Справа № 640/6198/22
Суддя: Шулежко В.П.
Дата ухвалення: 2022-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 вересня 2022 року м. Київ № 640/6198/22

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Шулежка В.П., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), за участю третьої особи - Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправною та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач) з позовом до відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (далі - відповідач), за участю третьої особи - Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправною та скасування постанови про закінчення виконавчого провадження № 63712617 від 02.08.2021, винесену старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Гречух Олегом Ярославовичем.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що закінчення виконавчого провадження є передчасним, оскільки боржником - Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві не виконано рішення суду в повному обсязі, а саме не виплачено позивачу заборгованість по виплаті пенсії з 22.12.2017 по 31.12.2021.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 20.04.2022 відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Відповідачем у встановлений судом строк відзиву на позовну заяву не подано.

На виконання вимог ухвали суду відповідачем надіслано матеріали виконавчого провадження.

Третя особа не подала жодних пояснень чи заперечень з приводу заявлених позовних вимог.

У відповідності до частини третьої статті 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасників справи, повідомлених відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у суді першої інстанції.

Розглянувши документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

На виконанні у відділі примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебуває виконавче провадження №63712617 з примусового виконання виконавчого листа №826/6052/18, виданого Окружним адміністративним судом міста Києва 12.11.2020 про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві призначити з 22.12.2017 ОСОБА_1 дострокову пенсію за віком відповідно до пункту 4 частини першої статті 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Постановою відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 24.11.2020 відкрито виконавче провадження.

Постановою відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 02.08.2021 закінчено виконавче провадження на підставі п.9 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження».

Вважаючи, що відповідачем передчасно винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, позивач звернувся з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Згідно частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Законом України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VІІІ (далі - Закон № 1404-VІІІ) передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно зі ст.1 вказаного Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про виконавче провадження» підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень.

Частиною 1 ст.13 Закону №1404-VIII передбачено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ч.1 ст.18 Закону №1404-VІІІ виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з п.1 ч.2 ст.18 Закону №1404-VІІІ виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Частиною 3 ст.18 Закону №1404-VІІІ встановлено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, зокрема, проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону, а також здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону №1404-VІІІ виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Відповідно до ч. 5 ст. 26 Закону №1404-VІІІ виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Згідно із ч.6 цієї статті за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).

Як вбачається з матеріалів справи, головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Пиляєм С.І. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження від 24.11.2020 з примусового виконання виконавчого листа №826/6052/18, виданого Окружним адміністративним судом міста Києва 12.11.2020.

Судом встановлено, що рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 24.01.2020, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.09.2020, у справі №826/6052/18 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про зобов`язання вчинити дії адміністративний позов задоволено:

визнано протиправним та скасовано рішення Правобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України у м. Києві, оформлене листом від 03.02.2018 № 7806/06;

зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві призначити з 22.12.2017 ОСОБА_1 дострокову пенсію за віком відповідно до пункту 4 частини першої статті 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

На виконання вказаного рішення суду Окружним адміністративним судом міста Києва 12.11.2020 видано виконавчий лист.

Зазначеною вище постановою державного виконавця від 24.11.2020 надано боржнику строк для виконання рішення суду, а саме 10 робочих днів.

На виконання вимог постанови державного виконавця від 24.11.2020 Головним управлінням Пенсійного фонду України у м. Києві листом від 07.12.2020 №2600-0903-8/173903 повідомлено про виконання рішення суду, а саме ОСОБА_1 призначено дострокову пенсію за віком відповідно до пункту 4 частини першої статті 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 22.12.2017.

В підтвердження виконання рішення суду Головним управлінням Пенсійного фонду України у м. Києві надано копію рішення про перерахунок пенсії №07 від 27.11.2020, згідно якого на підставі рішення суду №826/6052/18 ОСОБА_1 призначено пенсію за віком з 22.12.2017, яка становить 2866,47 грн.

Згідно п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону №1404-VІІІ передбачено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

З аналізу наведених норм вбачається, що передумовою закінчення виконавчого провадження є фактичне виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем не заперечується, що йому призначено пенсію на дострокових умовах, однак зазначає, що з січня 2021 року щомісячно отримує пенсію, призначену за рішенням суду від 24.01.2020 у справі №826/6052/18, а за період з 22.12.2017 по 31.12.2021 заборгованість по виплаті пенсії не отримав.

Суд звертає увагу на те, що відповідно до резолютивної частини рішення суду та змісту виконавчого документа, боржника зобов`язано лише призначити з 22.12.2017 позивачу дострокову пенсію за віком відповідно до пункту 4 частини першої статті 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до наданих державному виконавцю доказів, пенсію позивачу призначено у повній відповідності до рішення суду.

Зазначенні обставини підтверджуються наявним у матеріалах виконавчого провадження рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві №07 від 27.11.2020.

Водночас, у справі №826/6052/18 не було заявлено позовних вимог щодо виплати заборгованості по пенсії.

Таким чином, органом Пенсійного фонду виконано рішення суду від 24.01.2020 у справі №826/6052/18, відтак постанова про закінчення виконавчого провадження № 63712617 від 02.08.2021 винесена старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Гречух О.Я. обґрунтовано, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних справах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно зі статтею 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, доведено правомірність та обґрунтованість прийняття оскаржуваної постанови.

Натомість, позивачем не надано належних доказів в підтвердження обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги.

Враховуючи вищевикладене, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Беручи до уваги положення статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, відшкодування судового збору позивачу не підлягає.

Керуючись ст.ст. 6, 9, 72-77, 90, 241-246, 287 Кодексу адміністративного судочинства України суд,

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 272 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції в порядку, визначеному ч. 6 ст.287, 293, 296, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.П. Шулежко