Справа № 300/2906/22
Суддя: Панікар І.В.
Дата ухвалення: 2022-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"08" вересня 2022 р. справа № 300/2906/22
м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:
судді Панікара І.В.,
при секретарі Подольській Т.М.,
представника відповідача: Рибака Н.Я.,
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в приміщенні суду адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Група СПЦ" до Львівської митниці Державної митної служби України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, -
ВСТАНОВИВ:
Адвокат Близнюк Ігор Володимирович, діючи в інтересах товариства з обмеженою відповідальністю "Група СПЦ" (надалі позивач) звернуся до суду з адміністративним позовом до Львівської митниці Державної митної служби України (надалі відповідач) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду 25.07.2022 року відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в порядку, визначеному статтею 262 КАС України (а.с.28-29).
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 11.08.2022 року заяву представника Львівської митниці Державної митної служби України про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін - задоволено. Ухвалено здійснювати розгляд адміністративної справи № 300/2906/22 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Група СПЦ" до Львівської митниці Державної митної служби України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні, з повідомленням учасників справи в порядку, визначеному статтею 262 КАС України (а.с.65-66).
Відповідач скористався правом подання відзиву на позовну заяву, який надійшов на адресу суду 05.08.2022 року, згідно змісту якого, представник відповідача щодо можливості задоволення заявлених позовних вимог заперечив. Вказав, що в обґрунтування відмови у задоволенні заяви та повернення митних платежів, митницею, із посиланням на відповідні норми права, зазначено, що ЗУ Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо вдосконалення законодавства на період воєнного стану від 24.03.2022 року № 2142-ІХ набрав чинності з 05 квітня 2022 року, відтак, пропуск та митне оформлення окремих товарів окремими суб`єктами, визначеними Законом, зі звільненням від сплати митних платежів здійснюється у період з 05 квітня 2022 року до припинення чи скасування воєнного стану на території України. Відповідач вважає, що твердження представника позивача про начебто наявність зворотної дії в часі Закону № 2142-ІХ є абсурдним, оскільки це суперечить Конституції України, відповідно до якої закони не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність осіб. Окрім того, у самому Законі № 2142-ІХ визначено дату набрання ним чинності. Водночас, представник відповідача вказав, що за результатами розгляду заяви ТОВ "Група СПЦ" від 24.05.2022 року № 9 митницею не встановлено факту помилково сплачених за МД №UA209170/2022/020432 від 01.04.2022 року митних платежів, з огляду на те, що, Львівською митницею у задоволенні вищевказаної заяви було відмовлено. Просив в задоволенні позову відмовити (а.с.40-48).
01.09.2022 року на адресу суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, де представник позивача, не погодившись зі змістом відзиву на позовну заяву, вказав, що Закон № 2142-ІХ має зворотну дію в часі. З системного аналізу пункту 9 підрозділу 8 розділу ХХ ПК України та підпункту 9.5 даного пункту, вбачається, що саме з 01.04.2022 року платники єдиного податку третьої групи, до яких належить позивач, звільняються від сплати ПДВ за операціями з постачання товарів, робіт та послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, та при ввезенні товарів на митну територію України. Представник позивача вважає, що сплата ПДВ у сумі 175894,27 грн. при ввезені товарів з-за кордону 01.04.2022 року була помилковою, оскільки ТОВ "Група СПЦ" було звільнено від обов`язку нарахування та сплати податку на додану вартість (а.с.108-111).
Представник позивача в судове засідання 08.09.2022 року не з`явився. Водночас на електронну адресу суду від адвоката позивача надійшло клопотання про розгляд справи без його участі.
В ході розгляду справи представник відповідача щодо задоволення адміністративного позову заперечив, із мотивів викладених у відзиві на позовну заяву.
Суд, розглянувши справу за правилами спрощеного позовного провадження в режимі відеоконференції, заслухавши в судовому засіданні пояснення представника відповідача, дослідивши в сукупності письмові докази, якими сторони обґрунтовують позовні вимоги та відзив на позов, встановив наступне.
Для здійснення митного контролю та митного оформлення, 01.04.2022 року представником ТОВ "Група СПЦ" подано електронну митну декларацію № UA209170/2022/020432, відповідно до якої декларувався товар на суму 879471,33 грн. Декларантом позивача у графі 47 Нарахування платежів вказаної митної декларації зазначено відомості щодо нарахування 20% податку на додану вартість у сумі 175894,27 грн. (а.с.12-13).
Позивач, 24.05.2022 року звернувся до в.о. начальника Львівської митниці із заявою, в якій просив вчинити дії, спрямовані на повернення помилково сплаченої суми митного платежу 175894,27 грн. (а.с.15-16).
Позивач, не погоджуючись із такою відмовою відповідача, звернувся до суду з метою захисту свого порушеного права.
Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склались між сторонами, суд зазначає наступне.
Правовідносини, пов`язані із справлянням митних платежів, регулюються Митним кодексом України, Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування (частина 2 статті 1 Митного кодексу України № 4495-VI від 13.03.2012 далі - МК України).
Відповідно до пункту 43.1 статті 43 Податкового кодексу України, помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов`язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та статті 301 Митного кодексу України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу.
Частинами 2, 3 статті 301 МК України визначено, що у разі виявлення факту помилкової та/або надмірної сплати митних платежів митний орган не пізніше одного місяця з дня виявлення такого факту зобов`язаний повідомити платника податків про суми надміру сплачених митних платежів.
Помилково та/або надміру зараховані до державного бюджету суми митних платежів повертаються з державного бюджету в порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.
Згідно пункту 6 частини 5 статті 301 МК України, повернення сум відповідних митних платежів здійснюється також у разі, якщо платником податків подано митному органу документи, які підтверджують наявність у нього на день подання митному органу митної декларації для митного оформлення права на звільнення від сплати митних платежів.
Процедуру повернення помилково сплачених сум митних платежів передбачає Порядок повернення авансових платежів (передоплати) та помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів, затверджений наказом Міністерства фінансів України від 18.07.2017 року № 643 (далі Порядок № 643).
Відповідно до пунктів 1, 3 розділу ІІІ Порядку № 643, повернення з державного бюджету помилково та/або надміру сплачених сум митних, інших платежів та пені здійснюється за заявою платника податків протягом 1095 днів від дня їх виникнення. Повернення сум відповідних митних платежів у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 301 Митного кодексу України, здійснюється за умови, що заява подається не пізніше одного року з дня, наступного за днем виникнення обставин, що тягнуть за собою повернення сплачених сум митних платежів.
Платник податків подає до митниці Держмитслужби заяву довільної форми в паперовому вигляді або за допомогою засобів електронного зв`язку в електронній формі з дотриманням вимог законодавства у сферах захисту інформації, електронних довірчих послуг та електронного документообігу, або в електронній формі за допомогою засобів ІТС Держмитслужби з дотриманням вимог законодавства у сферах захисту інформації, електронних довірчих послуг та електронного документообігу, або в електронній формі через систему електронної взаємодії державних інформаційних ресурсів та з дотриманням вимог законодавства у сферах захисту інформації, електронних довірчих послуг та електронного документообігу.
У заяві зазначаються: 1) сума коштів до повернення за кожним видом митних, інших платежів та пені; 2) причини виникнення такої суми коштів; 3) найменування юридичної особи та код за ЄДРПОУ, або прізвище, ім`я, по батькові, реєстраційний номер облікової картки платника податків, або серія (за наявності) та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті); 4) напрям перерахування суми коштів: на поточний рахунок платника податку в установі банку із зазначенням реквізитів; для виплати готівкою (у разі якщо кошти авансових платежів (передоплати) вносилися готівкою); для подальших розрахунків як авансові платежі (передоплата) або грошова застава: на єдиний рахунок або на відповідний депозитний рахунок митниці Держмитслужби; на банківський рахунок (у разі якщо кошти авансових платежів (передоплати) вносилися готівкою); для погашення грошового зобов`язання (податкового боргу) з інших платежів незалежно від виду бюджету; 5) реквізити митної декларації (іншого документа, що її замінює) або уніфікованої митної квитанції, за якими помилково та/або надміру сплачено суми митних платежів.
До заяви додаються: документи, що підтверджують суму помилково та/або надміру сплачених митних, інших платежів та пені; виконавчий лист суду та/або рішення суду, що набрало законної сили (за наявності), щодо скасування рішення митниці Держмитслужби, яке призвело до виникнення помилково та/або надміру сплачених сум митних, інших платежів та пені; документи, що підтверджують право на перенесення граничних строків для подання заяви щодо повернення надміру сплачених митних платежів (за наявності).
Згідно пунктів 6-8, 11 розділу ІІІ Порядку № 643, якщо за результатами розгляду заяви митницею Держмитслужби встановлено наявність підстав для повернення коштів, працівник Підрозділу формує електронний висновок про повернення з державного бюджету помилково та/або надміру сплачених сум митних, інших платежів та пені (далі - електронний висновок) за формою згідно з додатком 2 до цього Порядку, який подається керівнику (заступнику керівника) митниці Держмитслужби для прийняття рішення щодо повернення відповідної суми коштів.
На кожний сформований електронний висновок, за яким прийнято рішення про повернення, накладаються кваліфіковані електронні підписи керівника (заступника керівника) структурного підрозділу, що сформував електронний висновок, керівника (заступника керівника) митниці Держмитслужби та кваліфікована електронна печатка такого органу.
Сформовані електронні висновки з накладеними кваліфікованими електронними підписами та кваліфікованими електронними печатками митниці Держмитслужби у строк не пізніше 17:00 шостого робочого дня до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви до митниці Держмитслужби в автоматичному режимі надсилають до Казначейства для виконання.
У разі якщо заявник не виконав вимог пунктів 1-3 цього розділу, надав недостовірні дані та/або має податковий борг (крім випадків визначення у заяві напряму перерахування коштів на погашення податкового боргу), готується та надсилається йому письмова (в паперовому вигляді або електронній формі) обґрунтована відмова, у тому числі за допомогою засобів ІТС Держмитслужби.
Повернення помилково та/або надміру сплачених сум митних, інших платежів та пені здійснюють територіальні органи Казначейства протягом п`яти робочих днів, наступних за днем прийняття електронного висновку митниці Держмитслужби.
Зі змісту наведених правових норм встановлено, що у разі відсутності визначених підстав для відмови у поверненні платнику податків помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів митний орган готує висновок про повернення з державного бюджету відповідних сум коштів та подає його для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів.
Оцінюючи правомірність відмови Львівської митниці щодо оформлення та направлення на адресу відповідного органу Державної казначейської служби України висновку про повернення з державного бюджету помилково сплаченої суми ПДВ, суд зазначає наступне.
Законом України Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо вдосконалення законодавства на період дії воєнного стану від 24.03.2022 № 2142-ІХ, який набрав чинності 05.04.2022, доповнено Податковий кодекс України підпунктом 69.23 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ, за змістом якого, тимчасово, з 1 квітня 2022 року на період дії воєнного стану на території України звільняються від оподаткування податком на додану вартість операції з ввезення товарів на митну територію України у митному режимі імпорту суб`єктами господарювання, які зареєстровані платниками єдиного податку першої, другої та третьої групи, крім фізичних та юридичних осіб, які обрали ставку єдиного податку, визначену підпунктом 1 пункту 293.3 статті 293 цього Кодексу.
Водночас, відповідно до підпункту 1 пункту 293.3 статті 293 ПК України, відсоткова ставка єдиного податку для платників третьої групи встановлюється у розмірі 3 відсотки доходу - у разі сплати податку на додану вартість згідно з цим Кодексом.
Суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що ТОВ "Група СПЦ" є платником єдиного податку третьої групи з відсотковою ставкою у 2% доходу, внаслідок чого, не підпадало під законодавчі обмеження визначені підпунктом 1 пункту 293.3 статті 293 ПК України, а отже, позивач при поданні 01.04.2022 року електронної митної декларації № UA209170/2022/020432 був звільнений від обов`язку нарахування та сплати податку на додану вартість за операціями з постачання товарів, робіт, послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, таким чином, сплата останнім податку на додану вартість у сумі 175894,27 грн. при постачанні товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, була помилковою.
Щодо зворотної дії вищевказаного Закону в часі, на яку сторони неодноразово звертали увагу, суд зазначає наступне.
Так, відповідно до статті 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
Згідно з висновками щодо тлумачення змісту статті 58 Конституції України, викладеними у рішенні Конституційного Суду України від 09 лютого 1999 року № 1-рп/99, у регулюванні суспільних відносин застосовуються різні способи дії в часі нормативно-правових актів. Перехід від однієї форми регулювання суспільних відносин до іншої може здійснюватися, зокрема, негайно (безпосередня дія), шляхом перехідного періоду (ультраактивна форма) і шляхом зворотної дії (ретроактивна форма).
За загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності й припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце (абзац 2 пункту 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 09 лютого 1999 року № 1-рп/99).
Конституційний Суд України дійшов висновку, що положення частини першої статті 58 Конституції України про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів у випадках, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи, стосується фізичних осіб і не поширюється на юридичних осіб.
Водночас, склалася ситуація, коли внесені Законом України Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо вдосконалення законодавства на період дії воєнного стану від 24.03.2022 № 2142-ІХ зміни до підпункту 69.23 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України, що визначали початок регулювання спірних правовідносин, врегульовуючи їх починаючи з 01.04.2022 року, проте зазначені зміни до вказаного нормативно-правового акту набрали чинності тільки 05.04.2022.
Таким чином, склад норми ПК України, а саме - підпункт 69.23 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ, на думку суду, містить певний недолік нормотворчої техніки, що вказує на неналежну якість закону.
В даному аспекті суд зазначає, що конституційний принцип верховенства права знайшов своє закріплення та був деталізований у статтях 2, 6 та 242 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), які передбачають, що однією з основних засад (принципів) адміністративного судочинства є верховенство права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави; рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права; суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права та застосовує його з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини (далі ЄСПЛ).
Варто звернути увагу, що стаття 6 КАС України, унормовуючи обов`язок суду при вирішенні справи керуватися принципом верховенства права, окремо акцентує увагу на визначенні суті цього принципу: «людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави».
Безперечно, дотримання принципу верховенства права можливе лише за умови застосування судами під час розгляду та вирішення справ законодавчого акта, який відповідає критерію «якості закону». Однак, у практиці трапляються непоодинокі випадки, коли закон не повною мірою відповідає таким критеріям.
Стосовно цього критерію у пунктах 11 та 75 Висновку № 11 (2008) Консультативної Ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи «Щодо якості судових рішень» зазначено про те, що до числа зовнішніх показників, від яких залежить якість судового рішення, відноситься якість законів, прийнятих законодавчими органами (зокрема, досконалість написання проєктів законів або чіткість у змісті законів, а також відсутність порушень процесуальних правил).
Крім того, Венеційська Комісія виходить з того, що перешкоди для дієвого виконання приписів актів права можуть виникати не лише внаслідок незаконної чи недбалої дії з боку органів влади, але й через те, що якість законодавства унеможливлює таке виконання. Тому, надзвичайно важливим є те, щоб ще до ухвалення приписів актів права було здійснено їх оцінювання на предмет можливості їх практичного виконання, а також щоб мала місце перевірка вже після їх ухвалення на предмет того, чи їх може бути застосовано або ж чи їх застосовано в дієвий спосіб. Це означає, що коли йдеться про правовладдя, то має здійснюватись оцінювання законодавства ex ante та ex post. Ідея правовладдя передбачає систему чітких та передбачуваних приписів права, відповідно до яких кожному належить право на ставлення до нього з боку всіх суб`єктів ухвалення рішень на основі гідності, рівності й розумності та відповідно до приписів права.
Окремо варто звернути увагу на рішення ЄСПЛ, в яких було констатовано порушення Україною положень Конвенції, у тому числі, з огляду на застосування положень закону, який не відповідає критерію «якість закону».
З урахуванням викладеного, за обставин, коли публікація нормативно - правого акту мала місце пізніше, аніж окремі правовідносини, що ним врегульовані, на глибоке переконання суду, зазначена обставина не повинна нести у собі негативний вплив на тих добросовісних платників податку, які своєчасно (у т.ч. станом на 01.04.2022) виконали свій податковий обов`язок - сплативши загально-обов`язкові платежі, на відміну, від тих які зобов`язані були його виконати, однак з тих чи інших підстав цього не зробили, і в подальшому (вже після 05.04.2022) були також звільнені від їх сплати.
З наведеного випливає, що положення підпункту 69.23 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України, в редакції Закону № 2142-ІХ від 24.03.2022, повинні застосовуватися виключно з 01.04.2022 року, оскільки є пряма вказівка про це у вказаному підпункті ПК України.
Враховуючи встановлені судом обставини та, з огляду на приписи норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що відповідач протиправно відмовив позивачу в оформленні та направленні на адресу відповідного органу Державної казначейської служби України висновку про повернення ТОВ "Група СПЦ" з державного бюджету помилково сплаченої суми ПДВ. Внаслідок чого, таке порушене право позивача повинно бути поновлене судом у спосіб зобов`язання відповідача прийняти висновок про повернення товариству з обмеженою відповідальністю "Група СПЦ" з державного бюджету помилково та/або надміру сплачених сум митних, інших платежів та пені за митною декларацією № UA209170/2022/020432 (дата подання до митного оформлення - 01.04.2022 року) у сумі 175894,27 грн. та подати його для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім того, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Водночас, всупереч наведеним вимогам, відповідач як суб`єкт владних повноважень не довів правомірності своїх дій.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, а позов таким що підлягає до задоволення.
Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Таким чином, враховуючи, що заявлені позовні вимоги підлягають до задоволення, позивач, згідно із платіжним дорученням № 801 від 13.07.2022 року підтвердив сплату судового збору на суму 4962 грн., за подання даного адміністративного позову, суд робить висновок про стягнення на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Львівської митниці Державної митної служби України сплачений судовий збір в розмірі 4962 грн.
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ВИРІШИВ:
Позов товариства з обмеженою відповідальністю "Група СПЦ" до Львівської митниці Державної митної служби України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії - задоволити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається через Івано-Франківський окружний адміністративний суд або безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасники справи:

Позивач:

товариство з обмеженою відповідальністю "Група СПЦ" (, вул. Олександра Олеся, буд.29-Д, м. Івано-Франківськ, 76002).

Відповідач:

Львівська митниця Державної митної служби України (, вул. Костюшка, 1, м. Львів, 79000).

Суддя Панікар І.В.

Рішення складене в повному обсязі 15 вересня 2022 р.