Справа № 140/698/20
Суддя: Ковальчук Володимир Дмитрович
Дата ухвалення: 2022-09-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про відмову у відстроченні виконання судового рішення

20 вересня 2022 року ЛуцькСправа № 140/698/20
Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Ковальчука В.Д.,

за участю секретаря судового засідання Ткачук І.І.,

відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про відстрочення виконання рішення суду в адміністративній справі за позовом Головного управління ДПС у Волинській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення фінансових санкцій,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 01.04.2022 у даній справі, яке набрало законної сили на підставі постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 16.08.2022, позов задоволено частково; стягнуто з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до місцевого бюджету заборгованість з фінансових санкцій у сумі 10 000,00 грн.; в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

25.08.2022 за вх. №28996/22 відповідач (боржник) звернулася до суду із заявою про відстрочення виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 01.04.2022 у цій справі строком на 1 рік. Заява обґрунтована тим, що боржник на даний час перебуває у складному матеріальному становищі, її оподатковуваний дохід за 2021 рік становив 13644,09 грн., інші доходи за 2021-2022 роки відсутні, на даний час здійснювати господарську діяльність припинила, порушення, за вчинення якого накладено на неї фінансову санкцію, є незначним та й вчинене не нею особисто, а її продавцем. Крім того, просить врахувати, що її чоловік є учасником антитерористичної операції, який став особою з інвалідністю, та який не менше як два рази в рік перебуває на стаціонарному лікуванні, яке потребує немалих коштів. Також запровадження воєнного стану суттєво ускладнює можливість отримання доходів, а відтак можливість виконання судового рішення.

Стягувач Головне управління ДПС у Волинській області письмових заперечень проти вказаної заяви до суду не подало.

Відповідач у судовому засіданні заяву підтримала та просила задовольнити.

В судове засідання представник позивача не прибув, хоча позивач належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду заяви.

Заслухавши пояснення заявника, та розглянувши клопотання про відстрочення виконання рішення суду, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Згідно з частинами 2-4 статті 13 Закону України Про судоустрій і статус суддів та статтею 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд у межах повноважень, наданих йому законом. Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.

Статтею 370 КАС України передбачено, що судове рішення, що набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, само по собі є підставою для його виконання, що визначено ч. 2 ст. 372 КАС України.

Виконання судового рішення є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ч. 1 ст. 378 КАС України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 378 КАС України підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Згідно з ч. 4 статті 378 КАС України вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання самої особи або членів її сім`ї, її матеріальне становище; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Суд зазначає, що відстрочення виконання судового рішення передбачає наявність дійсних та реальних обставин, які об`єктивно унеможливлюють або створюють значні перешкоди у виконанні рішення суду. При цьому підставою для відстрочення, розстрочення, зміни способу та порядку виконання судового рішення можуть бути лише конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим судом способом.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Суд зазначає, що питання розстрочення або відстрочення виконання рішення суду знаходяться в площинні процесуального права. Разом із тим підстави, а саме наявність обставин, що ускладнюють виконання судового рішення (відсутність коштів, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), залежать від предмету спору, у межах спірних правовідносин.

Оцінюючи доводи заяв про відстрочення або розстрочення виконання судового рішення, суди повинні враховувати, що ці заходи не повинні створювати боржнику можливість ухилятися від виконання судового рішення. До уваги повинні братися не лише реальний майновий стан боржника, але й його наміри, що свідчать про бажання виконати рішення.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 06.12.2019 року у справі №2а/0570/6531/2011, постанові від 30.01.2020 у справі № 819/150/17.

Як вбачається з матеріалів справи, заявником на підтвердження підстав для відстрочення виконання рішення суду надано податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2021 рік від 25.01.2022, розрахунок податкових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб та військового збору з доходів, отриманих самозайнятою особою за 2021 рік, довідку Головного управління ДПС у Волинській області від 06.06.2022 № 901/3-20-24-06, відповідно до яких фізична особа-підприємець ОСОБА_1 згідно поданої звітності за період з 01.01.2021 по 31.12.2021 перебувала на загальній системі оподаткування, сума чистого доходу якої становить 13644,09 грн.

Проте, вказані документи не є достатніми доказами на підтвердження скрутного майнового стану відповідача (боржника), оскільки відображають лише отримані нею доходи від зайняття підприємницькою діяльністю за 2021 рік. Доказів про отримання доходів у 2022 році боржником не надано. Тобто, надані фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 докази не дають можливості визначити її доходи, отримані з інших, окрім підприємницької діяльності, джерел, а також встановити наявність або відсутність майнових активів (рухового або нерухомого майна), за рахунок якого можливо здійснити погашення заборгованості з фінансових санкцій. Також не надано суду доказів понесення суттєвих витрат на лікування члена її сім`ї, а саме чоловіка. Крім того, фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 не обґрунтовано, яким чином запровадження воєнного стану суттєво ускладнює можливість отримання нею доходів.

З огляду на викладене суд приходить до висновку про відмову у задоволенні заяви про відстрочення виконання рішення суду.

Керуючись статтями 243, 248, 250, 256, 378, 294, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про відстрочення виконання рішення суду в адміністративній справі № 140/698/20 за позовом Головного управління ДПС у Волинській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення фінансових санкцій відмовити.

Копію ухвали направити учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 256 КАС України, та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Повний текст ухвали складено 20 вересня 2022 року.

Суддя В.Д. Ковальчук