Справа № 200/14249/21
Суддя: Троянова О.В.
Дата ухвалення: 2022-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 вересня 2022 року Справа№200/14249/21

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Троянова О.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Пенсійного фонду України про визнання протиправними та скасування рішення суб`єкту владних повноважень і зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач, ОСОБА_1 звернулась до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України Донецької області, Пенсійного фонду України про визнання протиправним та скасування рішення Пенсійного фонду України від 13.09.2021 року про результати розгляду її скарги від 10.08.2021 року; зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області провести перерахунок пенсії позивача, шляхом зарахування до загального страхового стажу періоду роботи з 01.04.2019 року по 11.03.2020 року; за період з 11.03.2020 року (з дня звернення за призначенням пенсії) врахувавши заробітну плату (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 01.07.2000 року по 11.03.2020 року, врахувавши заробітну плату (дохід) за період з 01.04.2019 року по 11.03.2020 року, та виплатити несплачену різницю сум пенсії, з врахуванням вже виплачених сум.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 200/14249/21 за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 28 грудня 2021 року вирішено проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 19 січня 2022 року. Витребувано у Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області в строк до 18 січня 2022 року копію пенсійної справи та довідку форми ОК-5 стосовно ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ).

13 січня 2022 року на адресу суду надійшла заява відповідача 2 про розгляд справи без участі його представника.

19 січня 2022 року судом відкладено розгляд справи на 16 лютого 2022 року.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 16 лютого 2022 року продовжено строк підготовчого провадження, відкладено підготовче засідання на 09 березня 2022 року. Витребувано повторно у Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області копію пенсійної справи та довідку форми ОК-5 стосовно ОСОБА_1 .

15 червня 2022 року на адресу суду від відповідача надійшла витребувана довідка форми ОК-5.

02 березня 2022 року підготовче засідання у справі не відбулось, у зв`язку з введення воєнного стану, постійними обстрілами території України та введення активних бойових дій на території Донецької області, з метою недопущення випадків загрози життю, здоров`ю та безпеці учасників справи.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 14 вересня 2022 року закрито підготовче засідання та призначено розгляд справи по суті в письмовому провадженні.

Законом України від 24 лютого 2022 року N 2102-IX, затверджено Указ Президента України від 24 лютого 2022 року N 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", згідно якого, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Указом Президента України №573/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України, Законом України «Про затвердження Указу Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", Законом України «Про затвердження Указу Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" від 15 серпня 2022 року №2500-ІХ, продовжено строк дії воєнного стану в Україні.

Відповідно до ст. 12-2 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12 травня 2015 року № 389-VIII, в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України.

Рішенням Ради суддів України від 24 лютого 2022 року N 9, з урахуванням положень статті 3 Конституції України про те, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю рекомендовано зборам суддів, головам судів, суддям судів України у випадку загрози життю, здоров`ю та безпеці відвідувачів суду, працівників апарату суду, суддів оперативно приймати рішення про тимчасове зупинення здійснення судочинства певним судом до усунення обставин, які зумовили припинення розгляду справ.

Згідно п. 4 Рекомендацій Ради суддів України, опублікованих 02.03.2022 року, щодо роботи судів в умовах воєнного стану, судам України рекомендовано усіх доступних працівників, по можливості, перевести на дистанційну роботу.

Місцезнаходження Донецького окружного адміністративного суду визначено м. Слов`янськ Донецької області.

У зв`язку з активізацією проведення бойових дій на території Донецької області та прилеглих областей, виникнення загрози безпеці, здоров`ю та життю людей, головою Донецького окружного адміністративного суду 26 лютого 2022 року прийнято наказ № 14/І-г «Про запровадження особливого режиму роботи Донецького окружного адміністративного суду у вигляді дистанційної роботи». Наказом запроваджено особливий режим роботи з 26 лютого 2022 року до закінчення воєнного стану, і до дня відновлення роботи суду у звичайному режимі.

Враховуючи те, що станом на 16 вересня 2022 року в Україні продовжує діяти воєнний стан, суд розглядає справу в письмовому провадженні.

Так, в обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що звернулась до відповідача зі заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, проте відповідачем прийнято рішення від 17.03.2020 року №1948 про відмову у призначенні пенсії. Зазначене рішення було скасоване постановою Першого апеляційного адміністративного суду у справі №200/4064/20-а, та зобов`язано відповідача повторно розглянути заяву від 11.03.2020 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Проте 29.09.2020 року позивач отримала рішення від 25.09.2020 року №1948 року про відмову у призначенні пенсії. Згодом відповідачем було призначено пенсію за віком на пільгових умовах без врахування до загального страхового стажу періоду роботи з 01.04.2019 року по 11.03.2020 року, та пенсійну виплату обчислено із заробітної плати за період з 01.10.2002 року по 31.03.2019 року, тобто не враховано період оплати з 01.04.2019 по 11.03.2020 року. Зазначила, що звернулась із скаргою до відповідача 2, в якому просила зобов`язати відповідача 1 провести перерахунок пенсії, зарахувавши до страхового стажу період роботи з 01.04.2019 по 11.03.2020 року, та відповідно розрахувати коефіцієнт стажу на 11.03.2020 року, проте відповідачем 2 було відмовлено у задоволенні скарги. Рішення відповідача 2 від 13.09.2021 року про результати розгляду її скарги від 10.08.2021 року вважає протиправним, просила задовольнити позов.

Відповідачем 2 через канцелярію суду у встановлені судом строки, надано відзив на позовну заяву, відповідно до якого останній просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Зазначив, що згідно заяви позивача про призначенні пенсії від 11.03.2020 року страховий стаж та заробітну плату враховано по 31.03.2019 року за наявними даними, які містились у Реєстрі застрахованих осіб на дату прийняття рішення про призначення пенсії. Крім того, згідно абз. 7 п.4.3 Порядку №22-1 при призначенні пенсії страховий стаж обчислюється по останній місяць роботи, що передує місяць подання заяви. Таким чином, за наявності у реєстрі застрахованих осіб на 11.03.2020 року дату призначенні пенсії, був наявний страховий стаж за увесь період трудової діяльності, страховий стаж та заробітна плата враховувалась би по 29.02.2020 року, а не по 11.03.2020 року, як вимагає позивач. Оскільки з дати призначення пенсії позивача (з 11.03.2020 року) не пройшло 24 місяці, підстави для проведення у 2021 році перерахунку пенсії позивача відповідно до абз. 1,2,3 ч. 4 ст. 42 Закону 1058 з урахуванням страхового стажу, набутого після призначення пенсії відсутні. Пенсійним фондом України розглянуто скаргу позивача від 10.08.2021 року щодо обчислення страхового стажу за період з 01.04.2019 по 11.03.2020 року та проведення перерахунку пенсії відповідно до ч. 2 ст. 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та прийнято рішення від 13.09.2021 року №27061-26629/Ч-03/8-2800/21, яким залишено скаргу позивача без задоволення. Зазначене рішення вважає обґрунтованим та таким, що відповідає законодавству.

Крім того, відповідачем 1 через канцелярію суду у встановлені судом строки, надано відзив на позовну заяву, відповідно до якого останній просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Зазначив, що 14.12.2021 року управлінням було здійснено допризначення пенсії позивачу, шляхом зарахування до страхового стажу періоду роботи з 01.04.2019 по 31.01.2020 року та враховано заробітну плату за період з 01.04.2019 по 31.01.2020 рік. Сума доплати після зарахування заробітної плати за період роботи з 01.04.2019 по 31.03.2020 року склала 3 330,65 грн. Зазначив, що до страхового стажу позивача враховано всі періоди роботи, за які сплачено страхові внески.

Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив.

Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України (паспорт серії НОМЕР_2 ), РНОКПП НОМЕР_1 , є пенсіонером за віком на пільгових умовах, що не є спірною обставиною між сторонами.

Відповідно до рішення Покровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області за №00 від 04.03.2021 року призначено ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за рішенням суду з 11.03.2020 року та на підставі заяви позивача від 11.03.2020 року. (а.с. 29)

Відповідно до розрахунку стажу ОСОБА_1 при призначенні пенсії страховий стаж враховано по 31.03.2019 року. (а.с. 30)

Судом встановлено на підставі трудової книжки серії НОМЕР_3 від 06 липня 1989 року, що позивач, ОСОБА_1 , працювала у ДП «Вугільна компанія «Краснолиманська» у період з 29.10.2002 по 29.09.2020 року, а саме:

- на підставі наказу №11 від 22.10.2002 року прийнято покоївкою гуртожитку;

- на підставі наказу №56/к від 05.06.2003 року переведено прибиральницею виробничих приміщень;

- на підставі наказу №120/к від 10.10.2005 року переведено машиністом конвеєра 2 розряду;

- на підставі наказу №261/к від 06.11.2008 року переведено машиністом насосних установок 4 розряду;

- на підставі наказу №1712/к від 04.07.2012 року переведено машиністом насосних установок 4 розряду;

- на підставі наказу №5867/к від 30.08.2017 року переведено апаратником вуглезбагачення 5 розряду;

- на підставі наказу №1782/к від 29.09.2020 року звільнено за власним бажанням у зв`язку з невиконанням власником законодавства про працю ч. 3 ст. 38 КЗпП України. (а.с. 13-14)

На звернення позивача з питань пенсійного забезпечення Покровським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Донецької області надано відповідь листом від 25.03.2021 року №263-819/Ч-02/8-0581/21, відповідно до якої постановою Першого апеляційного адміністративного суду по справі №200/4064/20-а від 01.09.2020 року скасовано рішення Донецького окружного адміністративного суду від 15.06.2020 року №200/4064/20-а та зобов`язано Покровське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області повторно розглянути заяву від 11.03.2020 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

На виконання вказаного рішення суду позивачу призначено пенсію за віком на пільгових умовах (робота за Списком №2) відповідно до п. 2 ч. 1 Прикінцевих положень Закону України від 09.07.2003 року №1058-IV з 11.03.2020 року. Загальний страховий стаж складає 25 років 02 місяці 21 день (враховано по 31.03.2019 року). Коефіцієнт стажу складає 0,25167. Пенсійна виплата обчислена із заробітної плати за період роботи з 01.10.2002 по 31.03.2019 року згідно системи персоніфікованого обліку. (а.с. 26)

Крім того, на звернення позивача за скаргою щодо обчислення страхового стажу за період з 01.04.2019 по 11.03.2020 року та проведення перерахунку пенсії відповідно до частини другої статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», Пенсійним фондом України прийнято рішення про результати розгляду заяви від 13.09.2021 року №27061-26629/Ч-03/8-2800/21, відповідно до якого згідно статті 24 Закону страховий стаж після 01.01.2004 обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог Закону за даними, що містять в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до 01.01.2004 року на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло раніше. У разі несплати страхових внесків, періоди роботи після 01.01.2004 року не зараховуються до страхового стажу, а заробітна плата не враховується при обчисленні пенсії. Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 №1566/11846, передбачено, що страховий стаж обчислюється по останній місяць роботи, що передує місяць подання заяви. Страховий стаж та заробітну плату враховано по 31.03.2019 року за даними, які містилися в реєстрі застрахованих осіб на час призначення пенсії. Обчислення пенсії із застосуванням показників середньої заробітної плати 4888,83 грн. у 2020 році та 5426,60 грн. у 2021 році, не призводить до збільшення розміру пенсії заявниці. Крім того, відповідно до частини четвертої статті 42 Закону (зі змінами) у разі якщо застрахована особа після призначення пенсії продовжувала працювати, перерахунок пенсії проводиться з урахуванням не менш як 24 місяці страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі. У разі якщо застрахована особа після призначення (перерахунку) пенсії має менш як 24 місяці страхового стажу, перерахунку пенсії проводиться не раніше ніж через два роки після призначення (попереднього перерахунку) з урахуванням страхового стажу після її призначення (попереднього перерахунку) та заробітної плати, з якої призначено (попередньо перераховано) пенсію. Підстави для проведення у 2021 році перерахунку пенсії ОСОБА_1 відповідно до ч. 4 статті 42 Закону з урахуванням страхового стажу, набутого після призначенні пенсії, відсутні. На даний час в реєстрі застрахованих осіб наявні відомості про страховий стаж заявниці за період з 01.04.2019 по 31.05.2020 року. Підстави для врахування до страхового стажу заявниці періоду з 01.04.2019 по 29.02.2020 року з дня призначення пенсії відсутні. Враховуючи зазначене, скаргу ОСОБА_1 від 10.08.2021 року залишено без задоволення. (а.с. 17-19)

Відповідно до рішення 00 від 14.12.2021 року Покровським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Донецької області здійснено перерахунок пенсії позивача із зарахуванням до страхового стажу періоду роботи з 01.04.2019 по 31.01.2020 року, та з врахуванням заробітної плати за зазначений період. (а.с. 49-57)

Отже, спірні правовідносини виникли з приводу незарахування відповідачем 1 до страхового стажу позивача періоду роботи з 01.04.2019 по 11.03.2020 року через відсутність даних про сплату роботодавцем страхових внесків в реєстрі застрахованих осіб на час призначення пенсії 11.03.2020 року.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносин, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Законом України, що визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом, є Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-IV (далі - Закон №1058-IV).

За приписами статті 1 Закону №1058-IV у цьому Законі наведені нижче терміни вживаються в такому значенні:

застрахована особа - фізична особа, яка відповідно до цього Закону підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачуються чи сплачувалися у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування;

страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески;

страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування;

страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.

Відповідно до частини першої статті 21 Закону №1058-IV з метою обліку застрахованих осіб, учасників накопичувальної системи пенсійного страхування та їх ідентифікації, а також накопичення, зберігання та автоматизованої обробки інформації про облік застрахованих осіб і реалізацію ними права на страхові виплати у солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та накопичувальній системі пенсійного страхування, у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюється персоніфікований облік.

Згідно із абзацом першим частини першої статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Як передбачено частиною другою статті 24 Закону №1058-IV, страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Системний аналіз даних нормативно-правових актів дає підстави дійти висновку про те, що до страхового стажу зараховується період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 04.06.1998 № 794 «Про затвердження Положення про організацію персоніфікованого обліку відомостей у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування», на виконання Указу Президента України від 04.05.1998 № 401 (401/98) «Про заходи щодо впровадження персоніфікованого обліку відомостей у системі обов`язкового державного пенсійного страхування» Кабінет Міністрів України постановив Пенсійному фонду разом із Міністерством праці та соціальної політики, Міністерством фінансів України та Державної податковою адміністрацією забезпечити з 01.10.1998 впровадження персоніфікованого обліку відомостей у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.

Відповідно до пункту 3 Постанови Кабінету Міністрів України від 04.06.1998 № 794 «Про затвердження Положення про організацію персоніфікованого обліку відомостей у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування», установити, що починаючи з 01.07.2002 обчислення пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» (1788-12) здійснюється із заробітку особи за період роботи після 01.07.2000 за даними систем персоніфікованого обліку.

Статтею 1 Закону № 1058-IV визначено, що персоніфікований облік у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік) - організація та ведення обліку відомостей про застраховану особу, що здійснюється відповідно до законодавства і використовується в системі загальнообов`язкового державного соціального страхування в установленому законодавством порядку.

Згідно частини 1 статті 21 Закону № 1058-IV персоніфікований облік у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюється з метою обліку застрахованих осіб, учасників накопичувальної системи пенсійного страхування та їх ідентифікації, а також накопичення, зберігання та автоматизованої обробки інформації про облік застрахованих осіб і реалізацію ними права на страхові виплати у солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та накопичувальній системі пенсійного страхування. Для формування інформаційної бази системи персоніфікованого обліку використовуються відомості, що надходять від: державних реєстраторів юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців; роботодавців; застрахованих осіб; фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування; центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації актів цивільного стану, виконавчих органів сільських, селищних, міських (крім міст обласного значення) рад та уповноважених суб`єктів для обліку даних Єдиного державного демографічного реєстру; органів доходів і зборів, територіальних органів Пенсійного фонду за результатами перевірок платників єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або в порядку міжвідомчого обміну інформацією; державної служби зайнятості; інших підприємств, установ, організацій та військових частин; компаній з управління активами; зберігачів; інших джерел, передбачених законодавством.

Згідно частини 2 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Згідно із пунктом 6 розділу IV "Надання та формування інформації з Реєстру застрахованих осіб" Положення №10-1 інформація з Реєстру застрахованих осіб формується та надається за такими формами: індивідуальні відомості про застраховану особу - згідно з додатками 3 - 5 до цього Положення.

Додатком №4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування затверджено Форму ОК-5 "Індивідуальні відомості про застраховану особу" Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Довідка ОК-5 - це сформовані індивідуальні відомості про застраховану особу з реєстру застрахованих осіб (автоматизованого банку відомостей, створеного для ведення обліку фізичних осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню, ведення якого забезпечує Пенсійний фонд України).

Довідка ОК-5 формується за будь-який період, починаючи з 2000 року, та містить відомості про суми заробітку для нарахування пенсії і страховий стаж. Тому вона, як правило, використовується органами Пенсійного фонду для призначення (перерахунку) пенсії. Також на підставі цієї довідки особа може проаналізувати свій страховий стаж та заробітну плату, яка в майбутньому буде використана при призначенні пенсії.

У довідці ОК-5 містяться такі дані:

- перелік страхувальників, які подавали про застраховану особу відомості до системи персоніфікованого обліку;

- за кожен місяць по кожному із страхувальників: сума заробітної плати, з якої сплачені внески, кількість днів стажу, відмітка про сплату внесків;

- відомості про спеціальний (пільговий) стаж та відомості про стаж, який зараховується без сплати страхових внесків (наприклад, період отримання допомоги по безробіттю), по страхувальниках і по роках.

Позначка про сплату внесків в довідках ОК-5 позначається словами Так або Ні. Якщо в довідках суму заробітної плати вказано, але внески не сплачено (відмітка Ні), то такий місяць до страхового стажу не зараховується.

Як вбачається з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань місцезнаходження Державного підприємства «Вугільна компанія «Краснолиманська» () - 85310, Донецька область, місто Родинське, вул. Перемоги, буд. 9.

Підставою для не зарахування до страхового стажу періоду роботи з 01 квітня 2019 по 11.03.2020 року в Державному підприємстві «Вугільна компанія «Краснолиманська» слугувала відсутність відомостей про сплату страхових внесків.

Судом встановлено, що індивідуальні відомості про застраховану особу (форма ОК-5) містять відомості щодо нарахування позивачу заробітної плати у спірний період з квітня 2019 по березень 2020 року включно.

Доказів протилежного відповідачами не надано, та матеріали справи не містять відповідних доказів.

Статтею 113 Закону № 1058-IV передбачено, що держава створює умови для функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування і гарантує дотримання законодавства з метою захисту майнових та інших прав і законних інтересів осіб стосовно здійснення пенсійних виплат.

На підставі частини першої статті 16 Закон № 1058-IV застрахована особа має право отримувати від страхувальника підтвердження про сплату страхових внесків, вимагати від страхувальників сплати внесків, у тому числі в судовому порядку тощо.

З цим правом кореспондується обов`язок страхувальника нараховувати, обчислювати і сплачувати в установлені строки та в повному обсязі страхові внески (пункт 6 частини другої статті 17 Закону № 1058-IV) незалежно від фінансового стану платника (частини дванадцята статті 20 Закону № 1058-IV).

Пунктом 1 частини другої статті 6 Закону України від 08.07.2010 № 2464-IV «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон №2464-IV) встановлено, що платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Відповідно до статті 4 Закону №2464-IV платниками єдиного внеску є, зокрема, роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Відповідно до статті 26 Закону №2464-IV посадові особи платників єдиного внеску несуть адміністративну відповідальність, зокрема, за порушення порядку нарахування, обчислення і строків сплати єдиного внеску.

З наведеного слідує, що страхові внески є складовою умовою існування солідарної системи і підлягають обов`язковій сплаті, перерахунок пенсії провадиться з урахуванням часу, коли особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, та за який підприємством, де працює людина, (страхувальником) сплачені щомісячні страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, оскільки здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи.

Отже, позивач не повинен відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків, а отже, наявність заборгованості підприємства по страховим внескам не може бути підставою для не зарахування до страхового стажу при перерахунку пенсії позивачу періодів його роботи.

Такі висновки узгоджуються із правовою позицією, яка була викладена Верховним Судом, зокрема у постанові від 09.09.2019 по справі №242/5448/16-а та ін.

На переконання суду, виходячи із змісту наведених вище правових норм, порушення страхувальником вимог законодавства щодо порядку та строків сплати страхових внесків (у зв`язку із чим утворилася заборгованість зі сплати таких внесків) тягне негативні наслідки лише щодо самого страхувальника (зокрема, у вигляді сплати недоїмки, штрафних санкцій та пені) та не може мати негативних наслідків для застрахованої особи у вигляді не зарахування до страхового стажу періоду роботи, протягом якого такій особі нараховувалася заробітна плата, на яку у свою чергу нараховувалися та сплачувалися страхові внески, а тому у відповідача були відсутні підстави для не зарахування до страхового стажу при призначенні пенсії періоду роботи позивача з 01.04.2019 по 28.02.2020 року включно.

Водночас, відповідачем 1 надано докази того, що останнім проведено перерахунок пенсії позивача із зарахуванням до страхового стажу періоду роботи з 01.04.2019 по 31.01.2020 року, та з врахуванням заробітної плати за зазначений період.

Стосовно зарахування до страхового стажу позивача періоду роботи з 01.03.2020 по 11.03.2020 року суд зазначає наступне.

Відповідно до абз. 2 пункту 4.3 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" після надходження даних про сплату страхових внесків за останній місяць роботи, що передує місяцю подання заяви про призначення пенсії, протягом місяця проводиться перерахунок пенсії з урахуванням цього періоду з дати призначення пенсії. При цьому, якщо у разі проведення перерахунку пенсії її розмір зменшився, виплата пенсії в новому розмірі проводиться з місяця, наступного за місяцем проведення перерахунку.

Враховуючи зазначене, оскільки позивач звернулась із заявою про призначення пенсії 11 березня 2020 року, то зарахуванню до страхового стажу підлягає період роботи позивача по 29 лютого 2020 року включно.

Враховуючи зазначене, позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню.

Стосовно позовних вимог позивача про визнання протиправним та скасування рішення Пенсійного фонду України від 13.09.2021 року про результати розгляду її скарги від 10.08.2021 року, суд зазначає наступне.

Порядок розгляду скарг на рішення органів Пенсійного фонду України щодо пенсійного забезпечення, затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 12.10.2007 за №18-6, яка зареєстрована в Міністерстві юстиції України 2 листопада 2007 року за №1241/14508, визначає процедуру подання та розгляду скарг на рішення про призначення, перерахунок, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший, виплаті пенсій (далі - рішення), прийняті головними управліннями Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, управліннями Пенсійного фонду України у районах, містах, районах у містах, а також об`єднаними управліннями (далі - органи, що призначають пенсії).

У разі, якщо громадянин вважає, що орган, що призначає пенсію, прийняв рішення, що суперечить законодавству про пенсійне забезпечення або виходить за межі його компетенції, встановленої законом, громадянин має право оскаржити таке рішення у органі Пенсійного фонду України вищого рівня (п.2 Порядку №18-6).

Відповідно до п.3 вказаного Порядку скарга на рішення органу, що призначає пенсії, подається громадянином особисто або законним представником відповідно до законодавства або представником, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально (далі - заявник). Подання скарги відповідно до цього Порядку не позбавляє заявника права звернутися до суду відповідно до чинного законодавства.

Згідно п.9 Порядку №18-6 орган Пенсійного фонду України зобов`язаний прийняти вмотивоване рішення та надіслати його у термін не більше одного місяця від дня надходження скарги на адресу заявника поштою або надати йому під розписку.

Якщо в місячний термін вирішити порушені у скарзі питання неможливо, орган Пенсійного фонду України може прийняти рішення про продовження строків розгляду скарги заявника, про що письмово повідомити заявника до закінчення тридцятиденного строку. При цьому загальний термін розгляду скарги не може перевищувати сорока п`яти днів.

Стаття 2 та частина четверта статті 242 КАС України встановлюють, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною першою статті 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: […] визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; […].

Згідно з частиною другою статті 5 КАС України захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

В рамках адміністративного судочинства:

дії - певна форма поведінки суб`єкта владних повноважень, яка полягає у здійсненні суб`єктом владних повноважень своїх обов`язків у межах наданих законодавством повноважень чи всупереч їм;

бездіяльність - певна форма поведінки суб`єкта владних повноважень, яка полягає у невиконанні ним дій, які він повинен був і міг вчинити відповідно до покладених на нього посадових обов`язків згідно із законодавством України;

рішення - нормативно-правовий акт або індивідуальний акт (нормативно-правовий акт - акт управління (рішення) суб`єкта владних повноважень, який встановлює, змінює, припиняє (скасовує) загальні правила регулювання однотипних відносин, і який розрахований на довгострокове та неодноразове застосування; індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк).

Верховний Суд України у постанові від 24 листопада 2015 року по справі № П/800/259/15 (21-3538а15) зазначив, що сама по собі бездіяльність - це триваюча пасивна поведінка суб`єкта, яка виражається у формі невчинення дії (дій), яку він зобов`язаний був і міг вчинити. Тобто бездіяльність не має чітко окреслених часових меж, а саме явище бездіяльності є триваючим (№ рішення в ЄДРСР 54398764).

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі "Чахал проти Об`єднаного Королівства" (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Зважаючи на обставини справи, судом встановлено, що порушення прав позивача відбулося внаслідок саме бездіяльності відповідача 1 щодо не зарахування при призначенні пенсії позивача до страхового стажу періоду роботи з 01.04.2019 по 29.02.2020 року через несплату роботодавцем страхових внесків.

Отже, обраний позивачем спосіб захисту порушеного права в частині позовних вимог про визнання протиправним та скасування рішення Пенсійного фонду України від 13.09.2021 року про результати розгляду її скарги від 10.08.2021 року, суд вважає таким, що не відповідає способам судового захисту, закріпленим частиною першою статті 5 КАС України, та об`єкту порушеного права.

Згідно з частиною другою статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З метою ефективного захисту прав позивача, про захист яких він просить, суд на підставі частини другої статті 9 КАС України вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог, самостійно обравши спосіб захисту, який відповідає об`єкту порушеного права та у спірних правовідносинах є достатнім, необхідним та ефективним, а саме визнати протиправною бездіяльність відповідача 1 щодо не зарахування при призначенні пенсії позивача до страхового стажу періоду роботи з 01.04.2019 по 29.02.2020 року.

Водночас, судом встановлено вище, що відповідач провів перерахунок пенсії позивача з 01.07.2021 року рішенням №00 від 14.12.2021 року, із зарахуванням до страхового стажу періоду роботи з 01.04.2019 по 31.01.2020 року, врахувавши заробітну плату за зазначений період.

Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку зобов`язати відповідача 1 зарахувати до страхового стажу позивача період роботи з 01.02.2020 по 29.02.2020 року, та здійснити перерахунок пенсії з 11.03.2020 року з урахуванням страхового стажу та заробітної плати за період з 01.04.2019 по 29.02.2020 року, з урахуванням раніше виплачених сум пенсії.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з нормами частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до вимог частин першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Нормами частини другої зазначеної статті встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд, відповідно до положень частини п`ятої статті 77 КАС України, вирішує справу на підставі наявних доказів.

Відповідно до п. 10 ч. 2ст. 245 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Враховуючи викладене, з метою ефективного захисту прав позивача на підставі частини другої статті 9 КАС України суд дійшов висновку про часткове задоволення позову.

Відповідно до частини 3 статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Згідно частини 8 статті 139 КАС України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Таким чином, судовий збір у розмірі 908 грн. підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача.

На підставі вищевикладеного та керуючись статями 2-15, 19-21, 72-79, 90, 94, 122,123, 132, 159-161, 164, 224-228, 241-247, 255, 258, 293-295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Пенсійного фонду України про визнання протиправними та скасування рішення суб`єкту владних повноважень і зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо не зарахування до страхового стажу при призначенні пенсії ОСОБА_1 періоду роботи з 01.04.2019 по 29.02.2020 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (, місцезнаходження: пл. Соборна, буд. 3, м. Слов`янськ, Донецька область, 84122) зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) період роботи з 01.02.2020 по 29.02.2020 року, та здійснити перерахунок пенсії з 11.03.2020 року з урахуванням страхового стажу та заробітної плати за період з 01.04.2019 по 29.02.2020 року, з урахуванням раніше виплачених сум пенсії.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (, місцезнаходження: пл. Соборна, буд. 3, м. Слов`янськ, Донецька область, 84122) судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ).

Рішення прийнято, складено та підписано 16 вересня 2022 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя О.В. Троянова