Справа № 718/1359/22
Суддя: Масюк Л. О.
Дата ухвалення: 2022-09-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №718/1359/22
Провадження №2-а/718/19/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.09.2022 року м.Кіцмань Чернівецька область

Кіцманський районний суд Чернівецької області у складі: головуючої судді Масюк Л.О., секретаря Бужак О.В., розглянувши у відкритому засіданні в м.Кіцмань адміністративну справу за позовом адвоката Колчанова Руслана Вікторовича, який виступає в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ГУНП в Івано-Франківській області про скасування постанови про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

Адвокат Колачнов Р.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ГУНП в Івано-Франківській області про скасування постанови про адміністративне правопорушення, мотивуючи свої вимоги тим, що 25.06.2022 року ОСОБА_1 на домашню адресу надійшов лист з Міністерства юстиції України Кіцманського відділу державної виконавчої служби у Чернівецькій області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції в якому знаходилася Постанова про відкриття виконавчого провадження за постановою серії БАА № 960186 від 20.02.2022 року про стягнення штрафу в розмірі 1360 грн.

Посилається на те, що у Кіцманському відділі ДВС позивач ОСОБА_1 отримав постанову серії БАА № 960186 від 20.02.2020 року та вважає її незаконною, оскільки вказаного правопорушення він не вчиняв.

Враховуючи те, що строк оскарження постанови відповідно до вимог чинного законодавства є 10 діб, але беручи до уваги, що позивачу не було вручено оскаржувану постанову від 20.02.2022 року, тому виникла необхідність в поновленні строку для оскарження постанови.

Зазначає, що постановою серії БАА № 960186 у справі про адміністративне правопорушення від 20 лютого 2022 року, старшим інспектором Калуського РВП в Івано-Франківській області капітаном поліції Ільків І.В. позивача ОСОБА_1 незаконно притягнуто до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 121, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 680 гривень.

В оскаржуваній постанові серії БАА № 960186 від 20.02.2022 року зазначено, що 20.02.2022 року о 08 год.30 хвилин в с. Марківці по вул. Центральній водій здійснював перевезення пасажирів, порушив правила перевезення пасажирів в якому був заблокований аварійний вихід, чим порушив п. 31.4.7 ПДР та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 121 КУпАП.

Вважає, що дана постанова є незаконною, необгрунтованою та безпідставною, вона повністю не відповідає обставинам справи, обставини вказані в ній не відповідають дійсності, є надуманими та неправдивими, а також під час її винесення були допущенні грубі порушення норм матеріального та процесуального права.

Крім цього, вказує на те, що 20 лютого 2022 року біля 08 години, 30 хвилин він, ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки «Мерседес-Бенц» д.н.з. НОМЕР_1 , їхав в м. Івано Франківськ по особистих справах. В с. Марківці Івано-Франківської області його транспортний засіб зупинив працівник поліції відповідач по справі, та запропонував надати йому для перевірки документи на транспортний засіб, посвідчення водія та страховий поліс. Останінй, погодившись надав відповідачу відповідні документи на транспортний засіб, після чого відповідач, взявши документи позивача, пішов до себе в службовий автомобіль, а через деякий час повернувшись, віддав документи та повідомив, що все в порядку і він може продовжити свій рух.

Крім цього, вказує на те, що в п.7 оскаржуваної постанови інспектором поліції не зазначено на підставі яких, досліджених під час розгляду справи, доказів встановлено винуватість позивача, а тому не зрозуміло який саме аварійний вихід було заблоковано і чим саме він був заблокований.

Враховуючи вищенаведене, просив задовольнити позовні вимоги, скасувати постанову БАА № 960186 від 20.02.2022 року, справу відносно ОСОБА_1 провадженням закрити та стягнути за рахунок бюджетних асигнувань владних повноважень ГУНП в Івано-Франківській області на його користь судовий збір в розмірі 496,20 грн.

Заяви, клопотання учасників справи. Процесуальні дії у справі.

Позивач ОСОБА_1 та його представник, адвокат Колчанов Р.В., в судове засідання не зявилися, однак представник скерував на адресу суду заяву, у якій позовні вимоги підтримав та просив її задовольнити, посилаючись на обставини викладені у заяві.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився.

Представник ГУНП в Івано-Франківській області в судове засідання не з`явився, однак скерував на адресу суду відзив на позовну заяву та клопотання про залишення позовної заяви без розгляду. Оскільки позивачем пропущений строк подання позовної заяви.

У відзиві зазначає, що 20.02.2022 року близько 08:40 год. екіпажем Калуського РВП ГУНП в Івано-Франківські області, до складу якого входив капітан поліції ОСОБА_2 , виявлено, що водій автомобіля «Мерседес-Бенц» д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_1 керував транспортним засобом, який використовується на маршруті загального користування для перевезення пасажирів, у якому заблокований передбачений конструкцією аварійний вихід, чим порушив п.31.4.7 ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч.2 ст.121 КУпАП.

Встановивши факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, яке передбачено ч.2 ст.121 КупАП, останньому було роз`яснено про його право як громадянина України, передбачені ст..63 Конституції України, а також положення ст.268 КУпАП, заслухано пояснення позивача та винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення серія БАА №960186 від 20.02.2022 року з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 680 грн.

Враховуючи наведене, вважає дії працівника патрульної поліції щодо винесення оскаржуваної постанови правомірними, а тому просить відмовити в задоволенні позову.

Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень ст. 268 КАС України не перешкоджає розгляду справи.

Оскільки розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи, в силу ч.4 ст. 229 КАС України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вирішуючи надану справу без участі сторін за наявними у справі доказами, суд приходить до наступного висновку.

Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Так, судом встановлено, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАА № 960186 від 20.02.2022 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.121 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 680 грн.00коп.

З постанови вбачається, що 20.02.2022 року о 08 год.30 хв. в с. Марківці по вул. Центральній водій, здійснюючи перевезення пасажирів транспортним засобом марки «Мерседес-Бенц» д.н.з. НОМЕР_1 , порушив правила перевезення пасажирів так як у транспортному засобі був заблокований аварійний вихід, чим порушив п. 31.4.7 ПДР та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 121 КУпАП (а.с.10).

Згідно постанови про відкриття виконавчого провадження від 16.06.2022 року заступником начальника відділу Кіцманського ВДВС у Чернівецькій області відкрито виконавче провадження №69244417 про стягнення з ОСОБА_1 штрафу в сумі 1360 грн, що підтверджується копією Постанови про відкриття виконавчого провадження (а.с.19-20).

Відповідно до трекінгу отримання відправлень вказану постанову ОСОБА_1 отримав 25.06.2022 року (а.с.17)

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Статтею 55 Конституції України передбачено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Згідно ч. 1ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Згідно зі ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згілно до ч. 2 ст. 121 КУпАП передбачена відповідальність за порушення правил перевезення пасажирів при наданні послуг з перевезення пасажирів.

Згідно п.1 ч.1 ст.247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами скарг у справах про адміністративні правопорушення» від 24 червня 1988 року № 6, розглядаючи скаргу на постанову у справі про адміністративне правопорушення, суд повинен перевірити: чи накладено адміністративне стягнення правомочним органом; чи є в діях даної особи ознаки проступку, за який законом передбачена адміністративна відповідальність, і вина у його вчиненні; чи не сплив строк давності для притягнення до адміністративної відповідальності; чи правильні висновки органу (посадової особи), який виніс постанову, про тяжкість вчиненого проступку і обтяжуючі обставини; чи враховані пом`якшуючі обставини, майновий стан винного.

Підставами для визнання будь-якого акта недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт.

Відповідно до ст.ст. 75, 76 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно ч.ч.1,3 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Частино 1 статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, коли існують підстави для звільнення від доказування.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

У відповідності до правового висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 11.10.2016р. у справі №816/4340/14, визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі й обов`язок суб`єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що тягар доказування в спорі покладається на відповідача - суб`єкта владних повноважень, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17.06.2011 року), суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Проте, таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумцій щодо фактів.

У своєму рішенні від 10.02.1995р., у справі «Алене де Рібермон проти Франції» Європейський Суд з прав людини зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

Вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини тлумачаться на її користь (ст.62 Конституції України).

Мотиви та висновки суду.

На підставі викладеного, беручи до уваги встановлені під час судового розгляду справи обставини та докази, суд приходить до висновку, що відповідачем при розгляді справи про адміністративне правопорушення та винесенні оскаржуваної постанови не було дотримано вимоги КУпАП в повній мірі.

Суд зазначає, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень на якого покладено обов`язок щодо доказування правомірності прийнятого ним рішення, не довів правомірність винесення оскаржуваної постанови в справі про адміністративні правопорушення.

Як встановлено судом, копію постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАА № 960186 від 20.02.2022 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.121 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 680 грн., позивачу на місці її винесення вручено не було, що підтверджується відсутністю його підпису в п.9 оскаржуваної постанови.

Крім того, докази того, що вказана постанова направлялася позивачу поштовою кореспонденцією у матеріалах справи також відсутні.

Суд вважає, що клопотання представника відповідача про залишення позовної заяви без розгляду не підлягає до задоволення, оскільки останнім не доведено факту того, що позивачем без поважних причин пропущено строк подання позовної заяви до суду.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у справі № 338/855/17 від 26.04.2018 року, вказав, що аналіз положень статей КУпАП дозволяє дійти висновку, що зміст постанови у справі про адміністративне правопорушення має відповідати вимогам, передбаченим статтям 283 і 284 КУпАП і у ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Окремо необхідно наголосити, що Верховний Суд у постанові від 26.04.2018 року у справі № 338/1/17 роз`яснив, що візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку.

Таким чином, для підтвердження порушення позивачем Правил дорожнього руху України відповідач, відповідно до ст. 251 КУпАП, мав би надати докази, зокрема відеозапис події, фотокартки фіксації, що останнім зроблено не було.

Саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого правопорушення.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 08.02.2018 року по справі №760/3696/16-а та постанові від 18.07.2019 року по справі №216/5226/16-а.

Посилання представника відповідача на те, що аварійний вихід транспортного засобу марки «Мерседес-Бенц», д.н.з. НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_1 , було заблоковано, що ставиться в провину останньому, не знайшли свого підтвердження належними доказами в суді, а натомість спростовано матеріалами справи, а саме фотоілюстраціями вказаного транспортного засобу долученими до позовної заяви.

Враховуючи викладене, у суду є підстави вважати, що під час винесення оскаржуваної постанови серії БАА №960186 від 20.02.2022 року поліцейським Ільків І.В. не було з`ясовано всіх обставин справи, відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, більше того суду не надано належних доказів, які б підтверджували наявність складу правопорушення, у зв`язку з чим спростувати пояснення ОСОБА_1 у яких останній вказує на відсутність у його діях порушень вимог ПДР України, немає можливості, а будь-які сумніви з приводу наявності вини водія транспортного засобу трактуються на користь водія.

З огляду на встановлені обставини справи та зазначені норми права, суд приходить до висновку, що докази порушення позивачем вимог п. 31.4.7 ПДР України відсутні, оскільки не були надані суду під час розгляду справи суб`єктом владних повноважень.

Частиною 3 статті 286 КАС України передбачено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Враховуючи, що відповідачем не доведена правомірність винесення оскаржуваної постанови, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення, а тому слід скасувати оскаржувану постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 121 КУпАП, закривши провадження по справі.

Згідно з ч. 1 ст.139 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 19, 55, 62 Конституції України, п. 14.6.в Правила дорожнього руху,ст.ст. 9, 126, 245, 251-252, 274, 283, 288 КУпАП, ст. ст. 2, 5, 20, 72, 77, 139, 159, 205, 229, 241-246, 250, 255, 268, 286, 295, 297 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення серія БАА № 960186 від 20.02.2022 року про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 121 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 680 гривень.

Справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 121 КУпАП - закрити.

Стягнути з ГУНП в Івано-Франківській області на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в сумі 496 грн. 20 коп.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Кіцманський районний суд Чернівецької області .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Кіцманського

районного суду: Масюк Л.О.