Справа № 320/12923/21
Суддя: Ганечко Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2022-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2022 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ганечко О.М.,

суддів Василенка Я.М.,

Кузьменка В.В.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 23 травня 2022 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання дій протиправними, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, в якому просив суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області щодо зменшення ОСОБА_1 основного розміру пенсії за вислугу років, на яку він набув право, з 90% відповідних сум грошового забезпечення до 80% під час її перерахунку з 30.11.2013;

- зобов?язати Головне управління Пенсійного фонду України в Київській області здійснити відповідно до ст. 43, 51, 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби та деяких інших осіб", постанови Кабінету Міністрів України №988 від 11.11.2015, постанови Вишгородського районного суду Київської області від 05.08.2014, Закону України від 23.12.2015 №900-VІІІ "Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей" перерахунок та виплату призначеної ОСОБА_1 пенсії за вислугу років в основному розмірі 90% з наступних складових та відсоткових розмірів грошового забезпечення встановлених постановою суду 05.08.2014 по справі №363/2237/14а, для обчислення та перерахунку пенсії, яка не скасована в передбачений законом спосіб, а саме: - посадовий оклад - 1100,00 грн., - оклад за спеціальним званням - 130,00 грн., - процентна надбавка за вислугу років 40% - 492,00 грн., - надбавка за виконання особливо - важливих завдань 50% - 861,00 грн.; - премія 125% - 3228,75 грн., доплата компенсації ПДФО 25% - 890,00 грн., доплата індексації грошового забезпечення 113,28 грн., доплата за роботу в зоні радіоактивного забруднення - 10,50 грн., на яку позивачем набуто право з 30.11.2013 з урахуванням виплачених сум, без обмеження граничного розміру, з видатків за рахунок власних надходжень та виплачувати в подальшому.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 13.04.2022 адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області щодо зменшення розміру пенсії ОСОБА_1 з 90% до 70% сум грошового забезпечення.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 , з 30.11.2013, виходячи з 90% суми грошового забезпечення посади, з якої його було звільнено зі служби в органах внутрішніх справ, з урахуванням виплачених сум.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 908,00 грн. (дев`ятсот вісім грн. 00 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (ідентифікаційний код 22933548).

Надалі, від сторони позивача до суду надійшла заява про ухвалення додаткового рішення про судові витрати, в якій заявник просить стягнути із Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 34989,00 грн., до якої додано докази на підтвердження понесених судових витрат.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 23 травня 2022 р. відмовлено у задоволенні заяви представника позивача про ухвалення додаткового рішення.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить її скасувати та прийняти нову постанову, якою задовольнити заяву про ухвалення додаткового судового рішення про стягнення витрат на правничу допомогу адвоката.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 05.08.2022 відкрито апеляційне провадження та призначено апеляційну скаргу до розгляду у письмовому провадженні на 14.09.2022.

Дану справу розглянуто в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відмовляючи у задоволенні заяви про прийняття додаткового судового рішення, суд першої інстанції виходив з того, що за відсутності квитанції до прибуткового касового ордера, платіжного доручення з відміткою банку, іншого банківського документу на підтвердження фактичної оплати позивачем витрат на правову допомогу в розмірі 34989,00 грн., вбачається непідтвердження позивачем факту понесення ним витрат на професійну правничу допомогу, пов`язаних із розглядом даної справи.

Натомість, апелянт вважає вказані висновки суду першої інстанції безпідставними та необґрунтованими, адже судове рішення прийнято з ненаданням належної оцінки нормам чинного законодавства, що призвело до прийняття невірного рішення, судом порушено правильність застосування норм процесуального права та правової оцінки обставин у справі.

Зважаючи на зазначене, колегія суддів вважає за необхідне зазначити таке.

Частиною 3 статті 132 КАС України, встановлено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з вимогами частини 1 статті 134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Як убачається з пункту 1 частини 3 статті 134 КАС України, розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Згідно з вимогами пункту 2 частини 3 статті 134 КАС України, розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Тож, з наведеного слідує, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язані з розглядом справи, підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Колегія суддів звертає увагу, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16.

З матеріалів справи вбачається, що на підтвердження витрат на правничу допомогу позивачем надано договір про надання правничої допомоги від 17.07.2017 з додатками, розрахунок від 03.05.2022, акт прийняття-передачі наданих послуг від 03.05.2022 та довідку підписану адвокатом Самойленко А.В. про отримання коштів.

Відтак, позивачем надані необхідні документи, якими детально підтверджуються понесені витрати на правничу допомогу.

Щодо висновків суду першої інстанції про те, що за відсутності квитанції до прибуткового касового ордера, платіжного доручення з відміткою банку, іншого банківського документу на підтвердження фактичної оплати позивачем витрат на правову допомогу в розмірі 34989,00 грн., вбачається непідтвердження позивачем факту понесення ним витрат на професійну правничу допомогу, пов`язаних із розглядом даної справи, колегія суддів зазначає, що профільний закон «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» не наводить форму та вимоги до документа, що підтверджує оплату гонорару (винагороди) адвокату. Отже, видана адвокатом квитанція, довідка або інший документ, складений у довільній формі на підтвердження отримання від клієнта готівкових коштів за надання правової допомоги разом із договором про надання правової допомоги (актами виконаних робіт тощо) є належним доказом для підтвердження витрат учасника справи на професійну правничу допомогу. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 16.04.2020 у справі № 727/4597/19. Також, положення п. 1 ч. 1 ст. 134 КАС України, передбачають можливість стягнення витрат на правничу допомогу на підставі надання доказів сплати таких послуг фактичної, або які підлягають сплаті у майбутньому.

У той же час, колегія суддів враховує висновки Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду викладені у постанові від 14.11.2019 у справі № 826/15063/18, згідно яких: «…суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони, тощо. При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи. …При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг».

Так, враховуючи складність справи (справа є незначної складності, судове засідання не проводилось, предмет спору є типовим, додаткових доказів не надавалось), обсяг наданих адвокатом послуг, ціну позову, значення справи для позивача у порівнянні з розміром судових витрат, які він просить стягнути з відповідача, колегія суддів вважає, що справедливою та співмірною сумою, яка підлягає компенсації позивачу витрат на професійну правничу допомогу є 3000,00 грн. Заявлена сума до стягнення є явно завищеною та не співмірною з складністю даної справи та предметом доказування.

Такий висновок повністю відповідає згаданим вище принципам обґрунтованості, співмірності та пропорційності, які повинні бути враховані судом при вирішенні питання про відшкодування витрат на правничу допомогу.

Отже, враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача, понесених позивачем на професійну правничу допомогу у розмірі 3000,00 грн. та наявність підстав для часткового задоволення заяви про прийняття додаткового рішення.

З огляду на зазначене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при прийнятті оскаржуваної ухвали дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні заяви про ухвалення додаткового судового рішення, а тому, зазначена ухвала суду підлягає скасуванню, з прийняттям постанови про часткове задоволення заяви про ухвалення додаткового судового рішення.

Отже, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції прийнято ухвалу з порушенням норм процесуального права. Доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції, та підлягають частковому задоволенню.

Згідно з приписами п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Керуючись ст. ст. 139, 252, 315, 317, 321, 322, 325, 328 - 331 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 23 травня 2022 р. - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою заяву представника позивача про ухвалення додаткового рішення - задовольнити частково.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 понесені витрати на правничу допомогу у розмірі 3000,00 грн. (три тисячі гривень).

У задоволенні іншої частини заяви представника позивача про ухвалення додаткового рішення відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена, з урахуванням положень ст. 329 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя О.М. Ганечко

Судді Я.М. Василенко

В.В. Кузьменко