Справа № 580/3169/22
Суддя: Анжеліка БАБИЧ
Дата ухвалення: 2022-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2022 року справа № 580/3169/22

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд одноособово у складі головуючого судді Бабич А.М., розглянувши у порядку спрощеного письмового провадження в залі суду адміністративну справу за позовом адвоката Гончар Л.В. від імені ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Головне управління державної казначейської служби України у Черкаській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,

УСТАНОВИВ:

21.07.2022 адвокат Гончар Л.В. ( АДРЕСА_1 ) від імені ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) (далі позивач) подала у Черкаський окружний адміністративний суд позов до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (18001, м.Черкаси, вул.Смілянська, буд.23; ) (далі відповідач) про:

визнання протиправною бездіяльності щодо не сформування та не подання до Головного управління Державної казначейської служби України у Черкаській області подання про повернення їй збору на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна у розмірі 1% від договірної вартості квартири у сумі 14805 грн, що підтверджується квитанцією від 28.01.2022;

зобов`язання відповідача сформувати та подати Головному управлінню державної казначейської служби України у Черкаській області подання про повернення їй помилково сплаченого збору у розмірі 14805 грн згідно з квитанцією від 28.01.2022.

Додатково просила стягнути на її користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача понесені нею судові витрати зі сплати судового збору та витрати на правову допомогу адвоката у розмірі 5000,00грн. У позовній заяві зазначила третьою особою - Головне управління державної казначейської служби України у Черкаській області (18001, місто Черкаси, вулиця Хрещатик, будинок 192; ).

В обґрунтування позову зазначено, що зверталася до відповідача вимогою про повернення коштів, сплачених як обов`язковий збір при купівлі-продажу нерухомого майна. Позивач стверджує, що придбала нерухоме майно вперше, а отже, не мала сплачувати відповідний збір. Тому вважає лист відповідача щодо відмови у його поверненні виданий з порушенням вимог закону.

Ухвалою від 26.07.2022 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено розгляд справи здійснювати на виконання ст.12 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) за правилами спрощеного провадження. Установив відповідачу строк тривалістю п`ятнадцять днів з дня отримання копії ухвали для надання відзиву на позовну заяву. Також суд залучив до участі у справі третьою особою без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Головне управління державної казначейської служби України у Черкаській області (18001, місто Черкаси, вулиця Хрещатик, будинок 192; ) (далі - третя особа).

Відповідач правом подати відзив та третя особа - пояснення не скористалися.

Всі подані сторонами документи долучені судом до матеріалів адміністративної справи.

Оскільки обґрунтованих клопотань від учасників спору про розгляд справи у судовому засіданні з їх викликом суду не надходили, зважаючи на відсутність необхідності призначити у справі експертизу або викликати та допитати свідків, суд дійшов висновку розглянути справу без виклику сторін у судове засідання за наявними письмовими доказами.

Оцінивши доводи сторін, дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Довідкою Відділу супроводу оформлення майнових прав та приватизації житла від 22.02.2022 №8 підтверджується, що позивачка з 31.03.2016 до теперішнього часу за адресою: АДРЕСА_3 на території м.Черкаси не брала участі у приватизації державного житлового фонду.

Свідоцтвом про шлюб Серії НОМЕР_2 підтверджується, що позивачка 05.11.2019 зареєструвала шлюб із ОСОБА_2 .

Згідно з довідкою Відділу супроводу оформлення майнових прав та приватизації житла від 22.06.2022 №21 чодовік позивачки в період реєстрації з 25.03.2004 до 23.05.2008 за адресою: АДРЕСА_4 не брав участі у приватизації державного житлового фонду.

Довідкою від 18.02.2022 про реєстрацію місця проживання особи підтверджується, що позивачка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 .

28.01.2022 позивачка уклала з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 договір купівлі-продажу квартири за адресою: АДРЕСА_5 . Договір посвідчений приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального кругу Захарченком А.І. Під час посвідчення позивач сплатила збір на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна в розмірі 14805 грн, що підтверджується квитанцією від 28.01.2022.

Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 14.02.2022 за №299420783 підтверджується, що позивачці на праві приватної власності належить вказана вище квартира.

Із листів відповідача від 09.02.2022, від 23.05.2022 та від 13.07.2022 суд установив, що позивачка неодноразово зверталася до нього заявами від 03.02.2022, від 05.05.2022 та від 04.07.2022 щодо повернення збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі нерухомого майна. Зазначеними листами відповідач повідомив про, що позивачка надала не повний перелік документів, а саме відсутні дані щодо невикористання житлових чеків для приватизації або використання їх для приватизації частки майна державних підприємств і земельного фонду до 31.03.2016. Документом, що підтверджує невикористання житлових чеків для приватизації державного житлового фонду, є довідки органів приватизації з усіх місць проживання щодо невикористання права на приватизацію. Посилався на неможливість перевірки інформації щодо придбання квартири позивачем вперше.

Не погоджуючись із відмовою відповідача позивач звернулася з позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним обставинам суд врахував.

Відповідно до п.9 ст.1 Закону України від 26.06.1997 №400/97-ВР «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №400/97-ВР) платниками збору на обов`язкове державне пенсійне страхування є: підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та фізичні особи, які придбавають нерухоме майно, за винятком державних підприємств, установ і організацій, що придбавають нерухоме майно за рахунок бюджетних коштів, установ та організацій іноземних держав, що користуються імунітетами і привілеями згідно із законами та міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також громадян, які придбавають житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбавають житло вперше. Нерухомим майном визнається жилий будинок або його частина, квартира, садовий будинок, дача, гараж, інша постійно розташована будівля, а також інший об`єкт, що підпадає під визначення групи 3 основних засобів та інших необоротних активів згідно з Податковим кодексом України.

Пунктом 8 ч.1 ст.2 Закону №400/97-ВР передбачено, що об`єктом оподаткування є: для платників збору, визначених пунктом 9 статті 1 цього Закону, - вартість нерухомого майна, зазначена в договорі купівлі-продажу такого майна.

Питання сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій згідно із Законом №400/97-ВР врегульовано Порядком сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03.11.1998 №1740 (далі - Порядок №1740).

Згідно з абз.1 п.15-1 цього Порядку збір на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна сплачується підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності та фізичними особами, які придбавають нерухоме майно, у розмірі 1 відсотка від вартості нерухомого майна, зазначеної в договорі купівлі-продажу такого майна, за винятком державних підприємств, установ і організацій, що придбавають нерухоме майно за рахунок бюджетних коштів, установ та організацій іноземних держав, що користуються імунітетами і привілеями згідно із законами та міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також громадян, які придбавають житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбавають житло вперше.

Підпункт «в» п.15-2 Порядку №1740 визначає, що збір на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі нерухомого майна не сплачується, якщо особа придбаває житло вперше, що підтверджується заявою фізичної особи про те, що вона не має та не набувала права власності на житло (в тому числі не приватизовувала, не успадковувала, не отримувала у дар, не купувала, зокрема як частку в спільному майні подружжя), та відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (з урахуванням відомостей з невід`ємної архівної складової частини цього Реєстру про набуття, зміну і припинення речових прав на нерухоме майно, про внесені зміни до відповідних записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно) про відсутність зареєстрованих за такою особою прав власності на житло, а також даними про невикористання житлових чеків для приватизації або використання їх для приватизації частки майна державних підприємств і земельного фонду. Документом, що підтверджує невикористання житлових чеків для приватизації державного житлового фонду, є довідки з місць проживання (після 1992 року).

Отже, якщо особа придбаває житло вперше та підтверджує цей факт вказаними вище документами збір на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі нерухомого майна такою особою не сплачується. Пропонуючи надати вказані документи, відповідач не порушив вимог закону, оскільки мета цього сприяє належному вирішенню питання про те, чи дійсно вказаний збір сплачений позивачем помилково.

Суд врахував, що позивачка придбаваючи житло сплатила збір на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі нерухомого майна, що підтверджується вказаними вище доказами.

Відповідно до п.15-3 Порядку №1740 нотаріальне посвідчення або реєстрація на біржі договорів купівлі-продажу нерухомого майна здійснюється за наявності документального підтвердження сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна.

Отже, нотаріальне посвідчення договорів купівлі-продажу нерухомого майна здійснюється лише за наявності документального підтвердження сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна. Громадяни, які придбавають житло вперше, не є платниками збору на обов`язкове державне пенсійне страхування.

На сьогодні в Україні відсутній механізм перевірки відповідачем інформації про те, чи вперше особа придбала нерухомість. Вказане питання було предметом звернення Пенсійного фонду України до Конституційного Суду України про надання тлумачення терміну «придбавають житло вперше», що міститься у пункті 9 частини першої статті 1 Закону України «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування», визначивши коло осіб, яких необхідно вважати такими, що придбавають житло вперше.

Ухвалою Конституційного Суду України від 23.03.2000 №29-у/2000 відмовлено у відкритті конституційного провадження у справі через відсутність у Пенсійного фонду України права на конституційне подання та непідвідомчість Конституційному Суду України питання, порушеного у поданні.

Згідно з висновками Верховного Суду (далі - ВС) у постановах від 30.01.2018 (справа №819/1498/17), 31.01.2018 (справа №819/1667/17) та 20.03.2018 (справа №819/1667/17), які обов`язкові для врахування судами нижчих інстанцій відповідно до ч.5 ст.242 КАС України, за відсутності відповідного правового механізму перевірки інформації про факт придбання нерухомості вперше саме держава в особі Пенсійного фонду України як уповноваженого суб`єкта владних повноважень зобов`язана доводити той факт, що у кожному конкретному випадку особа, що зобов`язана сплачувати збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, придбала житло не вперше. Держава, запроваджуючи певний механізм правового регулювання відносин, зобов`язана забезпечити його реалізацію. В протилежному випадку всі негативні наслідки відсутності належного правового регулювання покладаються саме на державу.

ВС вказав, що відсутність в Україні єдиної системи реєстрації прав на нерухоме майно та позбавлення можливості Пенсійного фонду України та його територіальних відділень встановити придбання квартири конкретною особою вперше не може ставитись в провину особі, оскільки не визначення порядку виконання законодавчо закріплених норм не може призводити до порушення чи обмеження прав громадян, які наділені такими правами.

Суд врахував правову позицію Європейського суду з прав людини, викладену в рішеннях у справах «Лелас проти Хорватії» (Lelas v. Croatia), «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки» (PincovdandPine v. The Czech Republic), «Ґаші проти Хорватії» (Gashiv. Croatia), «Трго проти Хорватії» (Trgo v. Croatia) щодо застосування принципу «належного урядування», згідно з яким державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.

ВС у вищевказаних рішеннях вказав, що оскільки саме Держава не виконала свій обов`язок запровадити внутрішню процедуру встановлення факту придбання нерухомого майна вперше, що сприяло б юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси особи, то негативні наслідки вказаної бездіяльності мають покладатися саме на Державу.Тому посилання відповідача у його листі від 09.02.2022 на неможливість перевірки інформації щодо придбання квартири позивачем вперше, як на підставу для відмови позивачу в поверненні помилково сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна, є необґрунтованими.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд врахував відсутність належних, допустимих і достовірних доказів для спростування твердження позивача про придбання нею нерухомого майна - житла вперше. Отже, сплачений нею вказаний вище збір помилково.

Процедура повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів визначена Порядком повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 №787 (далі - Порядок №787).

Пунктом 5 Порядку №787 передбачено, що повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету або на єдиний рахунок (у разі його використання) податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджетів, перерахування між видами доходів і бюджетів коштів, помилково та/або надміру зарахованих до відповідних бюджетів через єдиний рахунок, здійснюється за поданням (висновком, повідомленням) органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а при поверненні судового збору (крім помилково зарахованого) - за судовим рішенням, яке набрало законної сили.

У разі повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету зборів, платежів та інших доходів бюджетів (крім зборів та платежів, контроль за справлянням яких покладено на органи ДПС та органи Держмитслужби) орган, що контролює справляння надходжень бюджету, засобами системи Казначейства формує подання в електронній формі згідно з додатком 1 до цього Порядку та подає його до відповідного головного управління Казначейства за місцем зарахування платежу до бюджету, Казначейства.

У разі повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету або на єдиний рахунок (у разі його використання) податків, зборів, пені, платежів, контроль за справлянням яких покладено на органи ДПС, та перерахування між видами доходів і бюджетів коштів, помилково та/або надміру зарахованих до відповідних бюджетів через єдиний рахунок, до Казначейства подається висновок відповідно до Порядку інформаційної взаємодії Державної фіскальної служби України, її територіальних органів, Державної казначейської служби України, її територіальних органів, місцевих фінансових органів у процесі повернення платникам податків помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов`язань та пені, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 11 лютого 2019 року №60, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 08 квітня 2019 року за № 370/33341.

У разі повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та/або місцевих бюджетів з єдиного рахунка з причин технічних та/або методологічних помилок під час формування реєстру платежів з єдиного рахунка в розрізі окремого платника у складі зведеного реєстру платежів з єдиного рахунка згідно з Податковим кодексом України, до Казначейства подається повідомлення відповідно до Порядку функціонування єдиного рахунка та виконання норм статті 35-1 Податкового кодексу України центральними органами виконавчої влади, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 квітня 2020 року № 321 (зі змінами).

У разі повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету сплачених сум митних, інших платежів та пені, контроль за справлянням яких покладено на органи Держмитслужби, до Казначейства подається висновок відповідно до Порядку повернення авансових платежів (передоплати) та помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 18 липня 2017 року № 643, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 09 серпня 2017 року за № 976/30844 (зі змінами).

Заява про повернення коштів з бюджету складається та подається платником до органу, що контролює справляння надходжень бюджету, з платежу, який підлягає поверненню (крім повернення судового збору, за виключенням помилково зарахованого), із обов`язковим зазначенням інформації в такій послідовності: найменування платника (суб`єкта господарювання) (латиницею у разі повернення коштів в іноземній валюті), код за ЄДРПОУ (для юридичної особи) або прізвище, ім`я, по батькові (за наявності) фізичної особи (латиницею у разі повернення коштів в іноземній валюті), реєстраційний номер облікової картки платника податків (ідентифікаційний номер) або серія (за наявності) та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та мають відмітку у паспорті), місцезнаходження юридичної особи або місце проживання фізичної особи (латиницею у разі повернення коштів в іноземній валюті) та номер контактного телефону (для фізичної особи за її згодою), причина повернення коштів з бюджету, найменування та місцезнаходження банку, в якому відкрито рахунок отримувача коштів, та реквізити такого рахунка (латиницею у разі повернення коштів в іноземній валюті), номер карткового рахунка отримувача коштів (за наявності).

Порядок повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів (пункт 5 розділу I) містить Додаток 1, а саме Подання на повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету зборів, платежів та інших доходів бюджету. У вказаному поданні зазначається така інформація: найменування органу, що контролює справляння надходжень бюджету/ органу, який веде облік заборгованості в розрізі позичальників, номер подання; дата подання; найменування платника (суб`єкта господарювання), який подав заяву про повернення коштів з бюджету-1; код за ЄДРПОУ платника податків - для юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові (за наявності) - для фізичної особи, реєстраційний номер облікової картки платника податків (ідентифікаційний номер) або серія (за наявності) та номер паспорта-2 платника (суб`єкта господарювання), який подав заяву про повернення коштів з бюджету-1; номер розрахункового документа, згідно з яким кошти зараховано до бюджету; дата розрахункового документа, згідно з яким кошти зараховано до бюджету; код класифікації доходів бюджету, за яким відкрито рахунок, на який кошти перераховано до бюджету-3; рахунок, на який кошти перераховано до бюджету згідно з розрахунковим документом; код за ЄДРПОУ органу Казначейства, на ім`я якого відкрито рахунок, на який кошти перераховано до бюджету-3; номер та дата договору (угоди), відповідно до якого кошти перераховано до державного бюджету-4; сума коштів, яку перераховано до бюджету згідно з розрахунковим документом; назва іноземної валюти, яка перерахована до бюджету згідно з розрахунковим документом-5; IBAN, на який повертаються кошти в національній валюті / рахунок, на який повертаються кошти в іноземній валюті; найменування отримувача коштів (суб`єкта господарювання)-1; код за ЄДРПОУ отримувача коштів - для юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові (за наявності) - для фізичної особи, реєстраційний номер облікової картки платника податків (ідентифікаційний номер) або серія (за наявності) та номер паспорта-2, 1; номер та дата договору (угоди), за яким необхідно зарахувати помилково або надміру перераховані кошти до державного бюджету-4, 6; номер карткового рахунка отримувача коштів-7; адреса отримувача коштів та код країни згідно з ISO-5, 1; SWIFT - код банка отримувача-5, 1; найменування та місцезнаходження банка отримувача коштів-5, 1; SWIFT - код банка кореспондента-8; рахунок банка кореспондента-8; найменування та місцезнаходження банка-кореспондента-8; сума коштів, що повертається; назва іноземної валюти, що повертається-5; кваліфікований електронний підпис керівника (заступника керівника) органу, що контролює справляння надходжень бюджету / органу, який веде облік заборгованості в розрізі позичальників; кваліфікована електронна печатка органу, що контролює справляння надходжень бюджету/ органу, який веде облік заборгованості в розрізі позичальників; кваліфікований електронний підпис керівника (заступника керівника) місцевого фінансового органу-9; кваліфікована електронна печатка місцевого фінансового органу-9.

Суд урахував, що зміст листів відповідача, якими обгрунтовує позовну заяву позивачка, підтверджує, що її заява розглянута і за умови надання документів, які позивачка фактично мала би пред`явити на виконання підпункту «в» п.15-2 Порядку №1740 під час оформлення права власності на квартиру нотаріусу, щоб не сплачувати вказаний збір, позитивно вирішить вказане питання. Будь-яких рішень, у т.ч. щодо відмови у поверненні сплачених коштів відповідач не приймав, а вказані попередньо листи мають інформативний характер.

Оскільки наданими суду доказами, а саме інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності щодо суб`єкта - позивачки за її ідентифікаційним кодом, прізвищем ім`ям по-батькові станом на 14.02.2022 права власності на нерухоме майно щодо неї, окрім як на вказану вище квартиру, не зареєстровано, а квитанцією від 28.01.2022 підтверджується сплата нею 14805грн коштів за придбання житла, інших доказів для обгрунтованого сумніву у повноті інформації про реєстрацію щодо позивачки житла не надано, суд дійшов висновку про обгрунтованість її доводів про наявність права на їх повернення. Тобто, в заявлених правовідносинах відповідач допустив протиправну бездіяльність, не сформувавши та не подавши до Головного управління Державної казначейської служби України у Черкаській області подання про повернення їй збору на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна у розмірі 1% від договірної вартості квартири у сумі 14805 грн, що підтверджується квитанцією від 28.01.2022.

Відповідно до підп.2 п.4 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.04.2015 №215, казначейство відповідно до покладених на нього завдань та в установленому законодавством порядку забезпечує казначейське обслуговування бюджетних коштів на основі ведення єдиного казначейського рахунка, відкритого у Національному банку, зокрема, здійснює повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету, за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету.

Постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2020 року №1147 "Деякі питання функціонування територіальних органів Державної казначейської служби" реорганізовано органи казначейської служби, внаслідок чого Управління Казначейства у м.Черкасах приєднано до Головного управління Державної казначейської служби України у Черкаській області.

Отже, відповідач зобов`язаний сформувати та подати саме до вказаного державного органу подання щодо повернення коштів. Тому наявні підстави для зобов`язання відповідача сформувати подання та подати його до Головного управління Державної казначейської служби України у Черкаській області.

Позовні вимоги обґрунтовані у повному обсязі.

Щодо розподілу судових витрат.

Відповідно до ч.1 ст.132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з ч.3 ст.132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу, сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз, пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів, пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Понесені позивачем судові витрати, підтверджені квитанцією від 21.07.2022 в сумі 992,40грн про сплату судового збору за звернення до адміністративного суду з позовною заявою, підлягають стягненню на її користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

З приводу професійної правничої допомоги суд установив, що 13.07.2022 позивачка уклала з Адвокатським бюро «ЛЮДМИЛИ ГОНЧАР» в особі керівника адвоката Гончар Л.В. договір про надання правової допомоги (далі Договір), предметом якого є зобов`язання адвоката надавати правову допомогу, а саме представлення інтересів позивачки при підготовці та поданні адміністративного позову до відповідача про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії (неповернення сплаченого 1% від вартості житла при купівлі нерухомого майна покупцем вперше) (підп.1.2. Розділу 1 Договору). Відповідно до підп.4.4. розділу 4 Договору сума гонорару становить 5000,00грн за складення та подання до суду позовної заяви.

Відповідно до Акту від 20.07.2022 виконаних робіт на виконання вказаного вище Договору Адвокатське бюро підготувало та подало адміністративний позов до відповідача про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії (неповернення сплаченого 1% від вартості житла при купівлі нерухомого майна покупцем вперше). Вказаний договір вважається виконаним в частині підготовки та подачі позовної заяви до суду. За умовами Договору адвокатське бюро отримало від позивачки оплату у розмірі 5000,00грн.

Згідно з орієнтовним розрахунком від 21.07.2022 суми судових витрат, які особа понесла і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи згідно з Договором, понесені витрати позивачки складають 5000,00грн. Докази оплати вказаної суми позивачкою суду не надані та на повідомлено про перешкоди для їх своєчасного надання.

Відповідно до ч.3 ст.134 КАС України для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною п`ятою вказаної статті КАС України встановлено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У постановах Верховного Суду у справі № 905/1795/18 та у справі № 922/2685/19, де визначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг. В іншій своїй постанові у справі № 922/3812/19 Верховний Суд підтвердив власні висновки, що визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність». У разі відсутності у тексті договору таких умов (пунктів) щодо порядку обчислення, форми та ціни послуг, що надаються адвокатом, суди, в залежності від конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, мають право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, задовольнити її повністю або частково.

Велика Палата Верховного Суду в пункті 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі №904/4507/18 висловлено правову позицію: "Не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату «гонорару успіху», у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

Відповідно до ч.7 ст.134 КАС України обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Суд врахував, що відповідач не подав клопотання щодо зменшення витрат на правничу допомогу. Справа розглядалася за правилами спрощеного провадження (у письмовому провадженні). Тобто, ознак складної не мала. Позовна заява позивача підписана та подана вказаним вище адвокатом Гончар Л.В. Зміст позовної заяви свідчить, що її складено фахівцем в галузі права.

Якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог згідно з ч.3 ст.143 КАС України.

Таких заяв суду не надійшло, про причини відсутності платіжного документа про оплату позивачкою послуг адвоката, які, як зазначено в акті виконаних робіт від 20.07.2022, вже були сплачені в сумі 5000,00грн, суд не повідомлено. То ж з огляду на відсутність належного доказу їх сплати позивачем, відсутні підстави для їх відшкодування за рахунок відповідача.

Керуючись ст.ст.2-20, 72-78, 132-139, 242-245, 255, 257-262, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовну заяву адвоката Гончар Л.В. від імені ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області щодо не формування та не подання до Головного управління Державної казначейської служби України у Черкаській області подання про повернення ОСОБА_1 збору на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна у розмірі 1% від договірної вартості квартири у сумі 14805 грн згідно з квитанцією від 28.01.2022.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (18000, м.Черкаси, вул.Смілянська, буд.23; ) сформувати та подати Головному управлінню державної казначейської служби України у Черкаській області (18001, місто Черкаси, вулиця Хрещатик, будинок 192; ) подання про повернення ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) помилково сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна у розмірі 14805 грн згідно з квитанцією від 28.01.2022.

2. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (18000, м.Черкаси, вул.Смілянська, буд.23; ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) понесені нею судові витрати зі сплати судового збору за звернення до адміністративного суду з позовною заявою у розмірі 992,40грн (дев`ятсот дев`яносто дві гривні сорок копійок). У задоволенні клопотання про стягненя витрат на професійну правничу допомогу адвоката в сумі 2500,00грн (дві тисячі п`ятсот гривень нуль копійок) відмовити.

3. Копію рішення направити учасникам справи.

4. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного його тексту.

Суддя Анжеліка БАБИЧ

Рішення ухвалене, складене у повному обсязі та підписане 15.09.2022.