Справа № 240/8332/22
Суддя: Гурін Дмитро Миколайович
Дата ухвалення: 2022-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
19 вересня 2022 року м. Житомир справа № 240/8332/22
Житомирський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Гуріна Д.М., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправною відмови, зобов`язання вчинити певні дії,
До Житомирського окружного адміністративного суду звернулася ОСОБА_1 із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, в якому просить:
- визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області у призначенні та виплаті ОСОБА_1 грошової допомоги розмірі десяти місячних пенсій на день її призначення, відповідно до пункту розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирської області призначити та провести виплату ОСОБА_1 грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій на день її призначення, відповідно до пункту 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
В обґрунтування позовних вимог зазначила, що отримує пенсію за віком, звернулась до відповідача із заявою про виплату грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій, однак отримала відмову з посиланням на ненадання документів які дають право на призначення пенсії за вислугу років, зважаючи на вказане, позивач звернулась до суду за захистом своїх прав з даним позовом.
Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду від 10.05.2022 відкрите провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення (виклику) учасників справи.
Судом встановлено, що позивач, дата народження - ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Житомирській області та отримує пенсію за віком з 14.09.2021, призначену відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Вважаючи таку відмову відповідача протиправною, позивач звернулась за захистом своїх прав до суду.
Надаючи правову оцінку вказаним правовідносинам, суд зазначає про таке.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян регулюються Законом України від 09.07.2003 №1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-ІV).
Пунктом 7-1 Прикінцевих положень Закону №1058-IV передбачено, що особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.
Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.
Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Кабінет Міністрів України постановою від 23.11.2011 №1191 затвердив Порядок обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати (далі - Порядок №1191).
Порядок №1191 визначає умови обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону №1058-IV.
Відповідно до пункту 2 Порядку №1191 до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» і «ж» статті 55 Закону №1788-ХІІ, що передбачені, зокрема, Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, який затверджений постановою КМУ від 04.11.1993 №909.
Пунктом 5 вказаного Порядку визначено, що грошова допомога надається особам, яким починаючи з 1 жовтня 2011 року призначається пенсія за віком відповідно до Закону №1058-IV та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону №1788-ХІІ, і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.
Відповідно до пункту 6 вказаного Порядку для визначення розміру грошової допомоги враховується місячний розмір пенсії, обчислений згідно зі статтями 27 і 28 Закону №1058-IV станом на день її призначення.
Згідно з пунктом 7 вказаного Порядку виплата грошової допомоги здійснюється органами Пенсійного фонду України одноразово у розмірі десяти місячних пенсій за рахунок коштів Державного бюджету України одночасно з першою виплатою пенсії, яка призначена до виплати.
При цьому, Постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 №909 затверджений Перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років (надалі - Перелік).
Згідно з розділом 1 «Освіта» цього Переліку право на пенсію за вислугу років мають, зокрема: вищі навчальні заклади I-II рівнів: директори, їх заступники з акредитації, професійно-технічні навчально-виховної навчальні заклади (навчальної, виховної, навчально-виробничої) роботи, старші майстри виробничого навчання, майстри виробничого навчання, викладачі, педагоги професійного навчання, практичні психологи, соціальні педагоги, керівники гуртків, секцій, студій та інших форм гурткової роботи.
Згідно з положеннями статті 62 Законом України від 05.11.1991 №1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон №1788-XII) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до пункту 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (далі - Порядок №637) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Аналізуючи наведені норми законодавства, Верховний Суд, зокрема у постанові від 20.02.2019 (справа №462/5636/16-а) дійшов висновку, що право особи на отримання грошової допомоги у розмірі 10-ти місячних пенсій пов`язується з наявністю у неї необхідного спеціального страхового стажу роботи на певних визначених законодавством посадах й вихід на пенсію саме з цих посад в закладах та установах державної та комунальної форми власності, а також неотримання такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону №1058-IV будь-якого іншого виду пенсії.
Згідно абзацу другого частини 16 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» положення Закону України «Про пенсійне забезпечення» застосовуються в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років.
У пункті «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 1 квітня 2015 - не менше 25 років та після цієї дати: з 1 квітня 2017 року по 31 березня 2018 року - не менше 26 років 6 місяців, з 1 квітня 2018 року по 31 березня 2019 року - не менше 27 років...
Відповідно до статті 1 Закону №1058-ІV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.
Обчислення стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, відповідно до пункту 7-1розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначає Порядок обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати, затверджений постановою Кабінету Міністрів України №1191 від 23.11.2011.
Згідно з пункту 2 Порядку обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" і "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", що передбачені: переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 №909 "Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років".
Згідно розділу другого Переліку закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, це посади лікарів та середнього медичного персоналу (незалежно від найменування посад) у лікарняних закладах, лікувально-профілактичних закладах особливого типу, лікувально-трудових профілакторіях, амбулаторно-поліклінічних закладах, закладах швидкої та невідкладної медичної допомоги, закладах переливання крові, закладах охорони материнства і дитинства, санаторно-курортних закладах, установах з проведення лабораторних та інструментальних досліджень і випробувань Держсанепідслужби, Держпраці, Держпродспоживслужби та територіальних органах Держсанепідслужби, Держпраці, Держпродспоживслужби (щодо працівників, які не є державними службовцями), санітарно-епідеміологічних закладах, діагностичних центрах.
Відповідно до статті 3 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» заклад охорони здоров`я це юридична особа будь-якої форми власності та організаційно-правової форми або її відокремлений підрозділ, що забезпечує медичне обслуговування населення на основі відповідної ліцензії та професійної діяльності медичних (фармацевтичних) працівників.
Пунктами 6, 7 Порядку №1191 передбачено, що для визначення розміру грошової допомоги враховується місячний розмір пенсії, обчислений згідно із статтями 27 і 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», станом на день її призначення. Виплата грошової допомоги здійснюється органами Пенсійного фонду України одноразово у розмірі десяти місячних пенсій за рахунок коштів Державного бюджету" України одночасно з першою виплатою пенсії, яка призначена до виплати.
Отже, право на отримання грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій мають особи за наявності таких підстав;
а) Досягнення особою пенсійного віку передбаченого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;
б) Робота в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е»-«ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення»;
в) Наявність відповідного страхового стажу;
г) Не отримання ними будь-якої пенсії до цього.
Як встановлено пунктом «е» статті 55 Закону №1788-XII право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу за переліком, який затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.
Станом на час призначення позивачу пенсії за віком даний спеціальний стаж мав складати не менше 27 років 6 місяців.
Відповідно до статті 62 Закону №1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
Як вбачається із трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 від 14.02.1981, позивач з 19.01.1989 працює медичним працівником в закладах охорони здоров`я.
Станом на 14.09.2021 - на день призначення позивачу пенсії за віком, її спеціальний стаж складав 32 роки 11 місяців 12 днів.
- з 19.01.1989 по 31.12.2012 року - лаборант комунальної лабораторії Житомирської облсанепідстанції;
- з 01.01.2013 по даний час - лаборант санітарно-гігієнічної лабораторії відділу досліджень фізичних та хімічних факторів Державної установи «Житомирський обласний лабораторний центр МОЗ України».
Слід зазначити, що вище вказаний заклад кілька разів був перейменований. Так, з 01.01.2013 він мав назву Державна установа «Житомирський обласний лабораторний центр Держсанепідслужби України»;
- з 28.07.2016 на підставі наказу Міністерства охорони здоров`я України №644 від 01.07.2016 «Про прийняття до сфери управління Міністерства охорони здоров`я України цілісних майнових комплексів державних підприємств та державних установ» він був перейменований у Державну установу «Житомирський обласний лабораторний центр МОЗ України».
Наказом Міністерства охорони здоров`я України №689 від 08.07.2016 «Про внесення змін до наказу Міністерства охорони здоров`я України від 01.07.2016 №644», був затверджений Статут Державної установи «Житомирський обласний лабораторний центр МОЗ України», укладений контракт з директором Центру та на праві оперативного управління закріплено майно.
Відмовляючи у призначенні та виплаті грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення пенсії за віком, відповідач виходив з того, що Державна установа «Житомирський обласний лабораторний центр МОЗ України» не відноситься до закладів охорони здоров`я які передбачені Переліком №909. Але це не відповідає дійсності та є надуманим.
Відповідно до розділу 2 «Охорона здоров`я» вказаного Переліку право на пенсію за вислугу років мають лікарі за середній медичний персонал (незалежно від найменування посад) таких закладів і установ; лікарняні заклади, лікувально-профілактичні заклади особливого типу, лікувально-трудові профілакторії, амбулаторно-поліклінічні заклади, заклади швидкої та невідкладної медичної допомоги, заклади переливання крові, заклади охорони материнства і дитинства, санаторно-курортні заклади, установи з проведення лабораторних та інструментальних досліджень і випробувань Держсанепідслужби, Держпраці, Держпродспоживслужби (щодо працівників, які не є державними службовцями санітарно-епідеміологічні заклади, діагностичні центри.
Як зазначено в пункту 2 Примітки Переліку: «Робота за спеціальністю в закладах, установах і на посадах, передбачених цим переліком, дає право на пенсії незалежно від форми власності або відомчої належності закладів і установ».
Із Переліку слідує, що право на пенсію за вислугу років мають лікарі та середній медичний персонал установ з проведення лабораторних та інструментальних досліджень і випробувань Держсанепідслужби.
Із наказу Держсанепідслужби України №112 від 28.11.2012 «Про утворення Державної установи «Житомирський обласний лабораторний центр Держсанепідслужби України» слідує, що Центр створюється з метою забезпечення проведення лабораторних та інструментальних досліджень і випробувань у сфері санітарного та епідемічного благополуччя населення.
Як було зазначено вище, з 01.01.2013 позивач працювала в Державній установі «Житомирський обласний лабораторний центр Держсанепідслужби України», яка з 28.07.2016 була перейменована у Державну установу «Житомирський обласний лабораторний центр МОЗ України». При цьому мета, предмет діяльності та завдання лабораторного центру залишилися незмінними: проведення лабораторних та інструментальних досліджень і випробувань у сфері санітарного та епідемічного благополуччя населення.
Із Ліцензії серії АЕ №197357 МОЗ України, виданій Державній установі «Житомирський обласний лабораторний центр Держсанепідслужби України» (ідентифікаційний код юридичної особи №384999986) слідує, що основною її діяльністю є медична практика.
Таким чином, зміна назви Державна установа «Житомирський обласний лабораторний центр Держсанепідслужби України», яка віднесена до Переліку №909, як установа з проведення лабораторних та інструментальних досліджень і випробувань Держсанепідслужби, на Державну установу «Житомирський обласний лабораторний центр МОЗ України» не свідчить про перепрофілювання закладу та не може бути підставою для визначення його як закладу, робота в якому не дає право на пенсію за вислугу років та на вищезазначену допомогу.
З наведеного можна зробити висновок, що Державна установа «Житомирський обласний лабораторний центр Держсанепідслужби України» здійснювала лікувально-діагностичні та профілактичні види надання медичної допомоги, що відповідає ознакам, визначеним у статті 3 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» для медичної допомоги, медичного обслуговування, а отже підпадає під ознаки закладу охорони здоров`я.
До висновку, що вид діяльності установи або закладу, а не його назва, визначає його приналежність до установ охорони здоров`я, дійшов також Вищий адміністративний суд України в ухвалі від 11.12.2007 у справі №22а-4501/2006.
Отже, Державна установа «Житомирський обласний лабораторний центр МОЗ України» є закладом, що передбачений Переліком №909, а відтак позивач має право на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій, оскільки, на день досягнення пенсійного віку, працювала на посаді завідуючої лабораторії особливо небезпечних інфекцій - лікар бактеріолог Державної установи «Житомирський обласний лабораторний центр МОЗ України», зайнятість в якій дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е»-«ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що позивач має страховий стаж, достатній для виплати позивачу грошової допомоги в розмірі десяти пенсій за віком, станом на день призначення пенсії відповідно до пункту 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо відмови у призначенні позивачу грошової допомоги є протиправними.
Частинами 1 та 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідач не довів правомірність своїх дій щодо відмови у зарахуванні позивачу періодів роботи на посаді лаборанта в закладах охорони здоров`я, а тому суд задовольняє позовні вимоги ОСОБА_1 .
При зверненні до суду з адміністративним позовом позивачем сплачений судовий збір у розмірі 992,40 грн. У зв`язку із задоволенням позовних вимог суд дійшов висновку, що судові витрати, понесені позивачем, належать відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача у сумі 992,40 грн.
Керуючись статтями 77, 90, 139, 242-246, 250-251, 295 Кодексу адміністративного судочинства України,
Визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області у призначенні та виплаті ОСОБА_1 грошової допомоги розмірі десяти місячних пенсій на день її призначення, відповідно до пункту розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирської області призначити та провести виплату ОСОБА_1 грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій на день її призначення, відповідно до пункту 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на користь ОСОБА_1 992,40 грн на відшкодування витрат зі сплати судового збору.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати до Сьомого апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу на рішення суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Д.М. Гурін