Справа № 620/3820/22
Суддя: Житняк Л.О.
Дата ухвалення: 2022-09-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 вересня 2022 року Чернігів Справа № 620/3820/22

Чернігівський окружний адміністративний суд під головуванням судді Житняк Л.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Академії Державної пенітенціарної служби, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача Міністерство юстиції України до ОСОБА_1 про стягнення коштів,

В С Т А Н О В И В:

Академія Державної пенітенціарної служби (далі - Академія) звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просить стягнути з відповідача на користь Академії витрати пов`язані з утриманням її в Академії Державної пенітенціарної служби в сумі 113 916,51 грн.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідно до наказу ректора Академії Державної пенітенціарної служби від 30.03.2022 №52/ОС відповідача було звільнено зі служби в Державній кримінально-виконавчій службі України відповідно до пункту 7 частини 1 статті 77 Закону України «Про національну поліцію» (за власним бажанням), а відтак вона повинна відшкодувати витрати на її утримання у розмірі 113 916,51 грн.

Суд ухвалою від 12.07.2022 відкрив провадження у справі та призначив її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання, за наявними у справі матеріалами. Одночасно, встановлено відповідачу 15-денний термін для подання відзиву на позов.

Відповідач протягом встановленого судом строку відзив на позов не подав. Про розгляд справи повідомлявся належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Поштове відправлення повернулось з відміткою про «закінчення терміну зберігання».

Третя особа надала пояснення, в яких підтримала позицію позивача та просила суд задовольнити позовні вимоги.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає про таке.

Наказом ректора Академії Державної пенітенціарної служби України від 22.07.2018 №234/ОД ОСОБА_1 зараховано курсантом першого курсу денної форми навчання до Академій (а.с.10) та 22.03.2019 між Академією Державної пенітенціарної служби (ДПТС) (виконавцем) з однієї сторони, Центральним міжрегіональним управлінням з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції (замовником) з другої сторони та ОСОБА_1 з третьої сторони укладено контракт №517 про здобуття освіти (а.с.13-15) (далі Контракт).

Умови Контракту визначені відповідно до Типової форми контракту, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 06.12.2017 №3888/5 «Про затвердження Типової форми контракту про здобуття освіти у закладах вищої освіти, які здійснюють підготовку фахівців для потреб Міністерства юстиції України.

Так, згідно укладеного Контракту ОСОБА_1 взяла на себе зобов`язання виконувати в повному обсязі програму підготовки для здобуття ступеня вищої освіти (бакалавр) та, зокрема, у разі звільнення зі служби в Державній кримінально-виконавчій службі України протягом трьох років після закінчення навчанння, відшкодувати Міністерству юстиції України витрати, пов`язані з утриманням у закладі вищої освіти, відповідно до ч.4 ст.74 Закону України «Про національну поліцію». Витрати відшкодовуються особою в повному розмірі на весь період її фактичного навчання.

Відповідно до наказу ректора Академії Державної пенітенціарної служби від 30.03.2022 №52/ОС ОСОБА_1 було звільнено зі служби в Державній кримінально-виконавчій службі України відповідно до пункту 7 частини 1 статті 77 Закону України «Про національну поліцію» (за власним бажанням) (а.с.16).

При цьому судом встановлено, що з 16.08.2018 по 31.03.2022 відповідач за рахунок коштів державного бюджету перебувала у період навчання на грошовому, продовольчому, речовому, медичному забезпеченні, була забезпечена житлом із наданням відповідних комунальних послуг.

Частиною 5 ст.23 Закону України від 23.06.2005 №2713-IV «Про державну кримінально-виконавчу службу України» встановлено, що на осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби поширюється соціальний захист поліцейських, визначений Законом України «Про Національну поліцію», а також порядок і умови проходження служби, передбачені для поліцейських.

Законом України «Про національну поліцію», а саме ст.74 «Підготовка поліцейських у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання» визначено, що підготовка фахівців за державним замовленням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, проводиться на підставі контракту про здобуття освіти, який укладається між навчальним закладом, відповідним органом поліції та особою, яка навчається.

Особи, які навчаються за державним замовленням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, у разі дострокового розірвання контракту про здобуття освіти з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі пп. 2, 4 ч.1 ст.77 цього Закону, а також поліцейські, звільнені зі служби в поліції протягом трьох років після закінчення вищезазначених навчальних закладів з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі пп. 2, 4 ч.1 ст.77 цього Закону, відшкодовують витрати, пов`язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно п.1.3 Статуту Академії державної пенітенціарної служби, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 21.11.2016 №3290/5, Академія є самоврядним та автономним вищим навчальним закладом зі специфічними умовами навчання, який є державною установою, фінансується за рахунок коштів державного бюджету і віднесено до сфери управління центрального органу виконавчої влади - Міністерства юстиції України.

Відповідно до ч.2 Указу Президента України від 23.01.1996 №77/96 «Про заходи реформування системи підготовки спеціалістів та працевлаштування випускників вищих навчальних закладів», особи, які навчаються за рахунок державних коштів, укладають з адміністрацією навчального закладу договір, та в разі відмови відпрацювати в державному секторі народного господарства три роки відшкодовують витрати за весь період навчання.

Відповідно до довідки-розрахунку витрат, пов`язаних з утриманням курсанта ОСОБА_1 від 31.03.2022 №53, яка була складена на підставі «Порядку відшкодування особами витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.04.2017 №261, загальна сума визначених до відшкодування витрат становить 113 916,51 грн., в т.ч.:

- грошове забезпечення з нарахуваннями 78 950,56 грн.,

- продовольче забезпечення 23 969,61 грн.,

- речове забезпечення 3 899,13 грн.,

- медичне забезпечення - 843,09 грн.,

- оплата комунальних послуг та за спожиті енергоносії 6 254,12 грн.

20.04.2022 відповідачу було направлено копію зазначеної довідки розрахунку для ознайомлення та повідомлення по необхідність відшкодування витрат, що підтверджено копією поштової квитанції (а.с.17-19).

В даному випадку суд зазначає, що перебіг встановленого ч.5 ст.122 КАС України місячного строку починається саме після закінчення 30 днів встановлених відповідачу для відшкодування витрат пов`язаних з його утриманням. А у разі звернення до суду без надання зазначеного строку буде порушено право відповідача на добровільне відшкодування витрат та право на відшкодування витрат з розстроченням платежу до одного року відповідно до п.6 «Порядку відшкодування особами витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.04.2017 №261.

Право вимоги у Академії виникло після спливу 30 днів на відшкодування витрат, тобто з 20.05.2022.

Відповідно до п.1 та п.3 розділу II Контракту про здобуття освіти у закладах вищої освіти, які здійснюють підготовку фахівців для потреб Міністерства юстиції України, відповідач зобов`язаний після отримання повідомлення із зобов`язанням на протязі 30 днів відшкодувати Академії витрати пов`язані з її утриманням, в повному розмірі за весь період його фактичного навчання.

Однак до теперішнього часу, відповідач витрати пов`язані з її утриманням в Академії не відшкодувала.

У відповідності до п.2 Указу Президента України від 23.01.1996 №77/96 «Про заходи щодо реформування системи підготовки спеціалістів та працевлаштування випускників вищих навчальних закладів» вищі навчальні заклади України здійснюють підготовку спеціалістів: за рахунок коштів Державного бюджету України, республіканського бюджету Автономної Республіки Крим та місцевих бюджетів - за державним замовленням; за рахунок коштів відповідних юридичних та фізичних осіб - для роботи у недержавному секторі народного господарства; за рахунок власних коштів особи - для роботи у державному і недержавному секторі народного господарства (за бажанням). Установлено, що особи, які навчаються за рахунок державних коштів, укладають з адміністрацією вищого навчального закладу угоду, за якою вони зобов`язуються після закінчення навчання та одержання відповідної кваліфікації працювати в державному секторі народного господарства не менше ніж три роки. У разі відмови працювати в державному секторі народного господарства випускники відшкодовують в установленому порядку до державного бюджету повну вартість навчання.

Таким чином, відповідач достроково розірвала Контракт, її було звільнено за власним бажанням, чим порушила умови укладеного між нею та Академією Контракту, відтак повинна в повному обсязі відшкодувати витрати, пов`язані з її утриманням в Академії.

Відповідно до ч.3 ст.25 Закону України «Про освіту» засновник або уповноважена ним особа не має права втручатися в діяльність закладу освіти, що здійснюється ним у межах його автономних прав, визначених законом та установчими документами.

Міністерство юстиції України є засновником Академії, та у відповідності до ст.25 Закону України «Про освіту» не має права втручатися в діяльність Академії.

Пунктом 2.1 Порядку розрахунку витрат, пов`язаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах, затвердженого спільним наказом Міноборони, Мінфіну, МВС України, Адміністрації державної прикордонної служби України, Управління державної охорони України, СБУ від 16.06.2007 №419/831/240/605/537/219/534, визначено, що відшкодування здійснюється у розмірі фактичних витрат, пов`язаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах (далі - ВНЗ), а саме витрат на: грошове забезпечення; продовольче забезпечення; речове забезпечення; медичне забезпечення; перевезення до місця проведення щорічної основної та канікулярної відпустки та назад; оплату комунальних послуг та спожитих енергоносіїв.

У наказі про звільнення курсанта сума відшкодування відображається узагальнено та вноситься до книги обліку нестач навчального закладу.

Розпорядником коштів, які виділяються із бюджету для підготовки спеціалістів, є Академія.

Таким чином, витрати на утримання курсантів здійснюються безпосередньо Академією, і сума відшкодування відображається узагальнено та вноситься до книги обліку нестач Академії.

Отже з урахуванням викладеного, право вимоги щодо відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням відповідача у навчальному закладі належить Академії.

Оскільки розгляд справи за позовною заявою Академії безпосередньо стосується прав та інтересів Міністерства юстиції України як засновника та державного замовника підготовки фахівців для своїх потреб, то воно залучено до участі у справі у якості третьої особи.

Відповідно до абз.38 мотивувальної частини постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.12.2018 у справі №804/285/16 спори щодо відшкодування вартості навчання особою, яка перебуває або перебувала на посадах, віднесених до державної або публічної служби, з позовом суб`єкта владних повноважень підлягають вирішенню в порядку адміністративного судочинства як такі, що пов`язані з питанням реалізації правового статусу особи, яка перебуває на посаді публічної служби, від моменту її прийняття на посаду і до звільнення з публічної служби, зокрема, й питаннями відповідальності за невиконання договору підготовки фахівця, що призвели до відшкодування фактичних витрат, пов`язаних з утриманням у навчальному закладі, навіть якщо подання відповідного позову про відшкодування витрат відбувається після її звільнення з державної служби. При цьому Велика Палата Верховного Суду відступила від висновків, викладених у постановах від 14.03.2018 у справі №461/5577/15-ц, від 31.10.2018 у справі №820/5761/15 у яких зазначені спори підлягали вирішенню за правилами ЦПК України.

Відповідно до п.17 ч.1 ст.4 КАС України публічна служба - це діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Згідно з ч.1 та ч.2 ст.14 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» до персоналу Державної кримінально-виконавчої служби України належать особи рядового і начальницького складу (далі - особи рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби), спеціалісти, які не мають спеціальних звань, та інші працівники, які працюють за трудовими договорами в Державній кримінально-виконавчій службі України (далі - працівники кримінально-виконавчої служби). Служба в Державній кримінально-виконавчій службі України є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України. Час проходження служби в Державній кримінально-виконавчій службі України зараховується до страхового стажу, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби відповідно до закону.

Отже, перебуваючи на посаді, що відноситься до публічної служби, відповідач звільнилася за власним бажанням, достроково розірвавши Контракт про здобуття освіти. Тому, оскільки відповідач не здійснив добровільного переказу коштів, не повідомив позивача про можливі поважні обставини пропуску оплати, позивач має законні підстави для відшкодування витрат пов`язаних з її утриманням в Академії Державної пенітенціарної служби.

У відповідності до вимог ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу.

З урахуванням зазначеного, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити.

Керуючись ст. ст. 227, 229, 241-243, 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов Академії Державної пенітенціарної служби, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача Міністерство юстиції України до ОСОБА_1 про стягнення коштів задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Академії Державної пенітенціарної служби витрати, пов`язані з її утриманням в Академії Державної пенітенціарної служби у розмірі 113 916,51 грн (сто тринадцять тисяч девятсот шістнадцять гривень 51 коп.).

Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції.

Позивач: Академія Державної пенетенціарної служби (вул.Гонча, 34, м.Чернігів, 14000, код 08571788).

Відповідач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , іпн НОМЕР_1 ).

Третя особа: Міністерство юстиції України (вул. Городецького, 13, м. Київ, 01001, ).

Повний текст рішення суду складено 20.09.2022.

Суддя Л.О. Житняк