Справа № 300/2303/22
Суддя: Боршовський Т.І.
Дата ухвалення: 2022-09-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"20" вересня 2022 р. справа № 300/2303/22
м. Івано-Франківськ
Суддя Івано-Франківського окружного адміністративного суду Боршовський Т.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання до вчинення дій, -
ВСТАНОВИВ:
Ухвалою від 10.06.2022 суд відкрив провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та витребував в Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області: докази, на підставі яких не взято до уваги довідку ТОВ ДТЕК Курахівська ЦЗФ від 16.12.2021 № 846-12 про підтвердження трудового стажу ОСОБА_1 , при призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю трудової книжки або відповідних записів в ній; інформацію про підстави незарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періодів: навчання згідно диплому НОМЕР_1 ; роботи в Росії з 01.07.2015 по 24.06.2016; інформацію про підстави незарахування до пільгового стажу ОСОБА_1 періодів роботи згідно довідки ТОВ ДТЕК Курахівська ЦЗФ від 16.12.2021 № 846-12, а саме: з 11.10.1996 по 30.06.2002 в ДВАТ ЦЗФ Курахівська; з 01.07.2002 по 21.07.2004 та з 10.08.2004 по 30.11.2005 в ТОВ Полюс і К; з 01.12.2005 по 31.01.2006 в філії ЦЗФ Курахівська; з 01.02.2006 по 15.11.2012 в ТОВ ЦЗФ Курахівська.
18.08.2022 через канцелярію Івано-Франківського окружного адміністративного суду надійшов відзив Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 18.08.2022 на позовну заяву. У відзиві відповідач заперечив проти задоволення позову. Представник відповідача вказав, що на дату звернення ОСОБА_1 до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, загальний стаж позивача складав 26 років 7 місяців 5 днів, а пільговий стаж за Списком № 2 складав 2 місяці. До страхового стажу не зараховано періоди навчання згідно диплому НОМЕР_1 та період роботи в Росії з 01.07.2015 по 24.06.2016. До пільгового стажу ОСОБА_1 не зараховано періоди роботи згідно довідки ТОВ ДТЕК Курахівська ЦЗФ від 16.12.2021 № 846-12, оскільки у ТОВ ЦЗФ Курахівська відсутній факт правонаступництва ТОВ «Полюс і К». Таким чином, за результатом розгляду наданих позивачем документів, відповідач дійшов висновку, що в ОСОБА_1 відсутнє право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 2 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Представник відповідача зазначив, що позивач буде мати право на пенсію за віком на пільгових умовах в 55 років за умови надання довідок про пільгову роботу за Списком № 2 окремо ТОВ ДТЕК Курахівська ЦЗФ та ТОВ «Полюс і К». Представник відповідача просив суд відмовити в задоволенні позову (а.с. 37-42).
Обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулася 30.03.2022 до через веб-портал до Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах (а.с. 44). До заяви додано: довідку про присвоєння ідентифікаційного номеру (а.с. 65); паспорт громадянина України НОМЕР_2 (а.с. 67-69); довідку від 24.06.2016 про заробітну плату за період роботи на території Російської Федерації в приватного підприємця ОСОБА_2 (а.с. 47-49); довідку ТОВ ДТЕК Курахівська ЦЗФ від 16.12.2021 № 846-12 про підтвердження трудового стажу ОСОБА_1 , при призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю трудової книжки або відповідних записів в ній (а.с. 13); копію наказу ТОВ ЦЗФ «Курахівська» за № 1 від 01.02.2006 «Про проведення атестації робочих місць та умов праці» (а.с. 50-52); копію наказу ТОВ ЦЗФ «Курахівська» за № 3 від 06.01.2000 «Про результати атестації робочих місць та умов праці» (а.с. 53-54); довідка про доходи фізичної особи за 2015 рік за № 8 від 09.03.2016 (а.с. 56); довідка про доходи фізичної особи за 2016 рік за № 20 від 24.06.2016 (а.с. 57); трудову книжку НОМЕР_3 (а.с. 59-63); трудову книжку НОМЕР_4 (а.с. 9); свідоцтво про народження серії НОМЕР_5 (а.с. 66); диплом Донецького державного технічного університету серії НОМЕР_1 від 10.06.1994 (а.с. 11) та виписку із залікової відомості до вказаного диплома (а.с. 12).
При прийнятті рішення суд керується такими правовими нормами та мотивами:
Згідно із статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначає Закон України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 № 1058-IV (далі Закон № 1058-IV).
Умови призначення пенсії за віком на пільгових умовах та за вислугу років для окремих категорій працівників визначені статтею 114 Закону № 1058-IV.
Так, згідно з частиною першою статті 114 Закону № 1058-IV право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.
Пунктом 2 частини другої статті 114 Закону № 1058-IV визначено, що на пільгових умовах пенсія за віком призначається: працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Працівникам, які не мають стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону: жінкам - на 1 рік за кожні 2 роки такої роботи.
Відповідно до копії паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 7), а тому на час звернення до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком від 30.03.2022 досягла віку 50 років.
Щодо дотримання умов закону для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 в частині наявності в позивача загального та спеціального страхового стажу, то судом встановлено таке.
Щодо періоду навчання ОСОБА_1 з 01.09.1989 по 10.06.1994 згідно диплому НОМЕР_1 , то суд вказує на таке.
Згідно з пунктом д частини третьої статті 56 Закону України Про пенсійне забезпечення до стажу роботи, що дає право на пенсію, зараховується час навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.
Статтею 62 Закону України Про пенсійне забезпечення визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Такий порядок затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637. Згідно з пунктом 8 вказаного Порядку передбачено, що час навчання у вищих навчальних, професійних навчально-виховних закладах, навчальних закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання.
Згідно із Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, до трудових книжок за місцем роботи вносяться окремим рядком з посиланням на дату, номер та найменування відповідних документів, зокрема, запис про час навчання у вищих навчальних закладах.
Для студентів, слухачів курсів, учнів, аспірантів та клінічних ординаторів, які мають трудові книжки, навчальний заклад (наукова установа) вносить записи про час навчання на денних відділеннях (у тому числі підготовчих) вищих навчальних закладів. Підставою для таких записів є накази навчального закладу (наукової установи) про зарахування на навчання та про відрахування з числа студентів, учнів, аспірантів, клінічних ординаторів (пункт 2.16 Інструкції).
Статтею 53 Закону України Про вищу освіту передбачено, що студент (слухач) - особа, яка в установленому порядку зарахована до вищого навчального закладу і навчається з метою здобуття певних освітнього та освітньо-кваліфікаційного рівнів.
Згідно з Положенням про організацію навчального процесу у вищих навчальних закладах, затвердженого наказом Міністерства освіти України від 02.06.1993 № 161 та зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 23.11.1993 за № 173, студенту, який захистив дипломний проект (роботу), склав державні екзамени відповідно до вимог освітньо-професійної програми підготовки, рішенням державної комісії присвоюється відповідно освітній рівень (кваліфікація) та видається державний документ про освіту (кваліфікацію).
Із змісту наведених норм видно, що навчанням у вищому навчальному закладі є період з дня зарахування особи до вищого навчального закладу на денну, вечірню або заочну форму навчання до дня її відрахування у зв`язку із завершенням навчання та отриманням відповідного документа про вищу освіту державного зразка.
Згідно відомостей трудової книжки ОСОБА_1 НОМЕР_3 , копія якої наявна в матеріалах справи, суд встановив, що позивач з 01.09.1989 по 10.06.1994 проходила навчання в Донецькому державному технічному університеті (а.с. 10).
Так, окрім трудової книжки НОМЕР_3 , період навчання ОСОБА_1 . Донецькому державному технічному університеті на денній формі навчання підтверджується також копією диплома про вищу освіту серії КА № 006092 від 10.06.1994 за спеціальністю Збагачення корисних копалин з присвоєнням кваліфікації спеціаліста: гірничий інженер збагачувач та випискою із залікової відомості (а.с. 11-12) .
Так, ухвалою від 10.06.2022 про відкриття провадження в цій справі суд витребував в Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області інформацію про підстави незарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періоду навчання згідно диплому НОМЕР_1 , однак відповідач жодної інформації суду не надав. Також у відзиві Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 18.08.2022 на позовну заяву відсутні будь-які пояснення щодо підстав незарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періоду навчання з 01.09.1989 по 10.06.1994 в Донецькому державному технічному університеті.
Відповідно до частини другої статті 77 КАС України саме на відповідача, як суб`єкта владних повноважень, покладено обов`язок довести правомірність своїх рішень, дій чи бездіяльності.
Таким чином, суд не вбачає підстав для не зарахування органом пенсійного фонду України до страхового стажу ОСОБА_1 періоду її навчання з 01.09.1989 по 10.06.1994 в Донецькому державному технічному університеті.
Щодо періоду роботи позивача в Російській Федерації з 01.07.2015 по 24.06.2016, то суд вказує на таке.
Згідно відомостей трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_4 , копія якої наявна в матеріалах справи, суд встановив, що позивач з 01.07.2015 прийнята приватним підприємцем ОСОБА_2 на посаду продавця-консультанта в магазин « ІНФОРМАЦІЯ_2 » в районі Крайного Сходу Республіка Саха (Якутія) Російської Федерації. Позивач звільнена з вказаної посади 24.06.2016 у зв`язку з розірванням трудового договору за ініціативою працівника за пунктом 3 статті 77 Трудового кодексу Російської Федерації (а.с. 9).
Абзацом першим статті 1 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, прийнятого 09.07.2003 за № 1058-IV (далі - Закону № 1058) передбачено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески. Страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 8 Закону № 1058, право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.
Приписами пункту 1 абзацу 2 статті 14 Закону № 1058 передбачено, що страхувальниками відповідно до цього Закону є роботодавці, зокрема: підприємства, установи і організації, створені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, об`єднання громадян, профспілки, політичні партії (у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, профспілок, політичних партій, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами), фізичні особи - підприємці та інші особи (включаючи юридичних та фізичних осіб - підприємців, які обрали особливий спосіб оподаткування (єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок), які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, або за договорами цивільно-правового характеру, - для осіб, зазначених у пунктах 1, 4-1, 10, 14 статті 11 цього Закону; філії, представництва, інші відокремлені підрозділи підприємств та організацій (у тому числі міжнародних), створених відповідно до законодавства України, які мають окремий баланс і самостійно здійснюють розрахунки із застрахованими особами, - для осіб, зазначених у пункті 4 статті 11 цього Закону.
Відповідно до частини 1, 2, 4 статті 24 Закону № 1058, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Відповідно до пункту а) частини 1 статті 3 Закону України Про пенсійне забезпечення від 05.11.1991 № 1788-XII (далі - Закон № 1788), право на трудову пенсію мають особи, зайняті суспільно корисною працею, при додержанні інших умов, передбачених цим Законом особи, які працюють на підприємствах, в установах, організаціях, кооперативах (у тому числі за угодами цивільно-правового характеру), незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, або є членами колгоспів та інших кооперативів, - за умови сплати підприємствами та організаціями страхових внесків до Пенсійного фонду України.
Частиною першою статті 56 Закону № 1788-XII встановлено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.
Положеннями пункту а) частини третьої вказаної Статті Закону № 1788-XII передбачено, що до стажу роботи зараховується також будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів за умови сплати страхових внесків.
Статтею 66 Закону № 1788 передбачено, що до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України "Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування" нараховується збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).
Відповідно до статті 1 Закону № 1058 страхові внески - це кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Страхувальники - це роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.
Обчислення страхових внесків застрахованих осіб, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.
Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків.
Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.
Пунктом 1 частини 2 статті 6 Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування від 08.07.2010 року № 2464-IV (далі - Закон № 2464) встановлено, що платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.
Відповідно до статті 4 Закону № 2464 платниками єдиного внеску є, зокрема, роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.
Згідно з статтею 26 Закону № 2464 посадові особи платників єдиного внеску несуть адміністративну відповідальність, зокрема, за порушення порядку нарахування, обчислення і строків сплати єдиного внеску.
Таким чином, обов`язок щодо сплати єдиного внеску покладено саме на підприємство, як роботодавця, який здійснив нарахування внеску та утримання його із заробітної плати позивача.
При цьому, невиконання підприємством обов`язку по сплаті внесків до Пенсійного фонду України не може позбавити позивача соціальної захищеності та страхового стажу за час роботи на вказаному підприємстві, що є неприпустимим та таким, що суперечить основним конституційним засадам в сфері соціального захисту. Страхові внески є складовою умовою існування солідарної системи і підлягають обов`язковій сплаті, перерахунок пенсії провадиться з урахуванням часу, коли особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, та за який підприємством, де працює людина (страхувальником), сплачені щомісячні страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Таким чином, позивач не повинен відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків.
З огляду на те, що ОСОБА_1 з 01.07.2015 по 24.06.2016 працювала в приватного підприємця ОСОБА_2 , який здійснював підприємницьку діяльність на території Російської Федерації, то питання щодо можливості зарахування такого періоду роботи до страхового стажу необхідно розглядати відповідно до положень Угоди між Урядом України і Урядом Російської Федерації про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і Росії, які працюють за межами кордонів своїх країн від 14.01.1993 (далі - Угода).
Статтями 2, 3 цієї Угоди встановлено, що трудовий стаж, включаючи стаж, який обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв`язку з трудовою діяльністю на територіях обох Сторін, взаємно визначається Сторонами.
Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність. Сторонами визнаються дипломи, свідоцтва та інші документи державного зразка про рівень освіти і кваліфікації, які видані відповідними компетентними органами Сторін, без легалізації.
Водночас, за приписами статті 7 Угоди, питання пенсійного забезпечення регулюються Угодою про гарантії прав громадян держав-учасниць співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 та двосторонніми угодами в цій галузі (далі - Угода СНД), згідно із статтею 1 якої, пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць цієї Угоди та членів їх сімей здійснюється за законодавством країни, на території якого вони проживають.
Отже, із змісту наведених норм видно, що пенсія призначається за нормами законодавства країни, де проживає особа, а стаж, набутий на території однієї із зазначених в Угоді держав, зараховується у разі, якщо такий стаж взаємно визначений Сторонами.
Це означає, що у випадку виникнення спору у таких питаннях, суду необхідно перевірити умови, за яких такий стаж підлягає зарахуванню до пільгового відповідно до законодавства країни, де особа його набула.
Суд встановив, що разом із заявою від 30.03.2022 про призначення пенсії ОСОБА_1 надала органу Пенсійного фонду України такі документи про період її роботи на території Російської Федерації: довідку від 24.06.2016 про суму заробітної плати, інших виплат та винагород за два календарні роки перед звільненням, виданої приватним підприємцем ОСОБА_2 , яка містить відомості про те, що із заробітної плати позивача за період роботи з 01.07.2015 по 24.06.2016 проведено відрахування до Пенсійного фонду, Фонду соціального страхування та Федерального фонду обов`язкового медичного страхування Російської Федерації за встановленими ставками згідно законодавства Російської Федерації (а.с. 47-49); довідки про доходи фізичної особи за 2015 рік № 8 від 09.03.2016, яка містить відомості про те, що на заробітну плату ОСОБА_1 нараховано та стягнуто податок у розмірі 13% (а.с. 56); довідки про доходи фізичної сосби за 2016 рік № 20 від 24.03.2016, яка містить відомості про те, що на заробітну плату ОСОБА_1 нараховано та стягнуто податок у розмірі 13% (а.с. 57).
Так, записи в трудовій книжці серії НОМЕР_4 та вищевказані довідки підтверджують факт офіційного працевлаштування позивача з 01.07.2015 по 24.06.2016 в приватного підприємця ОСОБА_2 та факт сплати роботодавцем ОСОБА_1 податків та обов`язкових платежів згідно законодавства Російської Федерації.
Так, ухвалою від 10.06.2022 про відкриття провадження в цій справі суд витребував в Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області інформацію про підстави незарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періоду роботи в Росії з 01.07.2015 по 24.06.2016, однак відповідач жодної інформації суду не надав. Також у відзиві Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 18.08.2022 на позовну заяву відсутні будь-які пояснення щодо підстав незарахування до страхового стажу позивача вищевказаного періоду роботи в Російській Федерації.
Таким чином, суд не вбачає підстав для не зарахування органом пенсійного фонду України до страхового стажу ОСОБА_1 періоду її роботи в Російській Федерації з 01.07.2015 по 24.06.2016.
Щодо періодів роботи з 10.08.1994 по 10.10.1996, з 11.10.1996 по 30.06.2002, з 01.07.2002 по 31.03.2003, з 01.04.2003 по 31.07.2003, 01.08.2003 по 21.07.2004, з 10.08.2004 по 30.11.2005, з 01.12.2005 по 31.01.2006, з 01.02.2006 по 15.11.2012, які ОСОБА_1 просить зарахувати до її страхового (пільгового) стажу, то суд вказує на таке.
Згідно з статтею 62 Закону України Про пенсійне забезпечення основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Такий порядок затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637. Згідно з пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Пунктом 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Згідно відомостей трудової книжки ОСОБА_1 НОМЕР_3 , копія якої наявна в матеріалах справи, суд встановив, що позивач: з 10.08.1994 прийнята на посаду майстра основного виробництва Центральної збагачувальної фабрики «Курахівська» Виробничого об`єднання «Донецьквуглезбагачення»; з 11.10.1996 ЦЗФ «Курахівська» перетворена в ДВАТ «ЦЗФ «Курахівська»; з 28.02.1997 ДВАТ «ЦЗФ «Курахівська» включена до складу ГХК «Павлоградвугілля»; з 30.06.2002 ОСОБА_1 звільнена у зв`язку з переводом до в ТОВ «Полюс і К»; з 01.07.2002 прийнята по переводу майстром ОТК; з 01.04.2003 призначена старшим майстром ОТК; з 01.08.2003 призначена заступником начальника ОТК; з 22.07.2004 переведена на посаду економіста; з 10.08.2004 призначена майстром ОТК; з 30.11.2005 звільнена за власним бажанням; з 01.12.2005 прийнята на посаду майстра ОТК філії «ЦЗФ «Курахівська»; з 31.01.2006 звільнена по переводу в ТОВ «ЦЗФ «Курахівська»; з 01.02.2016 прийнята по переводу на посаду майстра ОТК в ТОВ «ЦЗФ «Курахівська»; з 15.11.2012 звільнена за власним бажанням (а.с. 59-62).
Питання призначення пенсій на пільгових умовах згідно зі Списками № 1 та № 2 деталізоване у Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженому наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383 (далі - Порядок № 383).
Пунктом 3 Порядку № 383 встановлено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.
Пунктом 10 Порядку № 383 визначено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637).
Аналіз вищенаведених норм дає підстави для висновку, що основним документом, який підтверджує стаж та характер роботи є трудова книжка, при цьому лише в разі відсутності у ній відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств.
Таким чином, необхідними умовами для виникнення в особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у Списках № 1 та № 2, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією.
Щодо обов`язку надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації, то такий виникає лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки або в разі відсутності в ній необхідних записів, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.
Відповідно до пункту 20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.
З огляду на зміст записів у трудовій книжці ОСОБА_1 НОМЕР_6 , копія якої наявна в матеріалах справи, записи про роботу позивача з 10.08.1994 по 10.10.1996, з 11.10.1996 по 30.06.2002, з 01.07.2002 по 31.03.2003, з 01.04.2003 по 31.07.2003, 01.08.2003 по 21.07.2004, з 10.08.2004 по 30.11.2005, з 01.12.2005 по 31.01.2006, з 01.02.2006 по 15.11.2012, містять достатню інформацію про посади, які позивач займала, що дає можливість встановити їх відповідність посадам за Списком № 2, з огляду на характер виконуваної роботи на таких посадах.
Водночас, позивач надала органу Пенсійного фонду України разом із заявою від 30.03.2022 про призначення пенсії довідку ТОВ ДТЕК Курахівська ЦЗФ від 16.12.2021 № 846-12 про підтвердження трудового стажу, при призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю трудової книжки або відповідних записів в ній (а.с. 13-14).
Згідно вказаної довідки від 16.12.2021 № 846-12 ОСОБА_1 працювала з повним робочим днем на:
- філія ЦЗФ «Курахівська»: за період з 01.12.2005 по 31.01.2006 виконувала роботи майстра ОТК, зайнятого у виробництві концентрату, в тому числі вугільного, що передбачено Списком 2 розділ 2 код 2б підстава Постанова КМУ №36 від 16.01.2003;
- ТОВ «ЦЗФ «Курахівська»: за період з 01.02.2006 по 15.11.2012 року виконувала роботи майстра ОТК, зайнятого у виробництві концентрату, в тому числі вугільного, що передбачено Списком 2 розділ 2 код 2б підстава Постанова КМУ №36 від 16.01.2003.
Як вказано в Довідці від 16.12.2021 № 846-12, вона видана ТОВ ДТЕК Курахівська ЦЗФ на основі: особової картки, наказів, розрахункових особових рахунків. Архів ЦЗФ «Курахівська», ДВАТ «ЦЗФ «Курахівська», ТОВ «Полюс і К», ВАТ «Павлоградвугілля» філія «ЦЗФ «Курахівська», ТОВ «ЦЗФ «Курахівська» знаходиться на зберіганні в ТОВ «ДТЕК Курахівська ЦЗФ».
Тобто, суд звертає увагу, на те, що вказана уточнююча довідка видана, з огляду на її зміст, на підставі первинних документів підприємств щодо оформлення трудових відносин, умов оплати праці позивача.
Довідка від 16.12.2021 № 846-12 відповідає вимогам пункту 20 Порядку № 637, оскільки містить обов`язкові відомості: про періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу, професію та посаду; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. Окрім цього, довідка від 16.12.2021 № 846-12 містить кутовий штамп, печатку та підписи посадових осіб підприємства, яке її видало.
Так, ухвалою від 10.06.2022 про відкриття провадження в цій справі суд витребував в Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області: докази, на підставі яких не взято до уваги довідку ТОВ ДТЕК Курахівська ЦЗФ від 16.12.2021 № 846-12 про підтвердження трудового стажу ОСОБА_1 , при призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю трудової книжки або відповідних записів в ній; інформацію про підстави незарахування до пільгового стажу ОСОБА_1 періодів роботи згідно довідки ТОВ ДТЕК Курахівська ЦЗФ від 16.12.2021 № 846-12, а саме: з 11.10.1996 по 30.06.2002 в ДВАТ ЦЗФ Курахівська; з 01.07.2002 по 21.07.2004 та з 10.08.2004 по 30.11.2005 в ТОВ Полюс і К; з 01.12.2005 по 31.01.2006 в філії ЦЗФ Курахівська; з 01.02.2006 по 15.11.2012 в ТОВ ЦЗФ Курахівська.
Також у відзиві Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 18.08.2022 на позовну заяву відсутні будь-які пояснення щодо підстав незарахування до пільгового стажу позивача періодів роботи, що зазначені у довідці ТОВ ДТЕК Курахівська ЦЗФ від 16.12.2021 № 846-12.
Щодо доводів представника відповідача про те, що в ТОВ ДТЕК Курахівська ЦЗФ відсутній факт правонаступництва ТОВ «Полюс і К», то для суду є незрозумілими підстави для не зарахування відповідачем до пільгового стажу ОСОБА_1 інших періодів її роботи, які не стосуються ТОВ «Полюс і К», а саме: з 11.10.1996 по 30.06.2002 в ДВАТ ЦЗФ Курахівська; з 01.12.2005 по 31.01.2006 в філії ЦЗФ Курахівська; з 01.02.2006 по 15.11.2012 в ТОВ «ЦЗФ «Курахівська».
Відповідно до пункту 4.2 розділу IV Порядку № 22-1 при прийманні документів працівник сервісного центру: ідентифікує заявника (його представника); надає інформацію щодо умов та порядку призначення (перерахунку) пенсії; реєструє заяву, перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів, відповідність викладених у них відомостей про особу даним паспорта; уточнює інформацію про факт роботи (навчання, служби, підприємницької діяльності) і про інші періоди діяльності до 01 січня 2004 року, що можуть бути зараховані до страхового стажу. У разі необхідності роз`яснює порядок підтвердження страхового стажу, повідомляє про право особи на здійснення доплати до мінімального страхового внеску відповідно до частини третьої статті 24 Закону, та/або на добровільну участь у системі загальнообов`язкового пенсійного страхування; з`ясовує наявніcть у заявника особливого (особливих) статусу (статусів), особливих заслуг, інших обставин, які можуть бути підставою для встановлення підвищень, надбавок, доплат; повідомляє про необхідність дооформлення документів або надання додаткових документів у тримісячний строк з дня подання заяви про призначення пенсії, у разі неналежного оформлення поданих документів або відсутності необхідних документів; сканує документи. На створені електронні копії накладає кваліфікований електронний підпис; надсилає запити про витребування з відповідних інформаційних систем необхідних відомостей, передбачених пунктом 2.28 розділу II цього Порядку; повідомляє про можливості подавати заяви через вебпортал; видає особі або посадовій особі розписку із зазначенням дати прийняття заяви, переліку одержаних і відсутніх документів, строку подання додаткових документів для призначення пенсії та пам`ятку пенсіонеру (додаток 6). Скановані розписка та пам`ятка пенсіонеру зберігаються в електронній пенсійній справі; повідомляє особу, у вибраний нею спосіб, про відсутність відомостей або/та наявність розбіжностей у відповідних інформаційних системах та строки подання необхідних документів для призначення пенсії, не пізніше двох робочих днів після отримання відповіді органу, який веде відповідний інформаційний реєстр.
Згідно з пунктом 4.3 розділу IV Порядку № 22-1 створення та обробка документів здійснюється із накладенням кваліфікованого електронного підпису працівників, відповідальних за здійснення операцій.
Рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.

Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

Цей строк може бути продовжено за рішенням керівника органу, що призначає пенсію, на строк проведення додаткової перевірки достовірності відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умов їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсію, але не більше ніж на 15 днів.

Рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії приймається без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Пунктом 4.7 розділу IV Порядку № 22-1 визначено, що право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє адміністрації підприємства, установи, організації або особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження.

При цьому, пунктом 3.3 розділу ІІІ Порядку № 22-1 визначено, що орган, що призначає пенсію, надає допомогу особам щодо одержання відсутніх документів для призначення пенсії.

Відповідно до підпункту 2 пункту 6 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 № 28-2, Управління Пенсійного Фонду має право отримувати безоплатно в установленому законодавством порядку від державних органів та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій усіх форм власності і від фізичних осіб підприємців відомості про нарахування, обчислення і сплату страхових внесків, а також інші відомості, необхідні для здійснення покладених на управління Фонду завдань.

Суд звертає увагу на те, що відповідно до пункту 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, основним документом, що підтверджує стаж є трудова книжка. Лише при наявності неправильності чи неточності записів у трудовій книжці, для підтвердження стажу приймаються до уваги інші документи, які визначені вищевказаним Порядком № 637, зокрема: дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування; довідки; виписки із наказів; особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати; посвідчення; характеристики; письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про період роботи.

Така правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 08.05.2018 у справі № 559/484/17 та від 07.11.2019 у справі № 686/19477/16.

Таким чином відповідач не був позбавлений права, в разі наявності певних розбіжностей у документах, для підтвердження стажу роботи, звертатись із відповідними листами, запитами до підприємств, установ, організацій, з метою отримання інформації, в тому числі, особової картки, наказів, розрахункових особових рахунків, на підставі яких видана довідка від 16.12.2021 № 846-12 та які містять відомості про періоди роботи ОСОБА_1 : з 11.10.1996 по 30.06.2002 в ДВАТ ЦЗФ Курахівська; з 01.07.2002 по 21.07.2004 та з 10.08.2004 по 30.11.2005 в ТОВ Полюс і К; з 01.12.2005 по 31.01.2006 в філії ЦЗФ Курахівська; з 01.02.2006 по 15.11.2012 в ТОВ ЦЗФ Курахівська.

При цьому, довідка ТОВ ДТЕК Курахівська ЦЗФ від 16.12.2021 № 846-12 містить запис про те, що вона видана підставі первинних документів щодо періодів роботи позивача, а також вказує місце зберігання архівів ЦЗФ «Курахівська», ДВАТ «ЦЗФ «Курахівська», ТОВ «Полюс і К», ВАТ «Павлоградвугілля» філія «ЦЗФ «Курахівська», ТОВ «ЦЗФ «Курахівська», а саме: ТОВ «ДТЕК Курахівська ЦЗФ».

Тобто, в разі сумніву у відповідача щодо правомірності видачі певним підприємством уточнюючої довідки щодо підтвердження пільгового стажу за конкретний період, в разі наявності інформації щодо наявності первинних документів, на підставі яких вона видана, орган пенсійного фонду мав можливість, зокрема, витребувати такі документи, оскільки першочергове значення для підтвердження пільгового стажу мають такі документи, а не те, ким видана довідка. Проте відповідач не вчинив жодних дій. Доказів протилежного суду не подав.

Отже, суд вважає необгрунтованими висновки відповідача в спірному рішенні щодо відхилення як належного доказу в підтвердження всіх періодів пільгового стажу позивача довідки від 16.12.2021 № 846-12.

Окрім цього, суд звертає увагу на те, що відповідно до пункту 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, для підтвердження стажу приймаються до уваги інші документи, які визначені вищевказаним Порядком № 637, зокрема й дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Так, Індивідуальні відомості про застраховану особу форми ОК-5, які наявні в матеріалах справи, містять відомості по спеціальному стажу ОСОБА_1 за 2001-2006 роки та 2012 рік, тобто під час роботи позивача на ЦЗФ «Курахівська», ДВАТ «ЦЗФ «Курахівська», ТОВ «Полюс і К», ВАТ «Павлоградвугілля» філія «ЦЗФ «Курахівська», ТОВ «ЦЗФ «Курахівська» (а.с. 22). Вказані відомості містять код підстави для обліку спецстажу позивача: «ЗП3013Б1». Згідно пункту 2 Довідника кодів підстав для обліку стажу окремим категоріям осіб відповідно до законодавства, що є Додатком № 3 до Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 14.04.2015 № 435 (у редакції наказу Міністерства фінансів України від 15.05.2018 № 511), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23.04.2015 за № 460/26905), код підстави для обліку спецстажу «ЗП3013Б1» стосується працівників, зайнятих повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 24 червня 2016 року № 461, і за результатами атестації робочих місць.

Таким чином, пенсійний орган самостійно зарахував частину періодів роботи ОСОБА_1 на ЦЗФ «Курахівська», ДВАТ «ЦЗФ «Курахівська», ТОВ «Полюс і К», ВАТ «Павлоградвугілля» філія «ЦЗФ «Курахівська», ТОВ «ЦЗФ «Курахівська» до пільгового стажу позивача за Списком № 2. Зазначене також підтверджується розрахунком стажу ОСОБА_1 , який здійснений органом Пенсійного фонду України 12.04.2022. Так, згідно розрахунку від 12.04.2022 страховий стаж позивача становить 26 років 7 місяців 5 днів, в тому числі робота за Списком № 2 становить 11 років 2 місяці 25 днів (а.с. 58).

Отже, відповідачем не доведено чітких, однозначних та переконливих доказів щодо відсутності підстав для незарахування спірних періодів роботи ОСОБА_1 до пільгового стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Встановлені судом обставини, з огляду на критерії правомірності поведінки суб`єкта владних повноважень, вказують на протиправність рішення відповідача за № 07 від 12.04.2022 про відмову у призначенні позивачу пенсії, оскільки таке рішення прийнято Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області безпідставно та необґрунтовано. Отже, рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області № 07 від 12.04.2022 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії належить скасувати як протиправне.

Щодо вимог позивача зобов`язального характеру, то суд вказує на таке.

Суд пам`ятає, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Відповідно до положень статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про: визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Отже, з врахуванням приписів статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, процесуальні засоби відновлення порушеного права мають бути гнучкими та ефективними, забезпечувати поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату, метою судового захисту порушеного права є вирішення між сторонами правового конфлікту, припинення публічно-правового спору та використання дієвого способу захисту (відновлення) порушеного права.

З огляду на зміст положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою Правління пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, уповноваженим органом для призначення (перерахунку) пенсії є Пенсійний фонд України, до компетенції якого і входить розгляд документів.

Суд не може перебирати компетенцію суб`єктів владних повноважень та досліджувати документи, яким не була надана належна оцінка, або взагалі такі документи не досліджувалися, та встановлювати на їх основі наявність чи відсутність права та встановлювати наявний стаж на призначення пенсії. Завданням адміністративного судочинства є перевірка правомірності дій суб`єкта владних повноважень, відповідності його рішень критеріям, які пред`являються до рішень суб`єктів владних повноважень та закріплені в частині другій статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

В спірному випадку судом зроблено висновок про те, що відповідач необгрунтовано, та без відповідної підстави відмовлено позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.

Суд звертає увагу на те, що позивач, з огляду на принцип диспозитивності, вільно розпоряджається своїми правами, та самостійно обирає способи захисту порушеного права в спірних правовідносинах. Позовні вимоги ОСОБА_1 спрямовані на зобов`язання ГУ ПФУ в Дніпропетровській області усунути вказані вище судом помилки через неправильне застосування положень пенсійного законодавства при оцінці обставин, які дають позивачу право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 за її заявою про призначення пенсії та долученими до неї документами.

Підсумовуючи, суд дійшов висновку, що ефективним способом відновлення порушених відповідачем прав позивача буде скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області № 07 від 12.04.2022 про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 30.03.2022 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах із врахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні в цій справі.

Щодо розподілу судових витрат у справі:.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

В підтвердження понесення судових витрат у справі позивачем подано квитанцію № 0.0..1 від 06.06.2022 про сплату судового збору за подання позовної заяви до суду в розмірі 992,40 грн. (а.с. 1).

З огляду на задоволення позову, позивачу належить присудити за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 992,40 грн.

Керуючись статтями 139, 241-246, 255, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області № 07 від 12.04.2022 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (ідентифікаційний код 21910427, вулиця Набережна Перемоги, 26, місто Дніпро, Дніпропетровська область, 49033) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 30.03.2022 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах із врахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні в цій справі.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (ідентифікаційний код 21910427, вулиця Набережна Перемоги, 26, місто Дніпро, Дніпропетровська область, 49033) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_7 , АДРЕСА_1 ) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 копійок.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя /підпис/ Боршовський Т.І.