Справа № 200/13596/21
Суддя: Міронова Галина Михайлівна
Дата ухвалення: 2022-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2022 року справа №200/13596/21

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Міронової Г.М., суддів Геращенка І.В., Казначеєва Е.Г., розглянув у письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 20 грудня 2021 р. у справі № 200/13763/21 (головуючий І інстанції суддя Стойка В.В.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач 13.10.2021 року звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, в якому просив суд:

-визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 30.09.2021 року про відмову в призначенні пенсії на пільгових умовах з неврахуванням періодів роботи за Списком № 1, як пільговий з 22.08.1992 по 14.04.1993, та не зарахуванню пільгового періоду роботи один рік роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайної Півночі, як за один рік і шість місяців роботи для обчислення стажу, який дає право на отримання пенсії за віком та по інвалідності (підпункт «е» пункту 2 розділу II Трудового договору про роботу на Крайній Півночі) за весь період пільгового стажу;

-зобов`язати відповідача повторно розглянути його заяву від 22 вересня 2021 року про призначення пенсії на пільгових умовах в якості електролізника водних розчинів електролізної дільниці цеху електролізу нікелю та зарахувати до пільгового стажу періоди роботи в районах Крайної Півночі за Списком № 1 з 22.08.1992 по 14.04.1993, зарахувати один рік роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, за один рік і шість місяців роботи для обчислення стажу, який дає право на отримання пенсії за віком та по інвалідності за Списком № 1 за весь період роботи в якості електролізника з 20.04.1989 по 20.04.1992, з урахуванням Довідки про роботу, яка дає право на дострокову страхову пенсію за віком від 28.05.2021 № НК/575-исх, Трудового договору про роботу на Норільському ордену Леніна, ордену Октябрської Революції і ордену Трудового Красного Знамені гірничо-металургійному комбінаті імені А.П.Завенягіна на Крайній Півночі, Листа щодо наказів про атестацію робочих місць від 30.07.2021 № ЗФ/1026-исх-ог та записів у трудовій книжці НОМЕР_1 (а.с. 1-5).

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 20 грудня 2021 року у справі № 200/13596/21 позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 30.09.2021 року про відмову позивачу в призначенні пенсії на пільгових умовах відповідно до пункту 1 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України Донецької області повторно розглянути заяву позивача від 22 вересня 2021 року про призначення пенсії на пільгових умовах із зарахуванням до пільгового стажу періоду роботи в районах Крайньої Півночі за Списком 1 з 22.08.1992 року по 14.04.1993 року; із зарахуванням одного року роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, за один рік і шість місяців роботи для обчислення стажу, який дає право на отримання пенсії за віком та по інвалідності за Списком № 1 за весь період роботи в якості електролізника з 20.04.1989 по 20.04.1992, з урахуванням Довідки про роботу, яка дає право на дострокову страхову пенсію за віком від 28.05.2021 № НК/575-исх, Трудового договору про роботу на Норільському ордену Леніна, ордену Октябрської Революції і ордену Трудового Красного Знамені гірничо-металургійному комбінаті імені А.П.Завенягіна на Крайній Півночі, листа щодо наказів про атестацію робочих місць від 30.07.2021 № ЗФ/1026-исх-ог та записів у трудовій книжці НОМЕР_1 (а.с. 40-43).

Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, просив скасувати рішення суду та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що позивачу зараховано всі періоди до пільгового стажу згідно індивідуальних відомостей про застраховану особу. Оскільки позивачем не надано витягів з наказів про проведення атестації робочого місця за періоди роботи в районах Крайньої Півночі, які оскаржуються, управління не має можливості зарахувати такі періоди до пільгового стажу, що дає право на призначення пенсії за віком на умовах п. 1 ч. 2 статті 114 Закону України № 1058.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що позивач є громадянином України, внутрішньо переміщеною особою, 22.09.2021 року звернувся до установи відповідача із заявою про призначення пенсії за віком (а.с. 23-26).

Відповідно до записів трудової книжки позивача НОМЕР_1 період його праці (відповідно спірних періодів):

з 20.04.1989 року по 14.04.1993 року працював на посаді електролізника водних розчинів електролізної дільниці цеху електролізу нікелю нікелевого заводу;

з 15.04.1993 року переведений монтажником стальних та з/б конструкцій четвертого розряду на дільницю № 26 тресту «Норільскспецремстрой»;

26.10.1994 року переведений майстром дільниці № 27 управління «Хімзахист»;

11.07.1997 року звільнений за власним бажанням (а.с. 20-22).

За змістом довідки від 28.05.2021 року № 575 Норільского комбінату «Норільскнікель» позивач в період з 20.04.1989 року по 14.04.1993 року працював на посаді електролізника водних розчинів електролізної дільниці цеху електролізу нікелю нікелевого заводу (а.с. 9).

Відповідно до п. «е» пункту 2 розділу ІІ Трудового договору про роботу на Крайній Півночі, укладеного між позивачем та директором нікелевого заводу 20.04.1989 року, зараховується один рік роботи в районах Крайньої Півночі та в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, за один рік і шість місяців для обрахунку стажу, що дає право на обрахунок пенсії по старості і інвалідності (а.с. 16-17).

22.09.2021 року позивачем подано до відповідача заяву про призначення пенсії на пільгових умовах. Разом із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах були долучені: паспорт, довідка про присвоєння РНОКПП та довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи; диплом; військовий квиток; трудова книжка; довідка про роботу, яка дає право на дострокову страхову пенсію, згідно Списку № 1 від 28.05.2021 № НК/575-исх; трудовий договір про роботу на Крайній Півночі; архівні довідки про підтвердження періоду роботи на Крайній Півночі від 22.05.2021 № ЗФ/668-исх-ог; довідки про зарплату від 22.05.2021 № ЗФ/668-исх-ог; лист щодо наказів про атестацію робочих місць від 30.07.2021 № ЗФ/1026-исх-ог; документи про підтвердження періоду зайняття підприємницькою діяльністю.

Рішенням Управління № 065 від 30.09.2021 р. відмовлено в призначенні пенсії, не враховано до пільгового стажу весь період роботи в районах Крайньої Півночі в якості електролізника водних розчинів, зайнятого в технологічному процесі отримання металу електролізним способом у розчинах солей і лугів, згідно пільгової довідки від 28.05.2021 № НК/575-исх, архівних довідок від 22.05.2001 № ЗФ/668-исх-ог, листа щодо наказів про атестацію робочих місць, трудового договору про роботу на Крайній Півночі та записів у трудовій книжці. Крім того, в пільговому співвідношенні не зараховано один рік роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайної Півночі, за один рік і шість місяців роботи для зарахування стажу, який дає право на отримання пенсії по старості та інвалідності, згідно підпункту "е" пункту 2 розділу II Трудового договору про роботу на Норильському ордена Леніна, ордена Октябрської Революції і ордена Трудового Красного Знамені гірничо-металургійного комбінату імені А.П.Завенягіна на Крайній Півночі.

Неврахування вищевказаного періоду мотивовано тим, що відсутні наказ про атестацію робочих місць, висновок відповідного органу Державної експертизи умов праці держави, на території якої набуто пільговий стаж (а.с. 7).

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

Статтею 46 Конституції України встановлено: громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Статтею 114 Закону № 1058-IV врегульовані питання щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах та за вислугу років для окремих категорій працівників.

За приписами частини першої статті 114 Закону № 1058-IV право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Відповідно до абзацу першого пункту 1 частини другої статті 114 Закону № 1058-IV на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Абзацами чотирнадцятим, дев`ятнадцятим пункту 1 частини другої статті 114 Закону № 1058-IV встановлено, що за відсутності стажу роботи, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку, встановленого абзацами першим і третім - тринадцятим цього пункту, страхового стажу: з 1 квітня 2020 року по 31 березня 2021 року - не менше 23 років у чоловіків.

Статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-XII встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

За записами трудової книжки позивач з 20.04.1989 року по 14.04.1993 року працював на посаді електролізника водних розчинів електролізної дільниці цеху електролізу нікелю нікелевого заводу.

Підрозділом 9 "Підземні роботи" Розділу VIІ Металургійне виробництво (кольорові метали)" Списку № 1 виробництв, цехів, професій та посад на підземних роботах, на роботах із шкідливими умовами праці та в гарячих цехах, робота в яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах і в пільгових розмірах, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 № 1173, визначено, що правом на пільгову пенсію користуються електролізники.

В пункті 1071400а-19771 підрозділу VII розділу І Списку № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком (по старості) на пільгових умовах, затвердженого Кабінетом Міністрів СРСР від 26.01.1991 № 10, зазначено: правом пільгового пенсійного забезпечення користуються електролізники.

Відповідно, період з 22.08.1992 року по 14.04.1993 року підлягає зарахуванню до пільгового стажу за Списком № 1.

За унормуванням пункту 5 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV період роботи до 1 січня 1991 року в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 1 січня 1991 року.

Пільгове обчислення страхового стажу застосовується для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та на яких поширювалися пільги, передбачені для працюючих в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, відповідно до Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі", постанови Ради Міністрів Союзу РСР від 10 лютого 1960 року№ 148 "Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі", Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 26 вересня 1967 року "Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі".

Пільгове обчислення страхового стажу провадиться на підставі трудової книжки, або письмового трудового договору, або довідки, в яких зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та користування пільгами, передбаченими вищезазначеними нормативно-правовими актами.

Пунктом 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637, визначено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу органами Пенсійного фонду на місцях приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Пунктом 2 розділу ІІ Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.20005 № 22-1, визначено, що за період роботи до 01 січня 1991 року на Крайній Півночі чи в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього СРСР, а також на острові Шпіцберген надаються договори або інші документи, що підтверджують право працівника на пільги, передбачені для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі чи місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі.

Перелік районів Крайньої Півночі і місцевостей, прирівняних до районів Крайньої Півночі, на яких розповсюджується дія Указів Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року і від 26 вересня 1967 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», визначений постановою Ради Міністрів СРСР № 1029 від 10.11.1967.

Підпунктом «д» пункту 5 Указу Президії ВР СРСР від 10 лютого 1960 року встановлено, що робітникам, які переводяться, направляються або запрошуються на роботу в райони Крайньої Півночі і в місцевості, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, з інших місцевостей держави, на умовах укладення ними трудових договорів на роботу в цих районах на строк 5 років, а на островах Північного Льодовитого океану - два роки, надавати додаткові наступні пільги: зараховувати один рік роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, за один рік і шість місяців при обчисленні стажу, який дає право на отримання пенсії за віком і по інвалідності. Пільги, які передбачені цією статтею, надаються також особам, які прибули в райони Крайньої Півночі і в місцевості, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, за власним бажанням і які уклали строковий договір про роботу в цих районах.

Пунктом 3 Указом Президії ВР СРСР від 26 вересня 1967 року було скорочено тривалість трудового договору, який надає право на отримання пільг, передбачених статтею 5 Указу Президії Верховної Ради СРСР від 10 лютого 1960 року з п`яти до трьох років.

Пунктом 3 постанови Ради Міністрів Союзу РСР від 10 лютого 1960 року № 148 «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» передбачено, що працівникам, які користуються в даний час пільгами, кожний рік роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, до 1 березня 1960 року зараховувати за два роки роботи при розрахунку стажу для отримання пенсії за віком, по інвалідності і за вислугу років, а після 1 березня 1960 року - за один рік і шість місяців роботи при обрахуванні стажу для отримання пенсії за віком і по інвалідності.

Правилами пунктів 1, 2 Розділу І Інструкції про порядок надання пільг особам, які працювали в районах Крайньої Півночі та на місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, затвердженої постановою Державного комітету Ради Міністрів СРСР з питань праці та заробітної плати і Президії ВЦРПС від 16.12.1986 № 530/П-28, занотовано: пільги, встановлені Указами Президії Верховної Ради СРСР від 10 лютого 1960 «Про впорядкування пільг для осіб, що працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» і від 26 вересня 1967 року «Про розширення пільг для осіб, що працюють з районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», надаються всім робочим і службовцям (в тому числі місцевим жителям і іншим особам, прийнятим на роботу на місці) державних, кооперативних і громадських підприємств, установ, організацій, що знаходяться в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі».

Пільги, передбачені статтями 1, 2, 3, 4 Указу Президії Верховної Ради СРСР від 10 лютого 1960 року, з урахуванням змін та доповнень, внесених Указом від 26 вересня 1967 року, надаються незалежно від наявності письмового строкового трудового договору.

Системний аналіз вказаних положень дає підстави дійти висновку, що достатньою та необхідною правовою підставою для обчислення стажу роботи особи в районах Крайньої Півночі та прирівняних до них місцевостях із застосуванням пільгового коефіцієнту (один рік за один рік і шість місяців) є сукупність наступних обставин:

1) документальне підтвердження наявності в особи стажу роботи в районах Крайньої Півночі та прирівняних до них місцевостях;

2) поширення на особу в період її роботи в таких місцевостях пільг, регламентованих Указами Президії ВР СРСР від 10 лютого 1960 року та від 29 вересня 1967 року та Постановою Ради Міністрів Союзу РСР від 10 лютого 1960 року № 148 «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі».

При цьому, основним документом, підтверджуючим факт роботи особи в районах Крайньої Півночі та прирівняних до них місцевостях, є її трудова книжка, а також ці обставини можуть підтверджуватися й іншими документами, зокрема, архівною довідкою.

Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом у постановах від 22.02.2021 у справі № 266/258/16-а (реєстраційний номер судового рішення в ЄДРСР - 95042133).

Верховний Суд у постановах від 15.01.2021 у справі № 348/2319/16-а (реєстраційний номер судового рішення в ЄДРСР - 94171734), від 10.01.2019 у справі № 352/1612/15а (реєстраційний номер судового рішення в ЄДРСР -79124792) та від 18.06.2020 у справі № 537/1415/17 (реєстраційний номер судового рішення в ЄДРСР - 89896523) зазначив, що для обчислення пільгового стажу при роботі в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до неї, повинні бути надані або трудова книжка або письмовий трудовий договір або довідка, в якій зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі.

Тобто, достатньо одного із перерахованих документів, а не їх сукупність.

Згідно з частиною шостою статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Відповідно до частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Статтею 5 Угоди «Про гарантії прав громадян держав-учасниць СНД в галузі пенсійного забезпечення» від 13 березня 1992 року, яка підписана Україною, встановлено, що дана угода вона розповсюджується на всі види пенсійного забезпечення громадян, які встановлені чи будуть установлені законодавством держави-учасниць угоди.

Статтею 3 тимчасової Угоди між Урядом України та Урядом Російської Федерації про гарантії прав громадян, які працювали в районах Крайньої Півночі та в місцевостях, які прирівняні до даних районів, в галузі пенсійного забезпечення від 15 січня 1993 року передбачено, що при призначенні пенсії у відповідності із статтею 1 цієї Тимчасової Угоди на території України, компетентні органи Російської Федерації відшкодують витрати на виплату цієї пенсії у тій її частині, яка відповідає тривалості трудового стажу, виробленого в районах Крайньої Півночі або у місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі, починаючи з 1 січня1991 року.

Судами встановлено, що вищевказане підприємство знаходилося на території м. Норильськ, Красноярського краю (Росія), яка згідно Постанови Ради Міністрів СРСР від 10.10.1967 № 1029 «Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» віднесена до районів Крайньої Півночі.

Отже, оскільки періоди роботи позивача в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі підтверджується трудовою книжкою, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що позивач має право на зарахування до страхового стажу періодів роботи з 22.08.1992 по 15.04.1993 із розрахунку один рік за один рік шість місяців, а тому Головне управління Пенсійного фонду України у Донецькій області протиправно відмовило позивачу у застосуванні коефіцієнту при визначенні пільгового стажу.

Крім цього при прийнятті спірного рішення відповідачем не було зазначено правових норм, які вимагають надання висновку відповідного органу Державної експертизи умов праці Російської Федерації, а тому суд вважає таку підставу для відмови позивачу в призначенні пільгової пенсії, - неправомірною.

За визначенням ч. 1 ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. І відповідачем не доведено, що у спірних правовідносинах він діяв правомірно.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції про задоволення позову.

На підставі встановлених обставин справи та наведених нормативно-правових норм, які регулюють спірні відносини, суд апеляційної інстанції вирішив, що суд першої інстанції правильно вирішив справу, підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст. ст. 250, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 20 грудня 2021 р. - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 20 грудня 2021 р. у справі № 200/13763/21 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне судове рішення складено 19 вересня 2022 року.

Головуючий суддя Г.М. Міронова

Судді І.В. Геращенко

Е.Г. Казначеєв