Справа № 420/11828/22
Суддя: Білостоцький О.В.
Дата ухвалення: 2022-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

19 вересня 2022 року м. Одеса
Суддя Одеського окружного адміністративного суду Білостоцький О.В., розглянувши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Державної установи «Голопристанська виправна колонія №7» про скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -
До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Державної установи «Голопристанська виправна колонія №7» про скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
Ухвалою суду від 30.08.2022 року адміністративний позов ОСОБА_1 був залишений без руху та позивачу встановлено 10-денний строк для усунення недоліків позовної заяви з дня отримання копії ухвали.
На виконання вищезазначеної ухвали позивач 12.09.2022 року надав до суду уточнений адміністративний позов, в якому позовні вимоги виклав у наступній редакції:
- визнати протиправним та скасувати наказ Державної Установи «Голопристанська виправна колонія №7» від 14.04.2022 року за №24/ОС про звільнення ОСОБА_2 ;
- поновити ОСОБА_2 на посаді начальника оперативного відділу Державної Установи «Голопристанська виправна колонія №7»;
- стягнути з Державної Установи «Голопристанська виправна колонія №7» на користь позивача грошову компенсацію за час вимушеного прогулу в розмірі 53 636,20 грн. та додаткової грошової допомоги згідно Постанови Кабінету Міністрів України №168 - 150000,00 гри.;
- стягнути з Державної Установи «Голопристанська виправна колонія №7» на користь позивача витрати на правничу допомогу в розмірі 25 000, 00 грн.
В обґрунтування вказаної заяви позивач зазначив, що він з 09.02.2022 року по 13.03.2022 року перебував у відпустці без збереження заробітної плати та на лікарняному. З 14.04.2022 року по 18.04.2022 року позивачеві була надана щорічна відпускна за 2022 рік відповідно до ст.ст. 92, 93 Закону України «Про національну поліцію» терміном па 36 діб. З 19.04.2022 року по 26.05.2022 року позивач перебував на лікарняному, що підтверджуються відповідними листками непрацездатності.
При цьому зважаючи на повномасштабне вторгнення Російської Федерації па територію України 24.02.2022 року та окупацію Херсонської області, позивачем вживалися активні дії, щодо з`ясування місцезнаходження свого робочого місця та які дії повинні бути ним вжиті з метою виконання своїх обов`язків, як начальника оперативного відділу державної установи «Голопристанська виправна колонія №7». Однак керівництво колонії уникало з позивачем будь-якої комунікації, у зв`язку з чим він був вимушений звернутися до адвоката з метою надання йому правничої допомоги у вирішенні питання дотримання його прав та гарантій, як працівника.
13.06.2022 року адвокатом позивача було направлено запит до Департаменту з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції України щодо реалізації трудових прав та гарантій ОСОБА_1 .
Листом від 26.06.2022 року №8/1-4360/Киц/ВС Департамент з питань виконання кримінальних покарань повідомив позивачу, що з метою забезпечення соціального захисту персоналу на період тимчасової окупації, а також упередження взаємодії з незаконними представниками окупаційного режиму, в ДУ «Голопристапьска виправна колонія (№7)» оголошено простій з 14.05.2022 року до закінчення воєнного стану. Так, відповідно за умовами простою дозволяється персоналу установи, до закінчення простою бути відсутнім на робочих містах та не виконувати дистанційну роботу поза межами адміністративних будівель зазначеної установи із забезпеченням оплати часу простою у розмірі двох третин посадового окладу. При цьому особова справа, а також будь-які відомості, щодо розрахунково-касових операцій з позивачем відсутні.
17.07.2022 року адвокатом позивача було направлено запит до Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеси) щодо отримання відомостей відносно матеріально-грошового забезпечення ОСОБА_1 , наявності його особої справи та надання наказів, які приймалися відносно позивача, починаючи з 14.03.2022 року.
25.07.2022 року адвокат позивача на електрону пошту від Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеси) отримав відповідь на свій запит, в якій зазначено, що відповідно до наказу ДУ «Голопристанська виправна колонія (№7)» від 14.04.2022 року за №24/ОС, начальника оперативного відділу ДУ «Голопристанська виправна колонія (№7)», капітана внутрішньої служби ОСОБА_2 , було звільнено з посади відповідно до п. 6 (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби), накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України) частина 1 статті 77 Закону України «Про національну поліцію».
При цьому, за твердженням позивача та його представника, ОСОБА_1 жодних наказів про своє звільнення, результатів службового розслідування не отримував. Також позивач не отримував ані повідомлення про початок службового розслідування, ані акту службового розслідування, що унеможливило реалізацію його прав та гарантій на подання ґрунтовного заперечення в процесі проведення службового розслідування та вирішення питання про застосування дисциплінарного стягнення.
З огляду на зазначене позивач дізнався про наявність оскаржуваного наказу від 14.04.2022 року за №24/ОС лише 25.07.2022 року, а до суду направив позовну заяву 23.08.2022 року.
Відповідно до ч.1 ст.122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Згідно із ч. 2 ст. 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ч. 3 ст. 122 КАС України, для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
В свою чергу, відповідно до ч. 5 ст. 122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.
Згідно з п.17 ч.1 ст.4 КАС України публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.
Відповідно до ч.1, ч.6 ст.121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Про поновлення або продовження процесуального строку, відмову у поновленні або продовженні процесуального строку суд постановляє ухвалу, яка не пізніше наступного дня з дня її постановлення надсилається особі, яка звернулася із відповідною заявою.
Згідно ч.1, ч.2 ст.123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.
Аналіз зазначених норм показав, що пропущення строків звернення до адміністративного суду не може бути безумовною підставою для застосування наслідків пропущення цих строків, оскільки суд може визнати причину пропуску таких строків поважними і в такому випадку справа розглядається і вирішується в порядку, встановленому КАС України.
Частина перша статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (надалі - Конвенція) передбачає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
У своїй практиці Європейський суд з прав людини звертав увагу, що стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права (рішення від 4 грудня 1995 року у справі Беллет проти Франції (Bellet v. France), Series A № 333-B, crop.42, пункт 36).
ЄСПЛ висловив позицію стосовно того, що, розглядаючи підстави для поновлення пропущеного строку, національні суди мають враховувати, що питання стосовно того, чи було дотримано справедливий баланс між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав окремої особи, виникає лише тоді, коли встановлено, що оскаржуване втручання відповідало вимозі законності і не було свавільним (справи Скордіно проти Італії, Ятрідіс проти Греції).
Одним із елементів права на справедливий суд є право на виправлення помилки, включаючи право на скасування неправосудного рішення та прийняття правового рішення по справі.
В абзаці 7 підпункту 2.2 пункту 2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_3 щодо офіційного тлумачення положень статті 24 Конституції України (справа про рівність сторін судового процесу) від 12 квітня 2012 року № 9-рп/2012 вказано, що ніхто не може бути обмежений у праві на доступ до правосуддя, яке охоплює можливість особи ініціювати судовий розгляд та брати безпосередню участь у судовому процесі, або позбавлений такого права.
Статтею 55 Конституції України визначено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
У рішенні Конституційного Суду України (Другий сенат) у справі за конституційними скаргами ОСОБА_4 , товариства з обмеженою відповідальністю Торговий дім Еко-вугілля України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положення частини першої статті 79 Закону України Про банки і банківську діяльність від 24 червня 2020 року № 6-р(ІІ)/2020 зазначено, що Конституційний Суд України вважає, що гарантування приписом частини другої статті 55 Конституції України кожному права на доступ до суду з метою оскарження рішень, дій або бездіяльності суб`єктів владних повноважень є вимогою принципу верховенства права. Такий доступ не означає автоматичної незаконності цих рішень, дій або бездіяльності, а спрямований на перевірку у судовому порядку їх законності та правомірності, що не лише забезпечує ефективний захист прав, свобод кожної особи, якої стосується неправомірна діяльність суб`єктів владних повноважень, а й сприяє підтримці законності та правопорядку в цілому шляхом виявлення та усунення нелегітимних проявів у такій діяльності.
Питання про відкриття провадження в адміністративній справі суддя вирішує протягом п`яти днів з дня надходження до адміністративного суду позовної заяви, заяви про усунення недоліків позовної заяви у разі залишення позовної заяви без руху, або отримання судом у порядку, визначеному частинами третьою - шостою цієї статті, інформації про місце проживання (перебування) фізичної особи (частина 8 ст. 171 КАС України).
Згідно положень частини 2 ст. 171 КАСУ від 03.10.2017 року №2147-VIII суддя відкриває провадження в адміністративній справі на підставі позовної заяви, якщо відсутні підстави для залишення позовної заяви без руху, її повернення чи відмови у відкритті провадження у справі.
Зазначений спір підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства та підсудний Одеському окружному адміністративному суду.
Статтею 12 КАС України визначено, що адміністративне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного).
Згідно з ч. 3 ст. 257 КАС України суд при вирішенні питання про розгляд справи за правилами спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) значення справи для сторін; 2) обраний позивачем спосіб захисту; 3) категорію та складність справи; 4) обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначати експертизу, викликати свідків тощо; 5) кількість сторін та інших учасників справи;6) чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; 7) думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.
Відповідно до ст.ст. 12, 257 КАС України спрощене позовне провадження призначене для розгляду справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.
Враховуючи вищенаведене, а також те, що дана справа не підпадає під перелік справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження (ч. 4 ст. 257 КАС України), суд дійшов висновку про розгляд справи за позовом ОСОБА_1 до Державної установи «Голопристанська виправна колонія №7» про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін за наявними у справі матеріалами в порядку ч. 5 ст. 262 КАС України.
Керуючись приписами ст.ст. 2, 5-11, 12, 160-162, 241, 243, 248, 256, 257, 258, 262, 294 КАС України, суд, -
Встановити Державній установі «Голопристанська виправна колонія №7» п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. У зазначений строк відповідачі мають право надіслати суду відзив на позовну заяву, який повинен відповідати вимогам ст.162 КАС України, і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову.
Відповідно до вимог ч.3 ст. 162 КАС України, одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду, копія відзиву та доданих до нього документів повинна бути надіслана іншим учасникам справи. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч.6 ст. 162 КАС України).
До відзиву додаються:
1) докази, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача, якщо такі докази не надані позивачем;
2) документи, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів іншим учасникам справи.
Встановити позивачу п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив, копія якої одночасно з поданням до суду повинна бути надіслана іншим учасникам справи.
Встановити відповідачу п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення, копія якого одночасно з поданням до суду повинна бути надіслана іншим учасникам справи.
Повідомити учасникам справи, що розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі.
Копію позовної заяви та доданих до неї документів направити сторонам на офіційну електронну адресу, а за її відсутності - електронною поштою, якщо така відома суду, або надати можливість ознайомлення в приміщенні суду.
Справа розглядатиметься суддею одноособово.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Білостоцький О.В.