Справа № 640/8545/20
Суддя: Шевченко Н.М.
Дата ухвалення: 2022-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 вересня 2022 року м. Київ № 640/8545/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Шевченко Н. М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Грейн Пауер» до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправним та скасування рішення,

У С Т А Н О В И В :

До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Грейн Пауер» (позивач, ТОВ «Грейн Пауер») до Головного управління ДПС у м. Києві (відповідач, ГУ ДПС у м. Києві), в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 10.01.2020.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оскаржуване ППР направлено через виявлену контролюючим органом нереальність господарських операцій із контрагентами позивача. На думку позивача, такий висновок не відповідає дійсності, спростовується первинними документами, а також є недоведеним зі сторони ГУ ДПС у м. Києві.

У відзиві відповідач не погоджується із викладеними доводами, зазначаючи неможливість продажу позивачу товару по ланцюгу постачання, що свідчить про нереальність господарських операцій позивача та його контрагентів, натомість, про безпідставне формування податкового кредиту.

Вивчивши наявні у матеріалах справи документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, суд зазначає наступне.

За результатами документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Грейн Пауер» службовими особами ГУ ДПС у м. Києві складено акт від 16.12.2019, за змістом якого виявлено завищення суми податкового кредиту за вересень 2019 року на суму 74 392,00 грн, та відповідно, завищення суми бюджетного відшкодування.

На підставі згаданого акту, позивачу направлено ППР № від 10.01.2020, яким визначено суму завищення бюджетного відшкодування на 74 392,00 грн та застосовано штрафну санкцію в розмірі 37 196,00 грн.

Не погоджуючись зі згаданим ППР, позивач звернувся до суду. Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частинами 1- 2 ст. 7 КАС України встановлено, що суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Релевантним нормативно-правовим джерелом для вирішення даного спору є Податковий кодекс України, в редакції, чинній на дату перебігу спірних правовідносин (ПК України) та Закон України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Згідно з п. 185.1 ст. 185 ПК України передбачено, що об`єктом оподаткування ПДВ є операції платників податку з:

а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю;

Згідно з п. 198.1 ст. 198 ПК України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів та послуг;

Згідно з п. 198.3 ст.198 ПК України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з:

придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг;

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до п. 198.6 ст. 198 ПК України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів /послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з п.201.11 ст.201 цього Кодексу).

Виходячи з вищенаведеного, відображенню у бухгалтерському обліку та податковій звітності підлягає лише та господарська операція, яка фактично відбулась, при наявності первинного документу, що підтверджує таку господарську операцію.

Водночас, за відсутності факту придбання товарів чи послуг або в разі якщо придбані товари чи послуги не призначені для використання у господарській діяльності платника податку відповідні суми не можуть включатися до складу податкового кредиту з податку на додану вартість навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів або сплати грошових коштів.

Відповідно до положень п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 ПК України, не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв`язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями.

Згідно з п. 200.1 ст. 200 ПК України, суми податку, що підлягають сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Відповідно до п. 201.1 ст. 201 ПК України, на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

У податковій накладній зазначаються в окремих рядках такі обов`язкові реквізити:

а) порядковий номер податкової накладної;

б) дата складання податкової накладної;

в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг;

г) податковий номер платника податку (продавця та покупця). У разі постачання/придбання філією (структурним підрозділом) товарів/послуг, яка фактично є від імені головного підприємства - платника податку стороною договору, у податковій накладній, крім податкового номера платника податку додатково зазначається числовий номер такої філії (структурного підрозділу);

ґ) виключено;

д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг;

е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг;

є) ціна постачання без урахування податку;

ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні;

з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку;

и) виключено;

і) код товару згідно з УКТ ЗЕД, для послуг - код послуги згідно з Державним класифікатором продукції та послуг; платники податків, крім випадків постачання підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України, мають право зазначати код товару згідно з УКТ ЗЕД або код послуги згідно з Державним класифікатором продукції та послуг неповністю, але не менше ніж чотири перших цифри відповідного коду;

ї) виключено;

й) індивідуальний податковий номер.

Згідно з п. 200.4 ст. 200 ПК України при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:

а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу -

б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету,

в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

За змістом ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» бухгалтерський облік - процес виявлення, вимірювання, реєстрації, накопичення, узагальнення, зберігання та передачі інформації про діяльність підприємства зовнішнім та внутрішнім користувачам для прийняття рішень.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Виходячи з аналізу наведених норм, підприємство зобов`язане вести бухгалтерський облік на підставі первинних документів, які відображають дійсну інформацію щодо реальних господарських операцій. На підставі таких документів, платник ПДВ має право, за визначених у ПК України обставин, реєструвати податкові накладні, формувати податковий кредит та користуватись їм у регламентований спосіб.

Логічно-зворотним є висновок про те, що первинні документи, складені без фактичного виконання господарської операції, не містять юридичного змісту, тобто, не пов`язані із виникненням права на формування податкового кредиту.

За викладеними в акті висновками, контролюючий орган дійшов до висновку про нереальність господарських операцій, за результатами яких позивачем сформовано податковий кредит на суму 74 392,00 грн.

Мотивуючи такі висновки, контролюючий орган виходив з наступного.

ТОВ «Грейн Пауер» придбало у ТОВ «СП АГРО-ІНВЕСТ» пшеницю 4 класу 2019 року врожаю у кількості 103 322 тони на загальну суму 446351,00 грн, з яких 74 391,84 грн - ПДВ.

За наслідками опрацювання відповідно до ст. 72 ПК України податкової інформації, яка відповідно до ст. 74 цього ж Кодексу використовується для виконання покладених на контролюючі органи завдань, а саме, згідно з проведеним аналізом зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних за вересень 2019 року встановлено, що ТОВ «СП АГРО-ІНВЕСТ» зазначену продукцію (Пшениця 4 класу 2019 року врожаю) придбано у:

1. ТОВ «РЕЙНІСТ ІНВЕСТ», податковий номер 43088099, стан платника 0 (платник податків за основним місцем обліку), вид діяльності - оптова торгівля зерном, необробленим, тютюном, насінням і кормами для тварин, статутний фонд - 1 тис. грн, штатна чисельність працівників 1 особа, основні засоби відсутні, земельні ділянки відсутні.

2. ТОВ «ВІНСТЕР ПРАЙМ», податковий номер 42720933, стан платника 0 (платник податків за основним місцем обліку), вид діяльності - неспеціалізована оптова торгівля, статутний фонд - 0,1 тис. грн, штатна чисельність працівників 1 особа, основні засоби відсутні, земельні ділянки відсутні.

Згідно з проведеним аналізом зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних встановлено, що ТОВ «РЕЙНІСТ ІНВЕСТ» та ТОВ «ВІНСТЕР ПРАЙМ» придбавало пшеницю 4 класу 2019 року врожаю у:

- ТОВ «КРІСТЕНС ІНВЕСТМЕНТ», податковий номер 43088256, стан платника 0 (платник податків за основним місцем обліку), вид діяльності - неспеціалізована оптова торгівля, статутний фонд - 0,1 тис. грн, штатна чисельність працівників - 1 особа, основні засоби відсутні, земельні ділянки відсутні, звітність з податку на додану вартість до органів ДПС (ДФС) подавалась тільки за вересень 2019 року. Відповідно до проведеного аналізу зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних встановлено, що ТОВ «РЕДІВЕЙ» придбавало смартфони, Сир Російський 50% ТМ "КОМО", іграшки у вигляді тварин та інші товари) ТОВ «КРІСТЕНС ІНВЕСТ МЕНТ» не придбавало пшеницю 4 класу 2019 року врожаю.

- ПП «СІА ПРО», податковий номер 42678578, стан платника 0 (платник податків за основним місцем облік)'), вид діяльності - неспеціалізована оптова торгівля, статутний фонд - 10,0 тис. грн, штатна чисельність працівників - звіт по ЄСВ не подано, земельні ділянки відсутні. Згідно проведеного аналізу зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних встановлено, що ПП «СІА ПРО», Згідно проведеного аналізу зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних встановлено, що ПП «СІА ПРО» придбавало смартфони, сир Російський 50% ТМ "КОМО", іграшки у вигляді тварин, четвертина тушки задня курчати та інші товари) ПП «СІА ПРО» не придбавало пшеницю 4 класу 2019 року врожаю.

Вищезазначені факти з підміни товару (послуг) свідчать про неможливість здійснення господарських операцій, у зв`язку із відсутністю факту (джерела) його законного введення в обіг та відсутність факту реального одержання (купівлі) ТОВ «СП АГРО-ІНВЕСТ», ТОВ «РЕЙНІСТ ІНВЕСТ», ТОВ «ВІНСТЕР ПРАЙМ», ТОВ «КРІСТЕНС ІНВЕСТМЕНТ», ПП «СІА ПРО», у досліджуваних періодах, що засвідчує недійсність (неможливість) формування ними відповідного активу та доказує фіктивність введення в обіг ідентифікованого товару (послуг) та нереальність здійснення ТОВ «СП АГРО-ІНВЕСТ» постачання (продажу) товарів (послуг) на адресу ТОВ «ГРЕЙН ПАУЕР».

Крім того, вищевказані підприємства не здійснювали постачання вищезазначених товарів про що свідчить відсутність відповідних виробничих потужностей та персоналу, необхідного для забезпечення господарської діяльності.

За результатами аналізу наявної інформації встановлено відсутність придбання товарів (пшениці 4 класу 2019 року врожаю) від вищевказаних контрагентів на адресу ТОВ «ГРЕЙН ПАУЕР», що свідчить про те, що правочини між ТОВ «ГРЕЙН ПАУЕР» та ТОВ «СП АГРО-ІНВЕСТ» за перевіряємий період на суму ПДВ 74 392,00 грн здійснені без мети настання реальних наслідків. Оскільки реальність та можливість вчинення даних господарських операцій у ТОВ «СП АГРО-ІНВЕСТ» та її постачальників відсутня, а наслідком для податкового обліку є лише фактичний рух активів, а не задекларований на папері, у ТОВ «ГРЕЙН ПАУЕР» не було підстав для податкового обліку вказаних операцій.

Виходячи з вищенаведених даних стосовно взаємовідносин між ТОВ «ГРЕЙН ПАУЕР» та ТОВ «СП АГРО-ІНВЕСТ», не можливо встановити походження товару (пшениці 4 класу 2019 року врожаю) та можливість вирощування цього товару у контрагентів по ланцюгу постачання.

Фактично ТОВ «ГРЕЙН ПАУЕР» здійснено безпідставне документальне оформлення нереальної господарської операції з одержання (купівлі) при складенні первинних документів: договорів поставки, змісту операції - її вид (купівля, транспортування, зберігання, оплата тощо), найменування (номенклатура, асортимент), інші характеристики товару та одиниця виміру, обсягу операції - кількість, ціна та загальна вартість або сума перерахування коштів без урахування ПДВ і сума ПДВ, всупереч норм частини першої ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та пп. 2.1 і 2.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88.

Відсутній факт формування згідно з абзацом другим ст.1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» відповідного активу, як ресурсу контрольованого у результаті минулих подій внаслідок реального придбання у інших суб`єктів господарювання або власного виробництва. Тобто, відсутня господарська операція як певна дія або подія, в основі якої має бути дійсний рух певного активу.

Резюмуючи викладене, ГУ ДПС у м. Києві вдалось до аналізу господарської діяльності контрагента позивача та його контрагентів по ланцюгу придбання пшениці 4 класу 2019 року врожаю.

У той же час, варто зазначити, що норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Порушення певними постачальниками товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування податкової звітності та податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг)) не повинен зазнавати негативних наслідків за можливу неправомірну діяльність його контрагента за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагента та злагодженість дій між ними.

Наведений висновок неодноразово викладався Верховним Судом, зокрема, у постанові від 04.06.2020 у справі № 340/422/19.

Оскільки умисел діяльності позивача не досліджувався контролюючим органом під час перевірки, не встановлений жодним судовим рішенням, а матеріали справи не свідчать про наявність умислу в ухиленні від оподаткування, згадані доводи відповідача є лише відомостями про обставини, які без причинно-наслідкового зв`язку не мають значення для вирішення даного спору.

Таким чином, акт перевірки містить лише відомості про неможливість дослідження всього ланцюга постачання товару, проте під сумнів поставлена лише остання його ланка, яка оформлена належними первинними документами.

При цьому, зміст та перелік таких первинних документів, їх форма та достатність, ГУ ДПС у м. Києві не ставить під сумнів, натомість, вдається лише до спростування їх достовірності.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).

За висновком суду, матеріали справи не містять достатніх доказів на підтвердження того, що саме дії або бездіяльність позивача містять ознаки податкового правопорушення, не спростовано реальність руху придбаного позивачем товару та взагалі не досліджувалась його наявність або відсутність, натомість, акт перевірки, як і оскаржуване ППР містять істотні недоліки в обґрунтуванні, які позбавляють суд можливості сформувати інакший висновок, окрім як про протиправність оскаржуваного рішення в частині виявлення завищення податкового кредиту та суми бюджетного відшкодування за вересень 2019 року на суму 74 392,00 грн.

Згідно з п. 123.1 ст. 123 ПК України у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов`язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, -

тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов`язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

При повторному протягом 1095 днів визначенні контролюючим органом суми податкового зобов`язання з цього податку, зменшення суми бюджетного відшкодування -

тягне за собою накладення на платника податків штрафу у розмірі 50 відсотків суми нарахованого податкового зобов`язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

Податковим повідомленням-рішенням № від 10.01.2020 на позивача накладено штраф у розмірі 50 % суми завищення суми бюджетного відшкодування, визначеного контролюючим органом самостійно.

У той же час, оскільки таке визначення контролюючий орган здійснив необґрунтовано, натомість, протиправно, підстави для застосування п. 123.1 ст. 123 ПК України відсутні.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.

З урахуванням викладеного вище, проаналізувавши наявні у матеріалах справи документи, норми податкового законодавства, на які посилаються учасники справи, убачаючи в доводах відповідача істотні недоліки обґрунтування оскаржуваного ППР, суд убачає підстави для задоволення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 77, 90, 139, 241- 247, 255, 293, 295- 297 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В :

1. Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Грейн Пауер» задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 10.01.2020.

3. Стягнути витрати зі сплати судового збору на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Грейн Пауер» за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у м. Києві у розмірі 2102,00 (дві тисячі сто дві) гривні.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Грейн Пауер» (вул. Московська, 32/2, м. Київ, ).

Відповідач: Головне управління ДПС у м. Києві (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, буд. 33/19, ).

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 255 КАС України та може бути оскаржене за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295- 297 Кодексу адміністративного судочинства України відповідно.

Суддя Н.М. Шевченко