Справа № 990/110/22
Суддя: Соколов В.М.
Дата ухвалення: 2022-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

15 вересня 2022 року

м. Київ

справа №990/110/22

адміністративне провадження № П/990/110/22

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Соколова В. М.,

суддів: Білак М. В., Губської О. А., Загороднюка А. Г., Калашнікової О. В.,

перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Верховної Ради України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: Представництво Організації Об`єднаних Націй в Україні, Спеціальна моніторингова місія ОБСЄ в Україні, Представництво Європейського Союзу, про зобов`язання вчинити дії,

УСТАНОВИВ:

26 липня 2022 року до Верховного Суду, як суду першої інстанції, надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Верховної Ради України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: Представництво Організації Об`єднаних Націй в Україні, Спеціальна моніторингова місія ОБСЄ в Україні, Представництво Європейського Союзу, в якій позивач просить:

- усунути бездіяльність і вжити дій щодо створення постійно діючої міжнародної спеціальної комісії про Верховній Раді України під головуванням ООН, ОБСЄ, ЄС та США, яка б контролювала використання зброї та допомоги, отриманою Україною від міжнародних партнерів, долучити доказ www.eurointegration.com.ua/news/2022/07/14/7143200.

- заборонити працювати у цій комісії ВР одно-партійцям В. Медведчука, він же кум президента РФ.

Ухвалою Верховного Суду від 28 липня 2022 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху.

Підставами для залишення позовної заяви без руху слугували невиконання позивачем встановлених процесуальним законом вимог щодо її форми та змісту.

Так, позовна заява не відповідала вимогам пунктів 4, 5, 9 і 11 частини п`ятої статті 160 КАС України, а саме - позивач не зазначила обставини, якими обґрунтовує свої вимоги; не зазначила доказів, що підтверджують вказані обставини; не обґрунтувала належним чином порушення оскаржуваною бездіяльністю її прав, свобод та інтересів, а також не підтвердила письмово те, що нею не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Також, у позовній заяві ОСОБА_1 вказала у якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача - Представництво Організації Об`єднаних Націй в Україні, Спеціальна моніторингова місія ОБСЄ в Україні, Представництво Європейського Союзу. Проте, у позовній заяві не вказано, яким чином рішення у справі може вплинути на права, свободи, інтереси або обов`язки вищевказаних третіх осіб, що, відповідно до статті 49 Кодексу адміністративного судочинства України, є підставою для їх залучення.

Позивачу було встановлено десятиденний, з дня вручення копії цієї ухвали, строк для усунення зазначених у ній недоліків позовної заяви.

Згідно з повідомленням про вручення поштового відправлення (штрихкодовий ідентифікатор 679) копія ухвали про залишення касаційної скарги без руху отримана ОСОБА_1 12 серпня 2022 року, що підтверджено розпискою у вказаному повідомленні.

31 серпня 2021 року до Верховного Суду надійшла заява ОСОБА_1 про відвід колегії суддів у справі №9901/110/22, з підстав виникнення сумнівів у заявника щодо добросовісності, об`єктивності та неупередженості колегії суддів.

Ухвалою Верховного Суду від 12 вересня 2022 року визнано заяву ОСОБА_1 про відвід колегії суддів у справі №990/110/22 необґрунтованою та передано вказану заяву ОСОБА_1 до Секретаріату Касаційного адміністративного суду для визначення судді, який не входить до складу суду, що розглядає дану справу, в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України, для розгляду цієї заяви.

Ухвалою Верховного Суду від 14 вересня 2022 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід суддів: Соколова В. М., Білак М. В., Губської О. А., Загороднюка А. Г., Калашнікової О. В. від участі у справі №990/110/22.

На виконання ухвали Суду про залишення позовної заяви без руху ОСОБА_1 31 серпня 2022 року подала уточнену позовну заяву, в якій позовні вимоги сформульовані наступним чином:

- зобов`язати Парламент України усунути бездіяльність і вжити дії щодо створення постійно діючої міжнародної спеціальної комісії про Верховній Раді України під головуванням ООН, ОБСЄ, ЄС та США, яка б контролювала використання зброї та допомоги, отриманою Україною від міжнародних партнерів, долучити доказ www.eurointegration.com.ua/news/2022/07/14/7143200.

- заборонити працювати у цій комісії ВР одно-партійцям В. Медведчука, він же кум президента РФ.

Мотивувальна частина уточненої позовної заяви та формулювання позовних вимог дають підстави стверджувати, що позивачем не виконано вимоги ухвали Верховного Суду від 28 липня 2022 року та не усунуто недоліки позовної заяви, а саме не зазначено обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; не зазначено доказів, що підтверджують вказані обставини; не обґрунтовано належним чином порушення оскаржуваною бездіяльністю її прав, свобод та інтересів.

Крім того, в уточненій позовній заяві ОСОБА_1 не вказала, яким чином рішення у справі може вплинути на права, свободи, інтереси або обов`язки третіх осіб, яких вона просила залучити до участі у справі.

Щодо клопотання ОСОБА_1 про надання допомоги в оформленні позовної заяви слід зазначити наступне.

Положеннями частини четвертої статті 160 КАС України передбачено, що на прохання позивача службовцем апарату адміністративного суду може бути надана допомога в оформленні позовної заяви.

Також, слід звернути увагу, що ОСОБА_1 має право скористатися безоплатною правовою допомогою.

Так, право на безоплатну правову допомогу, порядок реалізації цього права, підстави та порядок надання безоплатної правової допомоги, державні гарантії щодо надання безоплатної правової допомоги визначені Законом України від 02 червня 2011 року № 3460-VI "Про безоплатну правову допомогу".

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 1 Закону № 3460-VI безоплатна правова допомога - правова допомога, що гарантується державою та повністю або частково надається за рахунок коштів Державного бюджету України, місцевих бюджетів та інших джерел.

Статтею 3 Закону N 3460-VI визначено, що право на безоплатну правову допомогу - гарантована Конституцією України можливість громадянина України, іноземця, особи без громадянства, у тому числі біженця, чи особи, яка потребує додаткового захисту, отримати в повному обсязі безоплатну первинну правову допомогу, а також можливість певної категорії осіб отримати безоплатну вторинну правову допомогу у випадках, передбачених цим Законом.

Верховний Суд вважає за потрібне роз`яснити позивачці, що у тому разі, якщо заявники не мають спеціальних знань у сфері права для належного й ефективного судового захисту своїх прав, держава гарантує надання відповідних правових послуг за кошти Державного бюджету України, місцевих бюджетів та інших джерел для соціально незахищених верств населення.

Зі змісту пункту 3 частини другої статті 13 Закону України № 3460-VI випливає, що безоплатна вторинна правова допомога включає такі види правових послуг як складення документів процесуального характеру.

Отже, на законодавчому рівні закріплені державні гарантії щодо надання безоплатної правової допомоги і для реалізації своїх прав ОСОБА_1 може звернутися по правову допомогу до відповідного центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги.

Разом з тим, таке право позивач може реалізувати на етапі складання тексту позовної заяви, а не після її направлення до суду першої інстанції.

Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Відповідно до правових висновків Європейського Суду з прав людини, право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 33 рішення у справі "Перетяка та Шереметьєв проти України" від 21 грудня 2010 року, заява № 45783/05).

Ураховуючи, що позивач не усунула недоліки, зазначені в ухвалі Верховного Суду від 28 липня 2022 року, позовна заява підлягає поверненню.

Згідно з частиною восьмою статті 169 КАС України повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом, а тому не є обмеженням доступу позивача до правосуддя та забезпечує практичну можливість реалізації його права на судовий захист.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 169, 248, 256, 295 КАС України Суд, -

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Верховної Ради України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: Представництво Організації Об`єднаних Націй в Україні, Спеціальна моніторингова місія ОБСЄ в Україні, Представництво Європейського Союзу, про зобов`язання вчинити дії - повернути позивачу.

Копію ухвали про повернення позовної заяви надіслати особі, яка подала позовну заяву.

Повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Апеляційна скарга на ухвалу Верховного Суду може бути подана до Великої Палати Верховного Суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Судове рішення Верховного Суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення Верховного Суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після набрання законної сили рішенням Великої Палати Верховного Суду за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий суддя В. М. Соколов

Судді М. В. Білак

О. А. Губська

А. Г. Загороднюк

О. В. Калашнікова