Справа № 140/5102/22
Суддя: Андрусенко Оксана Орестівна
Дата ухвалення: 2022-09-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2022 року ЛуцькСправа № 140/5102/22

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Андрусенко О. О.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом керівника Ковельської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції у Волинській області до Луківської селищної ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Керівник Ковельської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції у Волинській області звернувся з позовом до Луківської селищної ради про визнання бездіяльності протиправною щодо поводження з відходами на території селища Луків та села Сомин Ковельського району та зобов`язання вчинити дії та забезпечити виготовлення документації із землеустрою щодо відведення земельних ділянок в селищі Луків, площею 1,5 га, та села Сомин, площею 0,3 га Ковельського району Волинської області, з розташованим на них сміттєзвалищами твердих побутових відходів, винесення в натурі та встановлення (на місцевості) їх меж, а також здійснення державної реєстрації прав на неї.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що вивченням стану додержання вимог законодавства у сфері поводження з відходами на території населених пунктів Луківської селищної ради Ковельського району, проведеним Ковельською окружною прокуратурою, встановлено, що в порушення вимог чинного законодавства відповідачем не забезпечено оформлення правовстановлюючих документів, що посвідчують право користування або володіння земельними ділянками під сміттєзвалища, розташованими в селищі Луків, площею 1,5 га, та селі Сомин, площею 0,3 га.

Так, встановлено, що рішеннями Луківської селищної ради від 20.01.2010 № 18 та від 14.05.1997 № 10/2 виділено земельні ділянки під сміттєзвалища, розташованими в селищі Луків, площею 1,5 га, та селі Сомин, площею 0,3 га. Разом з тим органом місцевого самоврядування документи, що посвідчують право користування або володіння земельною ділянкою під сміттєзвалищем, до цього часу належним чином не оформлено, межі земельної ділянки не винесені в натурі на місцевості.

Цей факт підтверджено проведеною у травні 2021 Державною екологічною інспекцією у Волинській області перевіркою у Луківській селищній раді Ковельського району, в ході якої було винесено вимогу від 31.05.2021 № 000030 щодо приведення у відповідність із законодавством виявлених порушень, а саме необхідності виготовлення документів, що посвідчують право власності чи користування земельними ділянками під сміттєзвалищами; термін виконання вказаної вимоги до 30.11.2021. Водночас у відповідь на запит окружної прокуратури від 17.06.2022 № 52-1892вих-22 Державна екологічна інспекція у Волинській області повідомила, що вимога від 31.05.2021 № 000030 на даний час не виконана. Лише 11.02.2022 Луківською селищною радою прийнято рішення 15/28, яким надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для розміщення полігону твердих побутових відходів, яка на даний час не відведена.

Отже, Луківською селищною радою не виконано вимогу Державної екологічної інспекції у Волинській області від 31.05.2021 № 000030 щодо забезпечення виготовлення правовстановлюючих документів на земельні ділянки, зайняті під сміттєзвалищами, які знаходяться в селищі Луків, площею 1,5 га, та селі Сомин, площею 0,3 га, межі вказаних ділянок не винесені та не закріплені в натурі (на місцевості). Відповідачем не вжито належних заходів щодо виконання вимог чинного законодавства у сфері поводження з відходами та земельного законодавства, при цьому, зазначає, що відсутність правовстановлюючих документів на земельні ділянки під сміттєзвалищами створює передумови для зловживань щодо розпорядження ними, ризики для нормального функціонування сміттєзвалищ, що може призвести до негативних наслідків. Вказані земельні ділянки належать до земель комунальної форми власності, використовується під сміттєзвалищами, а тому їх використання повинне здійснюватися у суворій відповідності з вимогами чинного земельного законодавства із дотриманням певних обмежень щодо використання земель комунальної форми власності, на яких розташовані сміттєзвалища.

З наведених підстав прокурор просив позов задовольнити.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 29.07.2022 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за вказаним позовом та ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Копію вказаної ухвали від 29.07.2022 про відкриття провадження в адміністративній справі відповідач отримав 05.08.2022, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення, проте, у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не подав.

Відповідно до частини шостої статті 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити повністю з таких мотивів та підстав.

Судом встановлено, що у період з 25.05.2021 по 31.05.2021 Державною екологічною інспекцією у Волинській області проведено планову перевірку Луківської селищної ради дотримання вимог природоохоронного законодавства в галузі охорони атмосферного повітря, водних і земельних ресурсів щодо поводження з відходами та небезпечними хімічними речовинами.

За наслідками вказаної перевірки Державною екологічною інспекцією у Волинській області складено акт від 31.05.2021 №12, яким встановлено, що на території Луківської селищної ради розміщені сміттєзвалища, зокрема, в смт. Луків, площею 1,5 га, у використаному кар`єрі Луківського КБМ (рішення від 20.01.2010 №18) та в селі Сомин, площею 0,3 га, в урочищі «За хвоїною» (рішення від 14.05.1997 №10/2). Луківською селищною радою не забезпечено оформлення правовстановлюючих документів на земельні ділянки, зайняті під сміттєзвалищем, у тому числі ті, що знаходяться в селищі Луків, площею 1,5 га, та селі Сомин, площею 0,3 га, межі вказаних земельних ділянок в натурі (на місцевості) не винесені, що є порушенням статей 116, 125, 126 Земельного кодексу України.

31.05.2021 Державною екологічною інспекцією у Волинській області винесено припис №000004 про усунення виявлених порушень та вимогу №000030 щодо приведення у відповідність із законодавством, якою було зобов`язано, зокрема, розробити документи, що посвідчують право власності чи користування земельними ділянками під об`єктами комунальної власності, сміттєзвалищами та іншими місцями складування твердих побутових відходів, розташованих на території Луківської селищної ради; термін виконання вказаної вимоги до 30.11.2021.

На запит заступника керівника Ковельської окружної прокуратури від 12.05.2022 №52-1174вих-22 про надання інформації щодо виконання вимоги Державної екологічної інспекції у Волинській області від 31.05.2021 №000030 в частині розроблення документів, що посвідчують право власності чи користування земельними ділянками під об`єктами комунальної власності, сміттєзвалищами та іншими місцями складання твердих побутових відходів, розташованих на території Луківської селищної ради, відповідач листом від 18.05.2022 №219/3.3/2-2 повідомив, що «Програмою розвитку земельних відносин на 2018-2022 роки» не було передбачено виділення коштів на розробку відповідної землевпорядної документації. У 2021 селищною радою внесено зміни до вищезазначеної програми, в якій передбачено виділення коштів на виготовлення землевпорядної документації на сміттєзвалища у 2022 році. На даний час заплановано розробити такі документи на два об`єкти сміттєзвалище в смт. Луків та сміттєзвалище в селі Сомин.

Крім того, на запит заступника керівника Ковельської окружної прокуратури від 17.06.2022 №32-1892 вих-22 щодо встановлення підстав для застосування заходів представницького характеру з метою захисту інтересів держави у сфері природоохоронного законодавства на території Ковельського району в частині незабезпечення Луківською селищною радою оформлення правовстановлюючих документів на земельні ділянки, зайняті під сміттєзвалищами, листом від 22.06.2022 №2-5912 Державна екологічна інспекція у Волинській області повідомила, що припис від 31.05.2021 №00004 та вимога від 31.05.2021 №000030 не даний час не виконані.

Керівник Ковельської окружної прокуратури, вважаючи бездіяльність Луківської селищної ради щодо поводження з відходами на території селища Луків та села Сомин Ковельського району протиправною, звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Статтею 131-1 Конституції України на органи прокуратури покладається представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Право на звернення прокурора або його заступника до суду в інтересах держави передбачене статтями 2, 23 Закону України від 14.10.2014 №1697-V1І «Про прокуратуру» та статтею 53 КАС України.

Згідно з частинами першою, третьою, четвертою статті 23 цього Закону представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді.

Як визначено частинами четвертою, п`ятою статті 53 КАС України, прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, визначених статтею 169 цього Кодексу. У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача.

Відповідно до пункту 2 резолютивної частини рішення Конституційного Суду України від 08.04.1999 №3-рп/99 під поняттям орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах, потрібно розуміти орган державної влади чи орган місцевого самоврядування, якому законом надані повноваження органу виконавчої влади.

При вирішенні справи суд бере до уваги, що інтереси держави є оціночним поняттям, а тому прокурор в кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Відповідно до пункту «а» частини першої статті 20-2 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» до компетенції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, у сфері охорони навколишнього природного середовища належить організація і здійснення у межах компетенції державного нагляду (контролю) за додержанням центральними органами виконавчої влади та їх територіальними органами, місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування в частині здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форми власності та господарювання, громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, а також юридичними особами - нерезидентами вимог законодавства про поводження з відходами.

Статтею 35 вказаного вище Закону визначено, що державний контроль у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів.

Згідно із пунктом 1 Положення про Державну екологічну інспекцію України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.04.2017 № 275, Державна екологічна інспекція України (Держекоінспекція) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра захисту довкілля та природних ресурсів і який реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів.

Відповідно до пункту 1 розділу I Положення про Державну екологічну інспекцію у Волинській області, затвердженого наказом Державної екологічної інспекції України від 12.02.2021 №47 (далі Положення №47), Державна екологічна інспекція у Волинській області (далі Інспекція) є територіальним органом Державної екологічної інспекції України та їй підпорядковується.

Відповідно до пункту 2 розділу II Положення №47 Інспекція здійснює державний нагляд (контролю) за додержанням територіальними органами центральних органів виконавчої влади, органами місцевого самоврядування в частині здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форми власності та господарювання, громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, а також юридичними особами - нерезидентами вимог законодавства з питань поводження з відходами.

Згідно з пунктами 3, 5, 6 розділу II Положення №47 Інспекція має право проводити перевірки, надавати обов`язкові для виконання приписи, звертатись до суду із позовами.

З аналізу вищенаведеного слідує, що Державна екологічна інспекція у Волинській області є органом, який спеціально уповноважений державою на виконання функцій у спірних правовідносинах.

Відповідно до правових висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18 бездіяльність компетентного органу (нездійснення захисту інтересів держави) означає, що компетентний орган знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, мав повноваження для захисту, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк. Звертаючись до компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення. Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва.

Судом встановлено, що з метою встановлення підстав для представництва інтересів держави в суді у даній справі, Ковельською окружною прокуратурою 17.06.2022 за №32-1892 вих-22 на адресу Державної екологічної інспекції у Волинській області скеровано запит (лист), у якому зазначено, що з метою усунення виявлених порушень дотримання вимог природоохоронного законодавства необхідно вирішити питання про вжиття заходів реагування, у тому числі в судовому порядку.

У свою чергу, листом від 22.06.2022 №2-5912 Державна екологічна інспекція у Волинській області повідомила про те, що не заперечує проти представництва її інтересів Ковельською окружною прокуратурою.

Враховуючи вищенаведене, звернення прокурора з даним позовом зумовлено бездіяльністю уповноваженого органу - Державної екологічної інспекції у Волинській області на звернення до суду з відповідним позовом до органу місцевого самоврядування, та необхідністю врегулювання відносин у сфері природоохоронного законодавства в частині раціонального поводження з відходами.

Надаючи правову оцінку обґрунтованості аргументам, наведеним учасниками справи, суд зазначає таке.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно статті 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Відповідно до частини 1 статті 83 Земельного кодексу України землі, які належать на праві власності територіальним громадам є комунальною власністю.

За змістом пункту «а» частини 2 наведеної норми в комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про відходи» відходи - будь-які речовини, матеріали і предмети, що утворилися у процесі виробництва чи споживання, а також товари (продукція), що повністю або частково втратили свої споживчі властивості і не мають подальшого використання за місцем їх утворення чи виявлення і від яких їх власник позбувається, має намір або повинен позбутися шляхом утилізації чи видалення; зберігання відходів - тимчасове розміщення відходів у спеціально відведених місцях чи об`єктах (до їх утилізації чи видалення); відведені місця чи об`єкти - місця чи об`єкти (місця розміщення відходів, сховища, полігони, комплекси, споруди, ділянки надр тощо), на використання яких отримано дозвіл на здійснення операцій у сфері поводження з відходами; розміщення відходів - зберігання та захоронення відходів у спеціально відведених для цього місцях чи об`єктах; власник відходів - фізична або юридична особа, яка відповідно до закону володіє, користується і розпоряджається відходами.

Частиною 2 статті 9 Закону України «Про відходи» територіальні громади є власниками відходів, що утворюються на об`єктах комунальної власності чи знаходяться на їх території і не мають власника або власник яких невідомий (безхазяйні відходи).

Відповідно до статті 21 Закону України «Про відходи» органи місцевого самоврядування у сфері поводження з відходами забезпечують: а) виконання вимог законодавства про відходи; б) розроблення та затвердження схем санітарного очищення населених пунктів; в) організацію збирання і видалення побутових відходів, у тому числі відходів дрібних виробників, створення полігонів для їх захоронення, а також організацію роздільного збирання корисних компонентів цих відходів; г) затвердження місцевих і регіональних програм поводження з відходами та контроль за їх виконанням; д) вжиття заходів для стимулювання суб`єктів господарювання, які здійснюють діяльність у сфері поводження з відходами; е) вирішення питань щодо розміщення на своїй території об`єктів поводження з відходами; ) координацію діяльності суб`єктів підприємницької діяльності, що знаходяться на їх території, в межах компетенції; з) здійснення контролю за раціональним використанням та безпечним поводженням з відходами на своїй території; и) ліквідацію несанкціонованих і неконтрольованих звалищ відходів; і) сприяння роз`ясненню законодавства про відходи серед населення, створення необхідних умов для стимулювання залучення населення до збирання і заготівлі окремих видів відходів як вторинної сировини; ї) здійснення інших повноважень відповідно до законів України; й) надання згоди на розміщення на території села, селища, міста місць чи об`єктів для зберігання та захоронення відходів, сфера екологічного впливу функціонування яких згідно з діючими нормативами включає відповідну адміністративно-територіальну одиницю; м) здійснення контролю за додержанням юридичними та фізичними особами вимог у сфері поводження з виробничими та побутовими відходами відповідно до закону та розгляд справ про адміністративні правопорушення або передача їх матеріалів на розгляд інших державних органів у разі порушення законодавства про відходи.

Органи місцевого самоврядування приймають рішення про відвід земельних ділянок для розміщення відходів і будівництва об`єктів поводження з відходами.

Відповідно до вимог статті 33 Закону України «Про відходи» зберігання та видалення відходів здійснюються відповідно до вимог екологічної безпеки та способами, що забезпечують максимальне використання відходів чи передачу їх іншим споживачам (за винятком захоронення).

На кожне місце чи об`єкт зберігання або видалення відходів складається спеціальний паспорт, в якому зазначаються найменування та код відходів (згідно з державним класифікатором відходів), їх кількісний та якісний склад, походження, а також технічні характеристики місць чи об`єктів зберігання чи видалення і відомості про методи контролю та безпечної експлуатації цих місць чи об`єктів.

Видалення відходів здійснюється відповідно до встановлених законодавством вимог екологічної безпеки з обов`язковим забезпеченням можливості утилізації чи захоронення залишкових продуктів за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері санітарного та епідемічного благополуччя населення.

Зберігання та видалення відходів здійснюються в місцях, визначених органами місцевого самоврядування з врахуванням вимог земельного та природоохоронного законодавства, за наявності дозволу на здійснення операцій у сфері поводження з відходами, в якому визначені види та кількість відходів, загальні технічні вимоги, заходи безпеки, відомості щодо утворення, призначення, методів оброблення відходів відповідно до встановлених умов їх зберігання.

Пунктом 38 частини 1 статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» встановлено, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання: надання відповідно до законодавства згоди на розміщення на території села, селища, міста нових об`єктів, у тому числі місць чи об`єктів для розміщення відходів, сфера екологічного впливу діяльності яких згідно з діючими нормативами включає відповідну територію.

Підпунктом 6 пункту «а» частини 1 статті 30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать власні (самоврядні) повноваження щодо вирішення питань поводження з побутовими відходами.

Згідно з підпунктом 7 пункту «б» частини 1 статті 33 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать делеговані повноваження з визначення території для розміщення відходів відповідно до законодавства.

Статтею 25 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

Відповідно до підпункту 34 статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» встановлено, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються відповідно до закону питання регулювання земельних відносин.

Відповідно до статті 12 Земельного кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить, крім іншого, вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.

Згідно із статтею 79-1 Земельного кодексу України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.

Одним зі способів формування земельних ділянок є відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності. Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі.

Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера.

Формування земельних ділянок здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок.

Винесення в натуру (на місцевість) меж сформованої земельної ділянки до її державної реєстрації здійснюється за документацією із землеустрою, яка стала підставою для її формування.

Земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї.

Державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі.

Відповідно до статті 19 Закону України «Про землеустрій» до повноважень сільських, селищних, міських рад у сфері землеустрою на території сіл, селищ, міст належать: а) організація та здійснення землеустрою, проведення інвентаризації земель та земельних ділянок усіх форм власності; б) здійснення контролю за впровадженням заходів, передбачених документацією із землеустрою; в) координація здійснення землеустрою та контролю за використанням і охороною земель комунальної власності; г) інформування населення про заходи, передбачені землеустроєм; г) вирішення інших питань у сфері землеустрою відповідно до закону.

Відповідно до пункту «б» частини 1 статті 20 Закону України «Про землеустрій» землеустрій проводиться в обов`язковому порядку на землях усіх категорій незалежно від форми власності, зокрема, в разі встановлення та зміни меж об`єктів землеустрою.

Згідно частини 1 статті 22 Закону України «Про землеустрій» землеустрій здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо проведення робіт із землеустрою; б) укладених договорів між юридичними чи фізичними особами (землевласниками і землекористувачами) та розробниками документації із землеустрою; в) судових рішень.

Видами документації із землеустрою, згідно із статтею 25 Закону України «Про землеустрій», крім інших є: ґ) проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок; і) технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Відповідно до статті 50 Закону України «Про землеустрій» проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок розробляються у разі формування нових земельних ділянок із земель державної, комунальної власності (крім випадків формування земельних ділянок за іншою документацією із землеустрою) та у разі зміни цільового призначення земельних ділянок у випадках, визначених законом.

Згідно статті 55 Закону України «Про землеустрій» встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється відповідно до відомостей Державного земельного кадастру, матеріалів Державного фонду документації із землеустрою та оцінки земель, матеріалів топографо-геодезичних робіт. Технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) розробляється за рішенням власника (розпорядника) земельної ділянки, землекористувача.

У свою чергу, замовниками документації із землеустрою, відповідно до статті 26 Закону України «Про землеустрій», можуть бути органи державної влади, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування, землевласники і землекористувачі, а також інші юридичні та фізичні особи.

Статтею 125 Земельного кодексу України встановлено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (стаття 126 Земельного кодексу України).

Згідно зі статтею 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» загальними засадами державної реєстрації прав є: 1) гарантування державою об`єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження; 2) обов`язковість державної реєстрації прав у Державному реєстрі прав; 2-1) одночасність вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об`єктом незавершеного будівництва та державної реєстрації прав; 3) публічність державної реєстрації прав; 4) внесення відомостей до Державного реєстру прав виключно на підставах та в порядку, визначених цим Законом; 5) відкритість та доступність відомостей Державного реєстру прав.

Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Як встановлено в ході розгляду даної справи, Луківською селищною радою не забезпечено виконання вимог чинного законодавства в частині виготовлення документації із землеустрою щодо відведення земельних ділянок в селищі Луків, площею 1,5 га, та в селі Сомин, площею 0,3 га, Ковельського району Волинської області, з розташованими на них сміттєзвалищами твердих побутових відходів, винесення в натурі та встановлення (на місцевості) їх меж, а також здійснення державної реєстрації прав на них.

Суд зауважує, що бездіяльність відповідача щодо недотримання законодавства у сфері поводження з відходами та земельного законодавства може призвести до неконтрольованого забруднення навколишніх земель, а також водних ресурсів та атмосферного повітря, що в подальшому негативно впливатиме на стан здоров`я та якість життя населення. Інтерес у даній справі полягає у суворому дотриманні усіма суб`єктами поводження з відходами вимог природоохоронного та земельного законодавства з метою недопущення нецільового використання чи відчуження земель, які необхідні для використання населеними пунктами як місця для видалення і зберігання відходів, забезпечення належного контролю за облаштуванням та функціонуванням місць видалення відходів з метою запобігання випадкам забруднення земель, води та атмосферного повітря, які в подальшому негативно впливатимуть на довкілля та здоров`я населення.

Отже, невиконання відповідачем обов`язку в частині виготовлення документації із землеустрою щодо відведення земельних ділянок в селищі Луків, площею 1,5 га, та в селі Сомин, площею 0,3 га, Ковельського району Волинської області, з розташованими на них сміттєзвалищами твердих побутових відходів, винесення в натурі та встановлення (на місцевості) їх меж, а також здійснення державної реєстрації прав на них, свідчить про бездіяльність відповідача, яку слід визнати протиправною.

З огляду на викладене, суд вважає, що наявні підстави для задоволення позову.

Керуючись статтями 243-246, 255, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Луківської селищної ради щодо поводження з відходами на території селища Луків та села Сомин Ковельського району Волинської області.

Зобов`язати Луківську селищну раду (44810, Волинська область, смт. Луків, вулиця Незалежності, 7, ) забезпечити виготовлення документації із землеустрою щодо відведення земельних ділянок в селищі Луків, площею 1,5 га, та в селі Сомин, площею 0,3 га, Ковельського району Волинської області, з розташованими на них сміттєзвалищами твердих побутових відходів, винесення в натурі та встановлення (на місцевості) їх меж, а також здійснити державну реєстрацію прав на них.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя О. О. Андрусенко