Справа № 380/11601/22
Суддя: Клименко Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2022-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПРО ЗАБЕЗПЕЧЕННЯ ПОЗОВУ
19 вересня 2022 року м. Львів
Товариство з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПЕТРОЛ ГРУП» (далі також Заявник) звернулося до Львівського окружного адміністративного суду із вищевказаним адміністративним позовом до Головного управління Державної податкової служби у Львівській області, в якому із урахуванням заяви від 06 вересня 2022 року про уточнення позовних вимог просить:
Ухвалою судді від 09 вересня 2022 року відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання.
Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПЕТРОЛ ГРУП» стверджує, що Розпорядження є протиправним, а дії контролюючого органу, що стосуються його прийняття, є неправомірними та мають ознаки перевищення повноважень з огляду на те, що відповідно до статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення. На дату внесення змін до відомостей про суб`єкта господарювання, що містяться у виданій суб`єкту господарювання ліцензії, а саме на дату 12 липня 2021 року відповідальність за несвоєчасне внесення таких відомостей у вигляді анулювання ліцензії спеціальним Законом передбачена не була. Така відповідальність виникла у суб`єктів господарювання після 01 січня 2022 року у зв`язку з прийняттям Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень» від 30 листопада 2022 року.
Представник Заявника зазначає, що Товариство з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПЕТРОЛ ГРУП» є юридичною особою, яка веде господарську діяльність з роздрібної торгівлі пальним (КВЕД 47.30) та саме роздрібна торгівля пальним є основним видом його діяльності й основним джерелом доходу. Для провадження господарської діяльності Заявник орендує відповідне технологічне обладнання, земельну ділянку та інше рухоме й нерухоме майно. В трудових відносинах з Товариством з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПЕТРОЛ ГРУП» перебуває понад 10 найманих працівників, яким щомісячно нараховується та виплачується заробітна плата, також сплачуються страхові внески та податки до місцевих бюджетів. У Заявника наявні діючі контракти на поставку пального перевізникам, які здійснюють, зокрема, але не виключно, міжнародні перевезення. Втім, з моменту отримання Розпорядження Заявник позбавлений права проводити господарську діяльність, здійснювати роздрібну торгівлю пальним, немає змоги виконувати умови договору поставки паливно-мастильних матеріалів. Відтак анулювання ліцензії матиме для Заявника невідворотні наслідки, насамперед у вигляді неможливості забезпечення потреб населення та підприємств паливом, виплати заробітної плати та невідворотності вивільнення працівників, втрати прибутку, простою обладнання, яке потребує постійного обслуговування, неможливості відновити господарську діяльність за місцем її фактичної прив`язки у зв`язку з причинами, які з часом не залежатимуть від його волі. Ймовірність заподіяння шкоди правам та інтересам Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПЕТРОЛ ГРУП» до вирішення спору по суті та до набрання рішенням суду законної сили пов`язана з тим, що до вирішення спору по суті діяльність Заявника обмежена, а саме у разі здійснення останнім господарської діяльності без наявності відповідної ліцензії, вказані дії призведуть до накладення штрафу за таку діяльність, а зупинення господарської діяльності призведе до відповідних фінансових втрат Заявника та вірогідності звільнення працівників у зв`язку з зупиненням діяльності.
Заявник уважає, що на сьогодні існує очевидна небезпека того, що невжиття заходів забезпечення його порушених чи оспорюваних інтересів, за захистом яких він звернеться до суду, може істотно ускладнити чи унеможливити відновлення порушених прав.
Вирішуючи заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПЕТРОЛ ГРУП» від 15 вересня 2022 року про забезпечення позову, суд враховує наступне.
Забезпечення позову це надання заявнику тимчасової правової охорони його прав та інтересів, за захистом яких він звернувся до суду, до вирішення спору судом та набрання рішенням суду законної сили. Заходи забезпечення позову є втручанням суду у спірні правовідносини до їх вирішення, тому вони повинні застосовуватися судом з підстав та в порядку, прямо передбаченому законом.
Підстави та порядок вжиття заходів забезпечення позову врегульовані главою 10 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України).
Згідно з частинами першою-третьою статті 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.
Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:
1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або
2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
Ухвалу про забезпечення позову постановляє суд першої інстанції, а якщо розпочато апеляційне провадження, то таку ухвалу може постановити суд апеляційної інстанції.
Суд відзначає, що підстави забезпечення позову, передбачені частиною другою статті 150 КАС України, є оціночними, тому суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.
Згідно з частинами першою, другою статті 151 КАС України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.
Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.
Частинами четвертою шостою статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково.
Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.
В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову та підстави його обрання. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.
Системний аналіз наведених норм дає підстави дійти таких висновків.
Під час розгляду заяв про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих заявником на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.
Згідно з Рекомендаціями № R (89) 8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятими Комітетом Ради Європи 13 вересня 1989 року, рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта. Суд, який постановляє вжити такий захід, не зобов`язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акта; його рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв`язку з оскарженням адміністративного акта.
Тобто, інститут забезпечення позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення прийнятого в адміністративній справі.
При цьому заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами.
Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.
Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням положень статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України.
Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками цього судового процесу.
Звернувшись до суду із заявою про забезпечення позову Товариство з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПЕТРОЛ ГРУП» обґрунтовує необхідність застосування таких заходів тим, що: 1) Розпорядження є протиправним, а дії контролюючого органу, що стосуються його прийняття, є неправомірними та мають ознаки перевищення повноважень; 2) анулювання ліцензії матиме для Заявника невідворотні наслідки у вигляді: зупинення господарської діяльності; неможливості забезпечення потреб населення та підприємств паливом; невідворотності вивільнення працівників; втрати прибутку, простою обладнання, тобто настання фінансових втрат; неможливості відновити господарську діяльність за місцем її провадження з причин, незалежних від волі Заявника.
Щодо покликань Заявника на протиправність Розпорядження та дії контролюючого органу стосовно його прийняття, як на підставу для вжиття заходів забезпечення позову, суд зазначає таке.
Під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, оскільки питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті та не можуть вирішуватись ним під час розгляду заяви про забезпечення позову.
Безумовно, рішення чи діяння суб`єктів владних повноважень справляють певний вплив на суб`єктів господарювання. Такі рішення (діяння) можуть завдавати шкоди і мати наслідки, які Заявник оцінює негативно. Проте відповідно до статті 150 КАС зазначені обставини, навіть у разі їх доведення, не є безумовними підставами для застосування заходів забезпечення позову в адміністративній справі.
Сам собою факт прийняття суб`єктом владних повноважень рішень, які стосуються прав та інтересів Заявника, та обмежують його діяльність, не може автоматично свідчити про те, що такі рішення є очевидно протиправними і невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити виконання рішення суду.
Суд звертає увагу на те, що фактичні обставини справи, зокрема, встановлення правомірності чи неправомірності (протиправності) Розпорядження та дій контролюючого органу стосовно його прийняття, підлягають встановленню та доведенню на підставі відповідних доказів та аналізу норм права, які регулюють спірні правовідносини, під час розгляду справи по суті.
З огляду на викладене суд не встановив підстав для забезпечення позову з мотивів очевидної протиправності рішення суб`єкта владних повноважень, що призводить до порушення прав, свобод та інтересів Заявника.
Щодо покликань Заявника на те, що у разі невжиття заходів забезпечення позову його фактично буде позбавлено можливості здійснювати господарську діяльність до моменту перевірки судом правомірності прийнятого контролюючим органом Розпорядження, що у свою чергу матиме наслідком заподіяння шкоди його правам, свободам та інтересам суд враховує наступне.
Відповідно до частини двадцятої статті 15 Закону України від 19 грудня 1995 року № 481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» (далі Закон № 481/95-ВР) роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами, або рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, або пальним може здійснюватися суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій на роздрібну торгівлю.
Згідно з частиною п`ятдесят третьою статті 15 цього Закону № 481/95-ВР ліцензія анулюється та вважається недійсною з моменту одержання суб`єктом господарювання (у тому числі іноземним суб`єктом господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) розпорядження про її анулювання в електронній формі засобами електронного зв`язку.
З наявної у матеріалах справи Виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань слідує, що основним видом економічної діяльності Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПЕТРОЛ ГРУП» є торгівля твердим, рідким, газоподібним паливом і подібними продуктами.
Таким чином, виходячи з норм Закону № 481/95-ВР анулювання ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним, виданої Товариству з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПЕТРОЛ ГРУП», тягне за собою припинення позивачем відповідної господарської діяльності.
Разом з тим суд встановив, що у Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПЕТРОЛ ГРУП» наявні чинні договори поставки пального (№ 01/17-10/2018 від 17 жовтня 2018 року, № 01-03/21 від 01 березня 2021 року, № 07-11/2017 від 07 листопада 2017 року, № 01-01/2019 від 01 січня 2019 року, № 04-08/17 від 04 серпня 2017 року).
Крім того, відповідно до штатного розпису на 2022 рік Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПЕТРОЛ ГРУП», затвердженого і введеного в дію з 03 січня 2022 року наказом Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПЕТРОЛ ГРУП» від 03 січня 2022 року № 01/2022-о-д «Про затвердження штатного розпису на 2022 рік», у трудових відносинах із Заявником перебуває 10 найманих працівників. Вказаним працівникам щомісячно нараховується та виплачується заробітна плата, що підтверджується відомостями про нарахування заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) застрахованим особам за звітний (податковий) період 2022 року. Крім того, Товариством з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПЕТРОЛ ГРУП» сплачується єдиний внесок та відповідні податки до бюджету, що підтверджується, зокрема, податковим розрахунком сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платника податків фізичних осіб і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску.
З огляду на викладене суд погоджується з доводами Заявника про те, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до негативних фінансових наслідків для нього та істотно ускладнить поновлення його прав, оскільки заборона здійснення роздрібної торгівлі пальним призведе до зупинення господарської діяльності позивача, втрати прибутку, неможливості виплати заробітної плати працівникам, сплати податків та зборів, орендної плати тощо, неможливості виконання своїх договірних зобов`язань перед контрагентами.
Тим самим будуть істотно порушені права позивача, якого фактично позбавлено можливості здійснювати свою господарську діяльність до моменту перевірки правомірності прийняття Розпорядження в судовому порядку.
Наведені обставини свідчать про те, що у разі задоволення позовних вимог для відновлення прав позивача необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.
Така ж правова позиція викладена в ухвалі Верховного Суду від 12 вересня 2022 року у справі № 240/2761/22.
Суд відзначає, що застосований спосіб забезпечення адміністративного позову відповідає його предмету; вжиття вищезазначеного забезпечувального заходу не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, а спрямоване лише на збереження існуючого становища у правовому статусі сторін до розгляду справи по суті заявлених вимог.
Керуючись ст. ст. 150-154, 248, 256, підп.15.5 п.15 Перехідних положень, п. 3 Розділу VI Прикінцевих положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Заяву представника позивача від 15 вересня 2022 року про забезпечення позову задовольнити.
Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвалу суду може бути оскаржено до Восьмого апеляційного адміністративного суду відповідно до ст. ст. 293-297 КАС України, з урахуванням п. 3 Розділу VI «Прикінцеві положення» КАС України.

Повний текст ухвали складено 19 вересня 2022 року.

Суддя Клименко О.М.