Справа № 420/9507/22
Суддя: Катаєва Е.В.
Дата ухвалення: 2022-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/9507/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2022 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Катаєвої Е.В., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул. Канатна, буд. 83, м. Одеса, 65017), про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду з позовом (а.с.1-5) звернувся ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якому позивач просить:

визнати протиправними дії відповідача щодо відмови згідно до заяви від 20.06.2022р., щодо невиплати йому ОСОБА_1 нарахованої заборгованості по пенсії за період з 01 квітня 2019 року по 01 листопада 2021 року в сумі 70 914,11 гривень, а також щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів разом із сумою індексації, за період з 01.04.2019 року по 01.11.2021 року (включно) в зв`язку з порушенням строків нарахування (перерахунку) та виплати основної суми пенсії.

зобов`язати відповідача на підставі заяви від 20.06.2022р виплатити йому нараховану заборгованість по пенсії за період з 01 квітня 2019 року по 01 листопада 2021 року в сумі 70914,11 гривень однією сумою, а також нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів разом із сумою індексації, за період з 01.04.2019 року по 01.11.2021 року (включно) в зв`язку з порушенням строків нарахування (перерахунку) та виплати основної суми пенсії

Позивач зазначив, що є пенсіонером СБУ та отримує пенсію за вислугою років.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 02.10.2020 року по справі №420/8278/20 визнано протиправними дії ГУ ПФУ щодо відмови 25.08.2020 року у проведенні перерахунку його пенсії з 01 квітня 2019 року з урахуванням розміру основних і додаткових видів грошового забезпечення, про які вказано в довідці управління СБУ в Одеській області №49 від 03.08.2020 року, а також у здійсненні відповідних виплат з урахуванням вже виплачених сум.

Рішення набрало законної сили 02.02.2021року, однак, фактично основна пенсія була перерахована лише 01.11.2021 року, але упродовж вже майже двох років таке рішення залишається й досі не виконаним у повному обсязі. Заборгованість по рішенню Суду по справі №420/8278/20 не виплачена.

Позивач вказує, що 20.06.2022 року ним подана заява до ГУ ПФУ, в якій він просив нарахувати та виплатити не отриману частку пенсії (заборгованість) разом з компенсацією втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати однією сумою у відповідності до Законів України №2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі Закон України № 2262-ХІІ), "Про індексацію грошових доходів населення", №2050-ІІІ від 19.10.2000 року "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати"(далі - Закон № 2050-III) та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №159 від 21.02.2001 року (далі Порядок №159), за період з 01.04.2019 року по 01.11.2021 року, у зв`язку з несвоєчасним перерахунком основного розміру пенсії.

Відповідач надав відповідь, що пенсія була перерахована, заборгованість буде виплачена після надходження відповідних коштів на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду з Державного бюджету України.

Позивач вважає дії відповідача протиправними та в обґрунтування позовних вимог посилається на судову практику, зокрема, на правові висновки, викладені у постанові від 03.07.2019 року у справі №676/1557/16 Великою Палатою Верховного Суду України, в якій ВПВС зауважила, що обов`язки нараховувати, перераховувати та виплачувати пенсію відповідач має відповідно до пенсійного законодавства. З рішення суду ці обов`язки не виникають. Визнання судом неправомірними дій відповідача з відмови у проведенні перерахунку позивачу пенсії та зобов`язання відповідача провести такий перерахунок підтверджують факт неналежного виконання зазначених обов`язків у минулому. Отже, немає жодних підстави вважати, що до дня набрання законної сили відповідним судовим рішенням відповідач діє правомірно та не допускає прострочення виконання зобов`язання.

У постанові від 29.11.2021р. у справі №466/9253/17 Верховній Суд зауважив, що: - «За таких обставин, коли кошти фактично були нараховані, проте не виплачені протягом строку, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про наявність у позивача права на компенсацію втрати частини грошових доходів».

У постановах від 19.09.2019р. у справі №522/9778/16-а, від 17.09.2020р. у справі №300/544/19, Верховний Суд дійшов висновку про те, що виплата компенсації втрати частини доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його (доходу) нарахування: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення.

Позивач вважає, що відповідач при розгляди його заяви від 20.06.2022р, діяли не у межах повноважень та не у спосіб, то передбачений чинним законодавством України та просив задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою суду від 18.07.2022 року позовна заява прийнята до розгляду, відкрите провадження по справі та визначено, що справа розглядатиметься за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

02.08.2022 року до суду надійшов відзив на позов від представника відповідача, в якому він вважає позивні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Представник відповідача вважає безпідставною вимогу позивача щодо стягнення заборгованості з 01.12.2019 по 01.11.2021, оскільки відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України. Статтею 8 Закону України № 2262-ХІІ виплата пенсій, у тому числі додаткових пенсій, доплат, надбавок та підвищень до них, компенсаційних виплат, встановлених законодавством, звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за дим Законом, та членам їх сімей забезпечується за рахунок коштів Державного бюджету України. Згідно з п.29 ч.1 ст.116 Бюджетного кодексу України здійснення видатків бюджету/без встановлених бюджетних призначень, або їх перевищення всупереч цьому кодексу чи Державному бюджету України, є порушенням бюджетного законодавства.

Доплата пенсії за рішенням суду по справі №420/8278/20 за період з 01.04.2019 по 31.10.2021 в сумі 70914,11 грн буде здійснена після виділення відповідних коштів на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду з Державного бюджету України.

Бюджет Пенсійного фонду України на 2021 рік затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17.02.2021 №126. Звертаємо увагу суду, що у зв`язку з набранням чинності постанови Кабінету Міністрів України від 16.12.2020 №1279 Деякі питання організації виплати пенсій та грошової допомоги, починаючи з 01.04.2021 року асигнування з державного бюджету, які виділяються для забезпечення пенсійних виплат розподіляє та спрямовує на фінансування пенсій та інших виплат Пенсійний фонд України.

Враховуючи вищезазначене, погашення заборгованості, нарахованої на виконання рішення суду, здійснюватиметься в межах бюджетних асигнувань, виділених на цю мету.

Також представник відповідача зазначив, що відповідно до частини другої статті 55 Закону України №2262-ХІІ нараховані суми пенсії, не отримані пенсіонером з вини органу Пенсійного фонду України, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Згідно ст.2 Закону України №2050-III компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

На думку представника відповідача оскільки поточна пенсія нараховувалась та виплачувалась своєчасно, а позивач вимагаєте про виплату компенсації частини доходів, отримання яких вирішено в судовому порядку, законні підстави для компенсації втрати таких доходів відсутні.

Пунктом 2 Порядку №509 передбачено, що компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 1 січня 2001 року. Згідно абз. 1 п.4 Порядку сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для значення суми компенсації, поділений на 100.

Представник стверджує, що вказані норми свідчать про те, що підставою для здійснення компенсації громадянам втрати частини доходів є дотримання таких умов: нарахування громадянину належних йому доходів (заробітної плати, пенсії, соціальних виплат, стипендії), порушення встановлених строків їх виплати (як з вини так і без вини підприємств всіх форм власності і господарювання ) та затримка виплати доходів один і більше календарних місяців.

Враховуючи наведені нормативні положення позивач не має права на отримання компенсації втрати частини доходів, оскільки відсутні обов`язкові умови, зокрема, доплата не виплачена та крім того, у разі нарахування доплат згідно рішення суду, вони мають характер разового платежу.

Позивач надав до суду відповідь на позов, в якій наполягав на задоволенні позовних вимог та зазначив, що не виконання протягом тривалого часу відповідачем (боржником) рішення суду по справи №420/8278/20 та невиплата компенсації, очевидно порушує його право власності, в розумінні положень статті 1 Протоколу №1 до Конвенції.

Спірні правовідносини, які виникли між сторонами, регламентовані Законами України №2262-ХІІ, №2050-III, Порядком №159.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України (паспорт НОМЕР_1 ), особою з інвалідністю ІІ групи, пенсіонером СБУ.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 02.10.2020 року по справи №420/8278/20 частково задоволений позов ОСОБА_1 до ГУ ПФУ про визнання протиправними дії щодо відмови у проведенні перерахунку пенсії та зобов`язання вчинити певні дії. Визнано протиправними дії ГУ ПФУ щодо відмови 25.08.2020р. у проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_1 з 01 квітня 2019 р. з урахуванням розміру основних і додаткових видів грошового забезпечення, про які вказано в довідці Управління СБУ в Одеській області № 49 від 03.08.2020р., а також у здійсненні відповідних виплат з урахуванням вже виплачених сум. Зобов`язано ГУ ПФУ повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 06.08.2020року про перерахунок пенсії на підставі довідки Управління Служби безпеки України в Одеській області про розмір грошового забезпечення №49 від 03.08.2020року, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні. В решті позовних вимог - відмовлено.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 02.02.2021 року апеляційну скаргу ГУ ПФУ частково задоволено. Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 02.10.2020 року змінено у мотивувальній частині, викладено в редакції постанови апеляційного суду. В іншій частині рішення Одеського окружного адміністративного суду від 02.10.2020 року залишено без змін.

Згідно даних автоматизованої системи діловодства суду позивачем 09.03.2021 р. (вх. №11678/21) позивачем до суду подана заява про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду.

Ухвалою суду від 19.03.2021 року, залишеною без змін постановою апеляційної інстанції від 20.05.2021 року, у задоволенні заяви ОСОБА_1 про застосування судового контролю відмовлено.

24.05.2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою в порядку ст.383 КАС України по справі №420/8278/20.

Ухвалою суду від 14.06.2021 року заяву ОСОБА_1 про визнання протиправними дії суб`єкта владних повноважень за позовом ОСОБА_1 до ГУ ПФУ про визнання протиправними дії щодо відмови у проведенні перерахунку пенсії та зобов`язання вчинити певні дії залишено без задоволення.

ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу на ухвалу суду.

Ухвалами П`ятого апеляційного адміністративного суду від 20.07.2021 року було відкрито апеляційне провадження та справу призначено до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження.

Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 07.09.2021 року апеляційне провадження у справі за апеляційною ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 14.06. 2021 року закрити як таке, що помилково відкрите.

ОСОБА_1 подав до суду 16.09.2021 року (вх. 51155/21) заяву про здійснення судового контролю в порядку ст. 382 КАС України, яка ухвалою суду від 23.10.2021 року повернута заявнику без розгляду на підставі ч.2 ст.167 КАС україни.

09.11.2021 р. (вх. № 62329/21) позивачем до суду подана заява про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду по справі №420/8278/20.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 15.11.2021 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про застосування судового контролю відмовлено.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 14.01.2022 року задоволено частково апеляційну скаргу ОСОБА_1 . Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 15.11.2021 року скасовано, направлено справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 16.02.2022 року заяву ОСОБА_1 від 09.11.2021р. (вх. №62329/21) у справі №420/8278/20 задоволено частково. Зобов`язано ГУ.ПФУ протягом тридцяти днів з дати набрання чинності цією ухвалою подати звіт про виконання рішень Одеського окружного адміністративного суду від 02.10.2020 року та постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 02.02.2021 року у справі №420/8278/20.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 10.05.2022 року прийнятий поданий Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області звіт про виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 02.10.2020 року по справі №420/10742/20 зміненого постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 02.03.2021 року за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дії щодо відмови у проведенні перерахунку пенсії та зобов`язання вчинити певні дії.

Згідно з ухвалою суду від 10.05.2022 року по справі №420/10742/20 Головним управлінням ПФУ в Одеській області подано звіт про виконання рішення суду. Головним управлінням на підставі рішення Одеського окружного адміністративного суду від 02.10.2020 року по справі №420/10742/20 зміненого постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 02.03.2021 року, ОСОБА_1 21.10.2021 року проведено перерахунок пенсії по інвалідності, призначеної відповідно Закону України №2262-ХІІ з 01.04.2019 року на підставі довідки Управління Служби безпеки України в Одеській області про розмір грошового забезпечення від 03.08.2020 року №49, яка надійшла до відповідача 18.10.2021 року. Інформація про виконання рішення по справі №420/8278/20 Головним управлінням внесена до реєстру рішень. Розмір пенсії ОСОБА_1 з 01.11.2021 року становить 9028,09 грн.

Вищезазначені обставини свідчать про те, що ОСОБА_1 пенсія на підставі рішення суду від 02.10.2020 року, яке набрало законної сили 02.02.2021 року, по справі №420/8278/20 перерахована з 01.11.2021 року та виплачується. Заборгованість Головним управлінням внесена до реєстру рішень.

Між тим, позивач 20.06.2022 року подав до ГУ ПФУ заяву, в якій просив нарахувати та виплатити не отриману частку пенсії разом з компенсацією втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати однією сумою у відповідності до Законів України №2262-ХІІ, № 2050-ІІІ, "Про індексацію грошових доходів населення", та Порядку № 159 за період з 01.04.2019 року по теперішній час (а.с.6) .

ГУ ПФУ листом від 04.07.2022 року повідомило позивача, що доплата пенсії за рішенням суду №420/10742/20 за період з 01.04.2019 року по 31.10.2021 року в сумі 70914,11 грн буде здійснена після виділення відповідних коштів на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду з Державного бюджету України.

Також з посиланням на ст.2 Закону України №2050-ІІІ, а також на те, що поточна пенсія нараховувалась та виплачувалась своєчасно, а заявник ( ОСОБА_1 ) вимагає виплату компенсації частини доходів, отримання яких вирішено у судовому порядку, законні підстави для компенсації втрати таких доходів відсутні (а.с.7-8).

Позивач не погодився з наданою йому відповіддю та звернувся до суду з даним позовом.

Суд вважає, що відсутні підстави для задоволення позовних вимог позивача про визнання протиправною невиплати йому 70914,11грн та виплатити йому вказану заборгованість єдиною сумою, оскільки відповідач на виконання рішення суду як територіальний орган ПФУ здійснив всі дії щодо виконання рішення суду, а саме здійснив перерахунок пенсії та різниця у виплаченій пенсії та нарахованої за оновленою довідкою з 01.04.2019 року по 30.10.2021 року у розмірі 70914,11 грн направлена до реєстру судових рішень, виконання яких залежить від виділених з Державного бюджету коштів на вказану мету.

Відповідно відсутні підстави для задоволення позовних вимог щодо нарахування та виплати компенсації втрати частини доходів разом із виплатою суми заборгованості.

Проте суд вважає, що посилання відповідача ГУ ПФУ у наданій відповіді на те, що позивач не має права на отримання компенсації втрати доходу у зв`язку з тим, що отримання вказаних доходів вирішено в судовому порядку, є таким що не ґрунтується на положеннях законодавства. При цьому суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.1 Закону № 2050-III підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Статтею 2 Закону №2050-III визначено, що компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Згідно зі ст.3 Закону сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Згідно з п.1 Порядку №159 компенсація проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 1 січня 2001 року.

Статтею 4 Закону встановлено, що виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць. Положення вказаної статті відображені у п.5 Порядку №159

Таким чином, основною умовою виплати суми компенсації є виплата заборгованості.

Судом встановлено, що позивачу затримана виплата різниці перерахованої йому з 01.04.2019 року по 30.10.2021 року пенсії за рішенням суду, вказана заборгованість не виплачена у зв`язку з направленням відповідних відомостей до реєстру судових рішень щодо виплат заборгованостей та буде виплачена при надходження коштів на погашення цієї заборгованості.

На час розгляду справи заборгованість позивачу не сплачена, відповідно відсутні підстави для нарахування та виплати вказаної компенсації.

Проте суд вважає, що позивач має право на нарахування та виплату компенсації втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати на час виплати йому заборгованості та є протиправним посилання ГУ ПФУ у відповіді позивачу від 04.07.2022 року на його заяву від 20.06.2022 року, що відсутні підстави для нарахування вказаної компенсації втрати доходу на доход, отримання якого вирішено в судовому порядку.

Частиною 5 ст.242 КАС України визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Верховний Суд у постанові від 15.10.2020 року по справі №240/11882/19 дійшов наступних правових висновків.

Використане у ст.3 Закону №2050-ІІІ формулювання, що компенсація обчислюється як добуток "нарахованого, але не виплаченого грошового доходу" за відповідний місяць, означає, що має існувати обов`язкова складова обчислення компенсації - невиплачений грошовий дохід, який може бути або нарахований, або який можна нарахувати, зокрема, і на підставі судового рішення.

Зміст і правова природа спірних правовідносин у розумінні положень статей 1-3 Закону №2050-ІІІ дають підстави вважати, що право на компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати особа набуває незалежно від того, чи були такі суми їй попередньо нараховані, але не виплачені.

Аналогічна правова позиція наведена у постановах Верховного Суду від 11.07.2017 року №21-2003а16, Верховного Суду від 22 червня 2018 року у справі №810/1092/17 та від 13 січня 2020 року у справі №803/203/17.

Колегія суддів Верховного Суду враховуючи наявність факту невиплати позивачу сум індексації грошового забезпечення з 01 січня 2016 року по 12 січня 2018 року вважає, що позивач має право на компенсацію втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення з 01 січня 2016 року по 12 січня 2018 року.

Зазначені висновки свідчать про безпідставність зазначених вище доводів судів попередніх інстанцій, що право на компенсацію позивач набуде після набрання законної сили даним судовим рішенням та у разі несвоєчасної виплати відповідачем сум доходу, які стягнуто на підставі цього рішення.

Таким чином, позивач має право на отримання компенсації втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, але на час виплати йому заборгованості, у тому числі за рішенням суду.

Нарахування та виплата компенсації не можлива без виплати самої заборгованості. Розраховується вона саме на день виплати та виплачується вона відповідно до ст.4 Закону №2050-III у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

Відповідно до ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Судом встановлено, що права позивача на час звернення до суду щодо нарахування та виплати йому компенсації на нараховану за рішенням суду заборгованість по виплаті заборгованості по пенсії не порушені, у зв`язку з невиплатою вказаної заборгованості.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Статтею 76 КАС України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши докази надані сторонами з урахуванням встановлених обставин по справі суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 9, 139, 262, 241-246 КАС України, суд,

В И Р І Ш И В:

Відмовити у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеський області (65107, м. Одеса, вул. Канатна, 83, ) про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії.

Рішення набирає законної сили у порядку ст. 255 КАС України.

Рішення може бути оскаржене у порядку та строки встановлені ст. 295-297 КАС України.

Суддя Е.В. Катаєва

.