пояснив, що особовий склад роти № 5 батальйону № 4 УПП в Харківській області ДПП був залучений до несення служби відповідно до дислокацій сил та засобів. Інформація по несенню служби була доведена зазначеному підрозділу за допомогою службових чатів, а також особистими повідомленнями в особисті чати месенджера. В телефонній бесіді капітаном поліції ОСОБА_4 особисто було повідомлено лейтенанту поліції ОСОБА_1 про необхідність прибути до місця несення служби, проте в зазначені дати (06.03.2022, 10.03.2022, 14.03.2022) останній не з`явився.

Крім того, з 01.03.2022 мобільний телефон лейтенанта поліції ОСОБА_1 був вимкнений. Місцезнаходження та причини невиходу останнього на службу невідомі, так як він на зв`язок не виходив.

Також, опитаний командир батальйону № 4 УПП в Харківській області ДПП майор поліції ОСОБА_5 у власному поясненні зазначив відомості, які аналогічні інформації викладеній в поясненнях старшого сержанта поліції ОСОБА_3 . Копії пояснень вказаних осіб надані разом з висновком службового розслідування, які містяться в матеріалах справи.

У висновку службового розслідування зазначено, що опитаний заступник начальника управління - начальник ВЧС УПП в Харківській області ДПП капітан поліції ОСОБА_6 також надав пояснення, в яких відмітив, що інспектор роти № 5 батальйону № 4 УПП в Харківській області ДПП лейтенант поліції ОСОБА_1 не виходив на службу без поважних причин 06.03.2022, 10.03.2022 та 14.03.2022. Про необхідність несення служби та дати чергувань останнього повідомлено в телефонному режимі заздалегідь - 25.02.2022, 26.02.2022, 28.02.2022, проте з 02.03.2022 з лейтенантом поліції ОСОБА_1 зв`язок вже був відсутній. Місцезнаходження та причини невиходу останнього на службу йому невідомі.

Так, на поданий запит УПП в Харківській області ДПП від 14.05.2022 року за вих. № 2116 в рамках проведення службового розслідування до Харківського управління ДВБ отримано відповідь від 18.05.2022 № 135/42-20/02-2022 про те, що лейтенант поліції ОСОБА_1 державний кордон України не перетинав. Копія пояснень надана разом з висновком службового розслідування, яка міститься в матеріалах справи.

Суд звертає увагу, що наказом начальника ДПП від 07.12.2020 № 925 о/с позивача призначено на посаду інспектора роти № 5 батальйону № 4 УПП в Харківській області ДПП.

Відповідно до Положення про УПП в Харківській області ДПП, затвердженого наказом ДПП від 07.11.2015 № 1/5, УПП в Харківській області ДПП є територіальним (відокремленим) підрозділом Департаменту патрульної поліції та згідно з законодавством України реалізовує свої повноваження на території Харківської області.

Отже, відповідно до займаної посади, ОСОБА_1 повинен був виконувати свої службові обов`язки та реалізовувати свої повноваження виключно на території міста Харків та Харківської області.

Натомість, 06.03.2022, 10.03.2022 та 14.03.2022 лейтенант поліції ОСОБА_1 був відсутній на службі, про що уповноваженими особами УПП в Харківській області ДПП складено акти про відсутність на службі від 06.03.2022, від 10.03.2022 та від 14.03.2022, які були досліджені в ході проведення службового розслідування та копії яких містяться в матеріалах справи.

В своїх поясненнях лейтенант поліції ОСОБА_1 з приводу своєї відсутності на службі в місті Харкові зазначив, що 03.03.2022 року ним прийнято рішення про виїзд до міста Дніпра з причини того, що він переймався за життя і здоров`я родичів, які на той час ще знаходились на території іншої країни. Крім того, ОСОБА_1 вирішив вимкнути телефон та не виходити на зв`язок задля уникнення негативних наслідків для родини та держави. В поясненнях позивач також повідомляв, що на початку квітня, родичі змогли виїхати до Фінляндії, після чого, родичі повернулись до України та приїхали до міста Дніпро. Прибувши до УПП в Харківській області ДПП 14.05.2022 року, в нього вилучили табельну вогнепальну зброю, службове посвідчення та спеціальний жетон.

Тобто, в період з 03.03.2022 року до 14.05.2022 року позивач був відсутній на службі в місті Харкові, перебував на території міста Дніпра, керівництво УПП в Харківській області ДПП та свого безпосереднього керівника про від`їзд до іншого міста не повідомляв, що ним самим підтверджено в письмових поясненнях та у позовній заяві. При цьому, телефон ОСОБА_1 в цей період був вимкнений, на зв`язок з керівництвом УПП в Харківській області ДПП він не виходив, що також ним підтверджено.

При цьому, ОСОБА_1 в своїх поясненнях не заперечував, що він не повідомляв та не отримував дозволу у свого безпосереднього керівництва на виїзд за межі міста Харкова в напрямку міста Дніпра, що також зафіксовано висновком службового розслідування від 26.05.2022 року.

Вказаного також не спростовано позивачем наданими до суду поясненнями та документами.

Стосовно факту перебування позивача з 03.03.2022 року до 14.05.2022 року на території міста Дніпра, необхідно зазначити наступне.

Наказом Національної поліції України №190 від 10.03.2022 «Про деякі питання проходження служби поліцейськими на період дії воєнного стану» наказано: 1. поліцейським, які перебувають поза місцем несення служби протягом 1 доби прибути до найближчого органу поліції для реєстрації та постановки на облік, а саме: - поліцейським, для яких проїзд у регіон місця проживання служби є неможливим у зв`язку з об`єктивними причинами (тимчасова окупація, повне зупинення транспортного сполучення); - поліцейським, які виховують одного або більше дітей віком до 18 років або на утриманні яких перебувають батьки, що потребують стороннього догляду, та виїхали з метою супроводу дітей в евакуацію, та чоловіки (дружини) яких є поліцейськими, військовослужбовцями або особами рядового чи начальницького складу служби цивільного захисту, задіяними до виконання службових обов`язків за місцем проходження служби; - поліцейським, які мають статус одинокої матері (батька).

На період дії воєнного стану підпорядкувати поліцейських, визначених пунктом 1 цього наказу, керівникам територіальних органів поліції на території обслуговування яких перебувають указані поліцейські.

Отже, перебуваючи у місті Дніпрі позивач повинен був прибути протягом однієї доби до найближчого органу поліції для реєстрації та постановки на облік, його, відповідно повинні були підпорядкувати на території обслуговування, в якій він перебував.

Проте, доказів прибуття ОСОБА_1 протягом однієї доби до найближчого органу поліції для реєстрації та постановки на облік у місті Дніпрі, матеріали справи не містять.

За будь-яких обставин як у робочий, так і в неробочий час поліцейський зобов`язаний дотримуватися норм професійної етики (пункт 3 Розділу IV Правил етичної поведінки поліцейських № 1179).

Суд звертає увагу, що положеннями частини 4 статті 8 Закону Про Національну поліцію визначено, що під час дії воєнного стану поліція діє згідно із призначенням та специфікою діяльності з урахуванням тих обмежень прав і свобод громадян, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, що визначаються відповідно до Конституції України та Закону України "Про правовий режим воєнного стану".

Статтею 24 Закону Про Національну поліцію установлено, що у разі виникнення загрози державному суверенітету України та її територіальної цілісності, а також у ході відсічі збройної агресії проти України органи та підрозділи, що входять до системи поліції, відповідно до законодавства України беруть участь у виконанні завдань територіальної оборони, забезпеченні та здійсненні заходів правового режиму воєнного стану у разі його оголошення на всій території України або в окремій місцевості.

У ході забезпечення та здійснення заходів правового режиму воєнного стану у разі його оголошення на всій території України або в окремій місцевості, виконання завдань територіальної оборони органи та підрозділи, що входять до системи поліції та дислокуються в межах Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, області, міста Києва, підпорядковуються відповідному начальнику Головного управління Національної поліції в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі, області, місті Києві.

Враховуючи вищевикладене суд вважає, що всі поліцейські з 24.02.2022 року зобов`язані були виконувати як свої безпосередні функціональні обов`язки, так і завдання, пов`язані із захистом територіальної цілісності України.

Частиною 1 статті 12 вказаного вище Закону передбачено, що поліція забезпечує безперервне та цілодобове виконання своїх завдань. Кожен має право в будь-який час звернутися за допомогою до поліції або поліцейського.

Згідно статті 17 Закону України "Про правовий режим воєнного стану", органи державної влади України, Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим та органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, громадські об`єднання, а також громадяни зобов`язані сприяти діяльності військового командування та військових адміністрацій у запровадженні та здійсненні заходів правового режиму воєнного стану на відповідній території.

Крім того, наказом голови Національної поліції України від 08.04.2022 року №242 "Про деякі питання посиленого варіанту службової діяльності на період дії на території України воєнного стану", відповідно до указів Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 Про введення воєнного стану в Україні та від і 4 березня 2022 року № 133/2022 Про продовження строку дії воєнногостану в Україні, наказано керівникам структурних підрозділів центрального органу управління поліції, головних управлінь Національної поліції в Автономній Республіці Крим та м, Севастополі, областях та м. Києві, міжрегіональних територіальних органів Національної поліції України, закладів та установ, що належать до сфери управління Національної поліції України організувати до завершення (скасування) на території України воєнного стану службову діяльність поліцейських, та державних службовців підпорядкованих органів посиленому варіанті згідно з правовими засадами діяльності Національної поліції України в умовах воєнного стан, установити для працівників шестиденний робочий тиждень та відмінити вихідний день - субота та святкові дні.

Суд звертає увагу, що для виконання службових завдань поза місцем постійної служби в іншому населеному пункті та на певний строк для поліцейського передбачені службові відрядження.

Відповідно до пункту 1 розділу ІІ "Направлення поліцейських у службові відрядження" Інструкції про службові відрядження поліцейських у межах України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 02.08.2017 року № 672, при направленні поліцейського у службове відрядження видається наказ, підписаний керівником органу поліції або особою, яка виконує його обов`язки, його першим заступником або заступниками відповідно до розподілу функціональних обов`язків (посадових інструкцій).

У наказі зазначаються пункт призначення, найменування органу поліції, у тому числі його територіального (відокремленого) підрозділу (управління, відділу, відділення), куди відряджено працівника, строк та мета відрядження.

Тобто, підставою для службового відрядження є перш за все наказ, підписаний керівником органу поліції.

У відзиві на позов представник відповідача зауважив, що ОСОБА_1 у службові відрядження з міста Харкова в інший населений пункт (місто Дніпро) не направлявся, відповідний накази виконувати обов`язки не за місцем несення служби керівництвом ДПП та УПП в Харківській області ДПП не видавалися.

Доказів здійснення евакуації співробітників УПП в Харківській області ДПП, зокрема, позивача, матеріали справи не містять, сторонами таких не надавалося. Навпаки, представник відповідача відмітив, що патрульні поліцейські несли службу на території міста Харкова та були залучені до виконання завдань територіальної оборони.

Суд відхиляє посилання позивача на відсутність належних та допустимих доказів в матеріалах службової перевірки щодо не перебування його на робочому місці у вказаний період, оскільки позивач в позові сам підтверджує факт, що з 03.03.2022 року до 14.05.2022 року він був відсутній на службі перебуваючи за межами міста Харкова.

Тобто, 06.03.2022 до 14.03.2022 в умовах воєнного стану позивач не з`явився на службу в місті Харкові без поважних причин, та без відповідних дозволів начальника, без документального оформлення відпустки чи відрядження, на зв`язок з 03.03.2022 року по 14.05.2022 року не виходив, причин поважності цього не надав та не пояснив.

Посилання ОСОБА_1 відсутність будь-яких чітких інструкцій та команд з 25.02.2022 до 02.03.2022 року у передбаченому законом порядку щодо несення служби в період воєнного стану у місті Харкові, суд вважає безпідставними та не приймає їх до уваги як належні, оскільки в матеріалах справи містяться роздруківки розстановки сил та засобів роти № 5 батальйону № 4 УПП в Харківській області ДПП (де проходить службу лейтенант поліції ОСОБА_1 ), які затверджено командиром батальйону №4 УПП в Харківській області ДПП 06.03.2022 року, згідно яких працівники роти № 5 батальйону № 4 УПП в Харківській області ДПП заступали на чергування 25.02.2022, 26.02.2022, 27.02.2022, 28.02.2022, 02.03.2022, 06.03.2022, 10.03.2022 та 14.03.2022, зокрема, визначено дати заступання на чергування ОСОБА_1 .

Отже, зібрані в ході проведення службового розслідування матеріали та долучені до матеріалів справи документи вказують на те, що в період 06.03.2022 до 14.03.2022 року позивач був відсутній на службі в місті Харкові, перебував на території міста Дніпра з 03.03.2022 року до 14.05.2022 року, керівництво УПП в Харківській області ДПП та свого безпосереднього керівника про від`їзд до іншого міста не повідомляв, що ним самим підтверджено в письмових поясненнях та у позовній заяві. При цьому, з 03.03.2022 року до 14.05.2022 року на зв`язок позивач не виходив, причин поважності цього не надав, пояснення з цього приводу не знайшли свого підтвердження ні в ході службового розслідування, ні в ході розгляд справи. При цьому, посилання позивача на факт відсутності комунікації з безпосереднім керівництвом не підтверджене та спростовано матеріалами справи.

Вказане є неприпустимим також зважаючи на введення на території України воєнного стану з 24.02.2022 року, в результаті чого позивач як співробітник поліції зобов`язаний виконувати як свої безпосередні функціональні обов`язки, так і завдання, пов`язані із захистом територіальної цілісності України.

В сукупності вказані вище порушення свідчать про те, що ОСОБА_1 як співробітник поліції своєю поведінкою дискредитує звання рядового і начальницького складу органів Національної поліції.

Дискредитація Національної поліції полягає у вчиненні такого проступку, що підриває довіру та авторитет таких органів і їх працівників в очах громадськості та є несумісними із подальшим проходженням служби. Вчинення дій, що дискредитують органи поліції, пов`язані насамперед із низкою моральних вимог, які пред`являються до них під час здійснення службових функцій та у повсякденному житті.

Вказана позиція викладена Верховним Судом у постанові від 12 квітня 2018 року у справі № 815/3636/15, у якій суд зазначив, що поняття дискредитація перебуває у тісному зв`язку із поняттям дотримання морально-етичних норм та передбачає дії, спрямовані на порушення правил професійної етики та моралі, закріплених у нормативно-правових актах спеціального законодавства, які пред`являються до осіб під час здійснення ними службових функцій та у повсякденному житті. Такі проступки самі по собі або у сукупності підривають довіру та авторитет органів внутрішніх справ в очах громадськості і є несумісним із подальшим проходженням служби, що зумовлює застосування до працівників органів внутрішніх справ, який вчинив діяння, несумісне з посадою, найсуворішого стягнення - звільнення зі служби. Дискредитація звання рядового та начальницького складу є окремою підставою для звільнення, яке не пов`язано із вчиненням правопорушення та набрання чинності рішенням суду.

Відповідно до ч.5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до частини 1 статті 18 Закону України "Про Національну поліцію", поліцейський зобов`язаний: 1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; 2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; 3) поважати і не порушувати прав і свобод людини; 4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я; 5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків; 6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

Згідно пунктів 1, 2, 4, 5, 8, 13 частини 3 статті 1 Дисциплінарного статуту НПУ, службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України "Про Національну поліцію", зобов`язує поліцейського: 1) бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; 2) знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки; 4) безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону; 5) вживати заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського, та негайно інформувати про це безпосереднього керівника; 8) знати і виконувати заходи безпеки під час несення служби, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку; 13) сприяти керівникові в організації дотримання службової дисципліни, інформувати його про виявлені порушення, у тому числі вчинені іншими працівниками поліції.

Частиною 1 статті 59 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

Згідно статті 64 Закону України "Про Національну поліцію" особа, яка вступає на службу в поліції, складає Присягу на вірність Українському народові такого змісту:

Я, (прізвище, ім`я та по батькові), усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки.

Відповідно до пункт 1.1 Розділу ІІІ Наказу Міністерства внутрішніх справ України від 22 лютого 2012 року №155 Про затвердження Правил поведінки та професійної етики осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України, кожен громадянин України, який вступає на службу до органів внутрішніх справ, добровільно покладає на себе обов`язок служіння Українському народові й захисту свободи, демократії, законності та правопорядку.

Пунктом 2.2 Розділу ІІІ вищевказаного Наказу передбачено, що професійний обов`язок працівника полягає в безумовному виконанні закріплених Присягою, законами та професійно-етичними нормами завдань щодо забезпечення надійного захисту правопорядку, законності, громадської безпеки.

Відповідно до п. 3.2 - 3.3 Розділу ІІІ Наказу, службова діяльність працівника органів внутрішніх справ здійснюється відповідно до такого морального принципу як лояльність, що передбачає вірність державі, повагу і коректне ставлення до державних та громадських інститутів, державних службовців.

Працівник не повинен за будь-яких умов зраджувати моральним принципам служби, що відповідають вимогам держави і очікуванням суспільства, їх неухильне дотримання справа честі і обов`язку кожного працівника органів внутрішніх справ.

Пунктом 4.1 Розділу ІІІ Наказу встановлено, що працівник органів внутрішніх справ, керуючись Присягою, відповідно до службового обов`язку, дотримуючись професійних честі і гідності, бере на себе певні моральні зобов`язання, а саме: визнавати пріоритет державних і службових інтересів над особистими у своїй діяльності, виявляти твердість і непримиренність у боротьбі зі злочинцями, застосовуючи для досягнення поставленої мети виключно законні і високоморальні принципи.

Згідно ч. 3 пункту 7.8 Розділу ІІІ Наказу, працівник, який порушує принципи і норми професійної етики, втрачає добре ім`я і честь, дискредитує органи внутрішніх справ.

Суд звертає увагу, що дотримання вище зазначених вимог Дисциплінарного статуту та Правил є обов`язком кожного поліцейського не залежно від того перебуває він під час виконання службових обов`язків чи у позаслужбовий час, що пов`язане з особливостями проходження служби в Національній поліції.

Крім того з тексту Присяги поліцейського, неухильне дотримання якої визначено законом, вбачається, що в основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, недодержання яких утворює факт порушення Присяги. Тому, складаючи Присягу, поліцейський покладає на себе не тільки певні службові зобов`язання, але й моральну відповідальність за їх виконання.

Порушення Присяги слід розуміти як скоєння поліцейським проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як до носія влади, що призводить до приниження авторитету органів поліції та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.

Присяга поліцейського передбачає зобов`язання виконувати обов`язки сумлінно.

Тобто порушення Присяги - це несумлінне, недобросовісне виконання обов`язків поліцейським. Про несумлінність дій (бездіяльності) поліцейського свідчить невиконання обов`язків умисно або внаслідок недбалого ставлення до них.

Невиконання чи неналежне виконання поліцейським службової дисципліни є дисциплінарним проступком, вчинення якого є підставою для дисциплінарної відповідальності.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 05.03.2020 року по справі №815/4478/16.

Вимоги морального змісту віднесені до службово-трудових обов`язків працівників поліції. Приймаючи присягу, позивач зобов`язався вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки (постанова Верховного Суду від 25.04.2019 у справі №816/604/17).

Верховним Судом у постанові від 02.10.2018 року по справі №815/4463/17 сформована правова позиція щодо того, що в основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, порушення яких утворює факт порушення Присяги. Під порушення Присяги працівника поліції слід розуміти скоєння працівником поліції проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як носія влади, що призводить до приниження авторитету поліції та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.

Суд звертає увагу на те, що як охоронець громадського порядку, держава має моральне зобов`язання бути взірцевою, вона повинна стежити за тим, щоб такими були й державні органи, що захищають публічний порядок (рішення ЄСПЛ від 19.06.2001 у справі Звежинський проти Польщі (заява № 34049/96), рішення ЄСПЛ від 19.04.2007 у справі Вільхо Ескелінен та інші проти Фінляндії (заява № 63235/00).

Згідно із частиною 2 ст. 19 Закону України "Про Національну поліцію", підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Як вже зазначалося, Законом України від 15.03.2018 року №2337-VІІІ затверджено Дисциплінарний статут Національної поліції України, який визначає сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження.

Відповідно до статті 1 Дисциплінарного статуту НПУ, службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Згідно частини другої статті 1 Дисциплінарного статуту НПУ, службова дисципліна ґрунтується на створенні необхідних організаційних та соціально-економічних умов для чесного, неупередженого і гідного виконання обов`язків поліцейського, повазі до честі і гідності поліцейського, вихованні сумлінного ставлення до виконання обов`язків поліцейського шляхом зваженого застосування методів переконання, заохочення та примусу.

Службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України "Про Національну поліцію", зобов`язує поліцейського, у тому числі: бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки; утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України; безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону; під час несення служби поліцейському заборонено перебувати у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння (пункти 1, 2 4, 6 та 14 частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту НПУ).

Відповідно до статті 11 Дисциплінарного статуту, за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

За вчинення адміністративних правопорушень поліцейські несуть дисциплінарну відповідальність відповідно до цього Статуту, крім випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Поліцейських, яких в установленому порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або цивільно-правової відповідальності, одночасно може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності згідно з цим Статутом.

Згідно статті 12 Дисциплінарного статуту НПУ, дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Відповідно до частини першої статті 13 Дисциплінарного статуту НПУ, дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.

Згідно частини другої статі 13 Дисциплінарного статуту НПУ, дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.

Частиною третьою статті 13 Дисциплінарного статуту НПУ визначено, що до поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.

Відповідно до ч.7 ст. 19 Дисциплінарного статуту НПУ, у разі встановлення вини поліцейського за результатами проведеного службового розслідування видається письмовий наказ про застосування до поліцейського одного з видів дисциплінарного стягнення, передбаченого статтею 13 цього Статуту, зміст якого оголошується особовому складу органу поліції.

Отже, в разі протиправних діянь та вчинення дисциплінарного проступку, поліцейський несе дисциплінарну відповідальність у вигляді стягнення, вид якого визначається в залежності від характеру вини та скоєного проступку. При цьому, характер вини та ступень тяжкості дисциплінарного проступку (неналежне виконання посадових обов`язків, вчинення дій або бездіяльності під час несення служби, що підривають авторитет поліції, тощо) визначається під час проведення у відношенні поліцейського службового розслідування, в результаті чого і обирається вид дисциплінарного стягнення, який застосовується до винної особи.

Суд звертає увагу на те, що Законом України Про Дисциплінарний статут Національної поліції України не передбачено будь-яких критеріїв тяжкості проступку, за який поліцейський несе дисциплінарну відповідальність і відповідно до якого необхідно застосовувати той чи інший вид дисциплінарного стягнення.

Застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення із служби в поліції є крайнім заходом дисциплінарного впливу, проте його застосування здійснюється на розсуд уповноваженої особи з урахуванням обставин у справі та не потребує наведення неможливості застосування інших видів дисциплінарних стягнень.

Таким чином, начальникові ГУНП у Харківській області одноособово надано право приймати рішення відповідно до поліцейських про застосовування виду дисциплінарного стягнення виходячи із тяжкості вчинення проступку.

Аналогічна позиція про застосування норм права у схожих правовідносинах викладена у постанові Верховного Суду від 12.10.2018 року у справі № 807/754/17, яка також враховується судом при вирішенні даної справи відповідно до ч.5 ст. 242 КАС України.

Суд звертає увагу, що позивачем вчинено дисциплінарний проступок у вигляді залишення місця несення служби у період дії на всій території України воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022, затвердженого Законом України №2102-IX, який триває на теперішній час.

Відповідно до частини 1 статті 29 розділу V "Особливості проведення службового розслідування в період дії воєнного стану" Дисциплінарного статуту НПУ, у разі встановлення за результатами службового розслідування в діях поліцейського дисциплінарного проступку видається письмовий наказ про застосування до нього одного з видів дисциплінарного стягнення з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Згідно положень частини 3 статті 13 Дисциплінарного статуту НПУ, до поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.

Положеннями частини 2 статті 29 розділу V "Особливості проведення службового розслідування в період дії воєнного стану" Дисциплінарного статуту НПУ також визначено, що дисциплінарні стягнення застосовуються в порядку зростання від менш суворого, яким є зауваження, до більш суворого - звільнення зі служби в поліції.

Дисциплінарні проступки такі, як залишення місця несення служби без поважних причин, не можуть бути віднесені до незначних дисциплінарних проступків.

Крім того, необхідно зазначити, що суттєвою обставиною, за якої застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції є той факт, що Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022, затвердженого Законом України №2102-IX, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який діє на теперішній час, тобто той стан, коли з 24.02.2022 на співробітників поліції покладено виконання к своїх функціональних обов`язків, так і додаткових повноважень і завдань, пов`язаних із захистом територіальної цілісності України. В той час, дисциплінарний проступок у вигляді порушення службової дисципліни вчинено ОСОБА_1 в період дії на території України воєнного стану.

Підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 став саме дисциплінарний проступок, сутність якого полягала у невиконанні чи неналежному виконанні особою службової дисципліни, який свідчить про його низькі морально-ділові якості, що суперечать інтересам законності, компрометують звання поліцейського. Такими обставинами є виключно фактичні дані, що свідчать про реальну наявність у діях особи ознак дисциплінарного проступку, зокрема протиправної поведінки, шкідливих наслідків та причинного зв`язку між ним і дією порушника дисципліни.

Таким чином, суд дійшов висновку, що висновок службового розслідування сформований у межах компетенції та з врахуванням реального військового стану в Україні. Вина позивача у порушенні службової дисципліни доведена належними та допустимими доказами.

Зважаючи, що службовим розслідуванням підтверджено факт вчинення позивачем дисциплінарного проступку, який виразився у порушенні вимог Конституції України, Дисциплінарного статуту Національної поліції України, Закону України Про Національну поліцію, а також Правил етичної поведінки поліцейських, чим підірвано авторитет Національної поліції України, чим порушено службову дисципліну, що виразилось у недотриманні принципів діяльності поліцейського та вчиненні дій, не сумісних з вимогами, що пред`являються до професійно-етичних якостей поліцейських, дискредитовано звання рядового органів Національної поліції враховуючи введення воєнного стану в Україні, що додатково покладає на співробітників поліції виконання завдань, пов`язаних із захистом територіальної цілісності України, що є несумісними із подальшим проходженням служби в органах поліції, обставин, що пом`якшують відповідальність, не встановлено як в ходів службового розслідування так і в ході розгляду даної справи, отже правомірно застосовано до лейтенанта поліції ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.

Враховуючи вищевикладене, оскаржувані накази Департаменту патрульної поліції від 27.05.2022 року №319 "Про застосування до працівників УПП в Харківській області ДПП дисциплінарних стягнень" (пункт 25 наказу), а також від 10.06.2022 року №842 о/с про звільнення зі служби в поліції (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби), є правомірними. Решта позовних вимог є похідними та також не підлягають задоволенню.

Отже, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до положень статті 139 КАС України.

Керуючись ст. ст. 2, 6-10, 13, 14, 77, 139, 205, 242-246, 250, 255, 257-262, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Департаменту патрульної поліції (вул. Федора Ернста, буд. 3, м. Київ, 03048, ) про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення грошового забезпечення та додаткової винагороди за час вимушеного прогулу - залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Шевченко О.В.