Справа № 454/1604/22
Суддя: Струс Т. В.
Дата ухвалення: 2022-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 454/1604/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 вересня 2022 року Сокальський районний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Струс Т. В.

за участю секретаря: Синевської Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в м.Сокаль справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача та просить скасувати визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАР №5523057 від 24.06.2022р., провадження у справі закрити у зав`язку із відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Свої вимоги мотивує наступним. 24.06.2022р. він був зупинений поліцейським ВП №2 Червоноградського РВ ГУНП у Львівській області Воробйовим О.В., який йому повідомив про вчинення двох порушень ПДР, а саме керування транспортним засобом будучи не пристебнутим ременем безпеки та не увімкнення показника повороту при початку руху. Після зупинки поліцейським також поставлено у провину вчинення правопорушення передбаченого ч.1 ст. 126 КУпАП. Зазначає, що в подальшому щодо нього було застосовано адміністративне затримання та доставлено до відділку поліції, де було складено оскаржувану постанову про накладення адміністративного стягнення. Позивач зазначає, що поліцейський вигадав вчинення ним таких правопорушень як порушення правил користування покажчиком поворотів та порушення правил користування ременем безпеки, що фактично слугували для узаконення надання вимоги про зупинку. Щодо не пред`явлення посвідчення водія поліцейському, позивач зазначає, що пред`явив поліцейському електронне посвідчення водія у застосунку ДІЯ, однак не зважаючи на це його було затримано, доставлено у відділення поліції для складання постанови за ч.1 ст. 126 КУпАП. Поліцейський не надав жодного доказу, що підтверджував би факт відмови від пред`явлення електронного посвідчення водія. Стверджує, що поліцейським грубо порушено порядок розгляду справи, а саме виніс оскаржувану постанову без самого розгляду справи, не навів жодних доказів щодо вчинення позивачем вміненого правопорушення та порушено порядок накладення стягнення.

Позивач в судове засідання не прибув, у позові просив розгляд справи проводити у його відсутності.

Представник відповідача в судове засідання не прибув, відзиву на позовну заяву не надав.

На підставі ч.4 ст.229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши докази по справі, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до копії постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАР №5523057 від 24.06.2022р., встановлено, що водій ОСОБА_1 , 24.06.2022р. о 11.01год. в м. Сокаль по вул.Шептицького, керував автомобілем марки «Ауді», р.н.з. НОМЕР_1 , що обладнаний ременями безпеки та не був пристебнутим, при перевірці не пред`явив посвідчення водія відповідної категорії, що дозволяє йому керувати даним транспортним засобом,чим порушив п. 2.4 а ПДР.

Водія ОСОБА_1 визнано винним у порушенні ч.1 ст.126 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в сумі 425грн.

Дослідженою копією протоколу про адміністративне затримання від 24.06.2022р., встановлено, що ОСОБА_1 затримано у зв`язку із вчиненням правопорушення передбаченого ч.1 ст. 126 КУпАП, для складання адміністративної постанови.

Частиною першою статті 126 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством у вигляді накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Положеннями ч. 5 ст. 14 Закону України "Про дорожній рух" від 30.06.1993 № 3353-XII передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані, зокрема, знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, а також виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до приписів п. 1.3. ПДР України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (пункт 1.9).

В розділі 2 ПДР України закріплено обов`язки і права водіїв механічних транспортних засобів.

Відповідно до пункту 2.1(а) ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб, поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

За приписами пункту 2.4 ПДР України на вимогу працівника поліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені у пункті 2.1 ПДР України.

Аналогічні положення закріплені законодавцем також у статті 16 ЗУ "Про дорожній рух" від 30 червня 1993 року №3353-XII, а саме: водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Отже, з аналізу наведених норм законодавства вбачається, що право органів Національної поліції перевіряти наявність зазначених у пункті 2.1 ПДР України документів кореспондується з обов`язком водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такі документи.

Відповідно до п. 1.10 ПДР України водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються ... показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису..., а також іншими документами.

За приписами ст. 71 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновком експертів; 3) показаннями свідків.

Звертаючись до суду, позивач посилається на відсутність доказів, які підтверджують скоєння ним даного адміністративного правопорушення.

Із оглянутого в судовому засіданні відеозапису, що долучений позивачем до матеріалів справи встановлено, що такий складається із чотирьох відео файлів, відображено момент зупинки позивача поліцейським, яким повідомлено про причину зупинки, діалог водія з поліцейським в ході якого водій поводиться зухвало, на вимогу поліцейського пред`явити посвідчення водія такого не надав, вказав на наявність такого у додатку ДІЯ, що є на його мобільному телефоні, однак можливості оглянути таке поліцейському не надав. Відображено повідомлення поліцейського водію про затримання.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.213, ст.ст.222, 258 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення правил дорожнього руху, у тому числі передбачених ч.1 ст.126 КУпАП, в порядку скороченого провадження, тобто без складання протоколу про адміністративне правопорушення з винесенням постанови по справі про адміністративне правопорушення за результатами її розгляду на місці вчинення правопорушення.

При розгляді справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 126 КУпАП не було допущено істотних порушень, які б свідчили про наявність підстав для скасування винесеної постанови.

Доводів позивача з приводу порушення його прав при розгляді справи про адміністартвине правопорушення суд не приймає до уваги, оскільки справа про адміністративне правопорушення була розглянута поліцейським без порушення положень ст. 276, 277, 278, 280, 283 КУпАП.

Крім цього, сам факт не надання посвідчення водія на вимогу поліцейського позивачем не спростовано.

Таким чином поліцейським правомірно винесено постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення відносно позивача за ч. 1 ст. 126 КУпАП.

За приписами ч. 3 ст. 286 КАС України «За наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний суд має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягненння не було посилено».

В судовому засіданні спростовані доводи позивача відповідно до положень ст. 77 КАС України, тому постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП з накладенням стягнення не підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 12, 241-246, 268-272, 286, 293 КАС України, суд -

в и р і ш и в:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАР №5523057 від 24.06.2022р., закриття провадження у справі у зав`язку із відсутністю події та складу адміністративного правопорушення - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Сокальський районний суд Львівської області.

Головуючий: Т. В. Струс