Справа № 320/183/22
Суддя: Василенко Г.Ю.
Дата ухвалення: 2022-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 вересня 2022 року № 320/183/22

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Василенко Г.Ю., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом Управління інспекції та контролю Броварської міської ради Броварського району Київської області до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про зобов`язання знести самочинно збудований об`єкт будівництва,

в с т а н о в и в:

Управління інспекції та контролю Броварської міської ради Броварського району Київської області звернулось до Київського окружного адміністративного суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , в якому просить суд:

- зобов`язати ОСОБА_1 , ОСОБА_2 знести самочинно побудовану прибудову до квартири АДРЕСА_1 , за власний рахунок.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що в ході проведення позапланової перевірки об`єкта "реконструкція з розширення квартири АДРЕСА_1 ", власниками якого є ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , встановлено здійснення відповідачами реконструкції своєї квартири у вигляді будівництва прибудови із порушенням вимог чинного законодавства.

На підставі результатів перевірки Управлінням інспекції та контролю Броварської міської ради Київської області було винесено припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил №С-1606/7 від 16.06.2021 з вимогою про усунення відповідачами відповідних порушень.

Позивач повідомив, що в подальшому ним було проведено повторну позапланову перевірку вказаного об`єкта, в ході якої встановлено невиконання відповідачами вимог припису, в результаті чого Управлінням інспекції та контролю Броварської міської ради Київської області було прийнято припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил №С-0709/3 від 07.09.2021 з вимогою усунення відповідачем відповідних порушень.

Після цього позивачем було проведено повторну позапланову перевірку вказаного об`єкта, в ході якої встановлено невиконання відповідачами вимог припису №С-0709/3 від 07.09.2021, що зумовило звернення позивача з даним позовом до суду.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 14.01.2022 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

На час прийняття рішення у даній справі відповідач правом на подання до суду відзиву на позовну заяву не скористався.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

16.06.2021 на підставі звернення Комунального підприємства "житлово-експлуатаційна контора-5" від 14.05.2021 №1-02/168, наказу Управління інспекції та контролю Броварської міської ради Броварського району Київської області "Про проведення позапланових перевіро" від 06.11.2018 №4/2018 та направлення для проведення позапланової перевірки від 03.06.2021 №49/21, посадовими особами Управління інспекції та контролю Броварської міської ради Броварського району Київської області було проведено позапланову перевірку дотримання гр. ОСОБА_1 , ОСОБА_2 вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил на об`єкті "Реконструкція з розширенням квартири АДРЕСА_1 ".

За результатами проведеної перевірки посмадовими особами Управління інспекції та контролю Броварської міської ради Броварського району Київської області складено акт проведення планового (позапланового) заходу державного нагляду (контролю) щодо дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності №Т-1606/3.

У вказаному акті зазначено про порушення відповідачем наступних вимог законодавства:

1) ст.34 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", пункту 5 Порядку виконання підготовчих та будівельних робіт - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на землях загального користування без документу, що надає право на виконання будівельних робіт виконали реконструкцію квартири АДРЕСА_1 , а саме: до квартири виконали будівництво прибудови розміром в плані 3,3х3,35 м.;

2) ст.31 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", ст.9 Закону України "Про архітектурну діяльність" - реконструкція квартири АДРЕСА_1 виконано без затвердженої у встановленому порядку проектної документації;

3) п.4.8 ДБН А 3.1.5-2016 "Організація будівельного виробництва" - реконструкція квартири АДРЕСА_1 виконано без оформлення виконавчої документації - актів на закриття прихованих робіт, журналів робіт, виконавчих схем тощо;

4) п.5.3.3 ДБН А 3.1.5-2016 "Організація будівельного виробництва" - реконструкція квартири АДРЕСА_1 виконано без розробки проекту виконання робіт (ПВР);

5) ст.11 ЗУ "Про архітектурну діяльність", п.2 Порядку здійснення авторського нагляду під час будівництва об`єкта архітектури та ДСТУ-Н Б А.2.2-11:2014 "Настанова щодо проведення авторського нагляду за будівництвом" - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 під час перевірки не надано документів, що підтверджують забезпечення ведення авторського нагляду під час реконструкції квартири АДРЕСА_1 - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не забезпечили здійснення авторського нагляду під час реконструкції квартири АДРЕСА_1 ;

6) ст.11 ЗУ "Про архітектурну діяльність" та п.2 Порядку здійснення технічного нагляду під час будівництва об`єкта архітектури, затвердженого постановою КМУ від 11 липня 2007 року №903 - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 під час перевірки не надали документів, що підтверджують забезпечення ведення технічного нагляду на об`єкті реконструкції квартири АДРЕСА_1 - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не забезпечили здійснення нагляду під час реконструкції квартири АДРЕСА_1 .

На підставі вказаного акта перевірки Управлінням інспекції та контролю Броварської міської ради Київської області видано:

припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил №С-1606/5 від 16.06.2021, яким встановлено ОСОБА_2 вимогу про усунення вищевказаних порушень;

припис про зупинення підготовчих та будівельних робіт №С-1606/6 від 16.06.2021, яким вимагалось від ОСОБА_2 з 16.06.2021 зупинити будівельні роботи на об`єкті реконструкції квартири АДРЕСА_1 до усунення виявлених порушень в установленому законодавством порядку;

припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил №С-1606/7 від 16.06.2021, яким встановлено ОСОБА_1 вимогу про усунення вищевказаних порушень;

припис про зупинення підготовчих та будівельних робіт №С-1606/8 від 16.06.2021, яким вимагалось від ОСОБА_1 з 16.06.2021 зупинити будівельні роботи на об`єкті реконструкції квартири АДРЕСА_1 до усунення виявлених порушень в установленому законодавством порядку.

Судом встановлено, що Управлінням інспекції та контролю Броварської міської ради у період з 26.08.2021 по 07.09.2021 було проведено позапланову перевірку щодо дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності на об`єкті: реконструкція квартири АДРЕСА_1 , за результатами якої складено акт від 07.09.2021 №Т-0709/3.

В акті вказано, що перевіркою встановлено, що вимоги приписів від 16.06.2021 №С-1606/5 та №С-1606/7 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не виконано, а саме: не отримано документ, що надає право на виконання будівельних робіт або не приведено земельну ділянку до попереднього стану: не розроблено затверджену в установленому порядку проектну документацію.

07.09.2021 Управлінням інспекції та контролю Броварської міської ради Київської області видані приписи про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил №С-0709/3 та №С-0709/4, яким встановлено відповідачам вимогу усунути відповідні порушення у сфері містобудівної документації до 07.11.2021.

Управлінням інспекції та контролю Броварської міської ради Київської області 19.11.2021 було проведено позапланову перевірку щодо дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності на об`єкті: реконструкція квартири АДРЕСА_1 , за результатами якої складено акт від 19.11.2021 №Т-1911/3.

У вказаному акті контролюючий орган дійшов висновку про невиконання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вимог приписів №С-0709/3 та №С-0709/4 від 07.09.2021, що є порушенням п.3 ч.3 ст.41 Закону України Про регулювання містобудівної діяльності та пп.3 п.11 Порядку здійснення державного архітектурного-будівельного контролю.

Неусунення відповідачами вищевказаних порушень зумовило звернення позивача з даним позовом до суду, з приводу чого суд зазначає таке.

Відповідно до статті 9 Закону України Про архітектурну діяльність від 20.05.1999 № 687-XIV будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) об`єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил у порядку, визначеному Законом України Про регулювання містобудівної діяльності.

Правові та організаційні основи містобудівної діяльності визначені Законом України Про регулювання містобудівної діяльності від 17.02.2011 № 3038-VI (далі Закон № 3038-VI).

Як встановлено частиною 1 статті 26 Закону № 3038-VI забудова територій здійснюється шляхом розміщення об`єктів будівництва.

Частиною 4 цієї ж статті передбачено, що право на забудову земельної ділянки реалізується її власником або користувачем за умови використання земельної ділянки відповідно до вимог містобудівної документації.

Відповідно до частини 5 статті 26 Закону № 3038-VI проектування та будівництво об`єктів здійснюється власниками або користувачами земельних ділянок у такому порядку:

1) отримання замовником або проектувальником вихідних даних;

2) розроблення проектної документації та проведення у випадках, передбачених статтею 31 цього Закону, її експертизи;

3) затвердження проектної документації;

4) виконання підготовчих та будівельних робіт;

5) прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів;

6) реєстрація права власності на об`єкт містобудування.

Згідно з частиною 1 статті 29 Закону № 3038-VI основними складовими вихідних даних є: 1) містобудівні умови та обмеження; 2) технічні умови; 3) завдання на проектування.

Частиною 5 статті 29 Закону № 3038-VI передбачено, що містобудівні умови та обмеження містять: 1) назву об`єкта будівництва, що повинна відображати вид будівництва та місце розташування об`єкта; 2) інформацію про замовника; 3) відповідність на дату надання містобудівних умов та обмежень цільового та функціонального призначення земельної ділянки містобудівній документації на місцевому рівні; 4) гранично допустиму висотність будинків, будівель та споруд у метрах; 5) максимально допустимий відсоток забудови земельної ділянки; 6) максимально допустиму щільність населення в межах житлової забудови відповідної житлової одиниці (кварталу, мікрорайону); 7) мінімально допустимі відстані від об`єкта, що проектується, до червоних ліній, ліній регулювання забудови, існуючих будинків та споруд; 8) планувальні обмеження (охоронні зони пам`яток культурної спадщини, межі історичних ареалів, зони регулювання забудови, зони охоронюваного ландшафту, зони охорони археологічного культурного шару, в межах яких діє спеціальний режим їх використання, охоронні зони об`єктів природно-заповідного фонду, прибережні захисні смуги, зони санітарної охорони); 9) охоронні зони об`єктів транспорту, зв`язку, інженерних комунікацій, відстані від об`єкта, що проектується, до існуючих інженерних мереж.

Згідно з частиною 10 статті 29 Закону № 3038-VI завдання на проектування визначає обґрунтовані вимоги замовника до планувальних, архітектурних, інженерних і технологічних рішень об`єкта будівництва, його основних параметрів, вартості та організації його будівництва і складається з урахуванням технічних умов, містобудівних умов та обмежень.

Відповідно до частини 1 статті 30 Закону № 3038-VI технічні умови - це комплекс умов та вимог до інженерного забезпечення об`єкта будівництва, які повинні відповідати його розрахунковим параметрам щодо водопостачання (з урахуванням потреб забезпечення пожежогасіння), тепло-, електро- і газопостачання, водовідведення, зовнішнього освітлення, відведення зливових вод та телекомунікації.

Частиною 1 статті 31 Закону № 3038-VI передбачено, що проектна документація на будівництво об`єктів розробляється у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування, з урахуванням вимог містобудівної документації та вихідних даних і дотриманням вимог законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил та затверджується замовником.

Відповідно до частини 1 статті 34 Закону № 3038-VI щодо об`єктів будівництва, які за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), та щодо об`єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта та які не потребують отримання дозволу на виконання будівельних робіт згідно з переліком об`єктів будівництва, затвердженим Кабінетом Міністрів України замовник має право виконувати будівельні роботи після подання повідомлення про початок виконання будівельних робіт відповідному органу державного архітектурно-будівельного контролю. Форма повідомлення про початок виконання будівельних робіт та порядок його подання визначаються Кабінетом Міністрів України.

Частиною 1 статті 376 Цивільного кодексу України встановлено, що житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

За змістом частин 2-5 цієї ж статті особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.

Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок.

На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.

Відповідно до частини 7 статті 376 Цивільного кодексу України у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов`язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову.

Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов`язана відшкодувати витрати, пов`язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану.

Наведеним положенням кореспондують приписи статті 38 Закону № 3038-VI, відповідно до частини 1 якої у разі виявлення факту самочинного будівництва обєкта, перебудова якого з метою усунення істотного відхилення від проекту або усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб, істотного порушення будівельних норм є неможливою, посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю видає особі, яка здійснила (здійснює) таке будівництво, припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил з визначенням строку для добровільного виконання припису.

У разі якщо особа в установлений строк добровільно не виконала вимоги, встановлені у приписі, орган державного архітектурно-будівельного контролю подає позов до суду про знесення самочинно збудованого об`єкта та компенсацію витрат, пов`язаних з таким знесенням.

Відповідно до частини 2 статті 38 Закону України № 3038-VI за рішенням суду самочинно збудований об`єкт підлягає знесенню з компенсацією витрат, пов`язаних із знесенням об`єкта, за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) таке самочинне будівництво.

У разі неможливості виконання рішення суду особою, яка здійснила таке самочинне будівництво (смерть цієї особи, оголошення її померлою, визнання безвісно відсутньою, ліквідація чи визнання її банкрутом тощо), знесення самочинно збудованого об`єкта здійснюється за рішенням суду за рахунок коштів правонаступника або за рішенням органу місцевого самоврядування за рахунок коштів місцевого бюджету та в інших випадках, передбачених законодавством.

Виконання рішення суду, що набрало законної сили, щодо знесення самочинно збудованого об`єкта здійснюється відповідно до Закону України Про виконавче провадження.

Отже, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом за наявності однієї з таких умов: (1) вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, (2) вони збудовані або будуються без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, (3) вони збудовані або будуються з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Об`єкти самочинного будівництва, перебудова яких з метою усунення істотного відхилення від проекту або усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб, істотного порушення будівельних норм, є неможливою, підлягають знесенню.

Тобто, для прийняття рішення про знесення об`єкта будівництва, слід обов`язково встановити наявність умов, передбачених статтею 376 Цивільного кодексу України у взаємозв`язку із статтею 38 Закону № 3038-VI, а саме: (1) істотне відхилення від проекту або його відсутність; (2) суперечність суспільним інтересам або порушення права інших осіб; (3) істотного порушення будівельних норм і правил; (4) неможливість проведення перебудови об`єкта з метою усунення порушень або відмова особи від її проведення; (5) невиконання припису про усунення порушень.

Перевіряючи обґрунтованість висновків органу державного архітектурно-будівельного контролю, судом встановлено, що під час позапланової перевірки відповідача було здійснено виїзд на об`єкт "реконструкція з розширення квартири АДРЕСА_1 ", власниками якого є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ..

Посадовими особами позивача було встановлено, що:

- відповідачі на землях загального користування без документу, що надає право на виконання будівельних робіт виконали реконструкцію квартири АДРЕСА_1 , а саме до квартири виконано будівництво прибудови розміром в плані 3,3 х 3,35 м;

- реконструкцію квартири АДРЕСА_1 виконано без затвердженої у встановленому порядку проектної документації; без оформлення виконавчої документації - актів на закриття прихованих робіт, журналів робіт, виконавчих схем тощо; без розробки проетку виконання робіт.

Беручи до уваги викладене та враховуючи обставини, встановлені у рамках державного архітектурно-будівельного контролю, суд дійшов висновку, що об`єкт реконструкції квартири АДРЕСА_1 , є самочинним.

Знесення самочинного будівництва є крайньою мірою і можливе лише тоді, коли використано всі передбачені законодавством України заходи щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності.

Судом встановлено, що позивачем використано всі передбачені законодавством заходи, однак, відповідачі добровільно не виконали вимоги виданих позивачем приписів.

Таким чином, оскільки відповідачі в установлений строк добровільно не виконали вимоги, встановлені у приписах про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, суд доходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог Управління.

Розглядаючи цю справу суд також враховує, що згідно із частиною 2 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Європейський суд з прав людини, розглядаючи справи за заявами про захист права на мирне володіння майном, напрацював загальновизнані стандарти захисту цього права, які зводяться до такого загального правила: вирішуючи питання про те, чи відбувається порушення статті 1 Першого протоколу, треба визначити: чи є в позивача право власності на майно, що охоплюється змістом статті 1; чи мало місце втручання в мирне володіння майном та яким є характер такого втручання; чи відбулося позбавлення майна.

У пункті 51 рішення від 10 лютого 2010 року у справі Серявін та інші проти України (заява № 4909/04) Європейський суд з прав людини зазначив, що труднощі тлумачення застосовного законодавства протягом перехідного періоду стали предметом розгляду Конституційного Суду України, який дав роз`яснення цього питання, визнавши наявність у власників приватизованих квартир автоматичного права часткової власності на допоміжні приміщення відповідного будинку.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини, сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Згідно із ч. 1 ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України - суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

У статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України зазначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України ).

Відповідно до ч. 1 ст. 72 та ч. 2 ст. 73 Кодексу адміністративного судочинства України - доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

На підставі вищевикладеного, з урахуванням відсутності відзиву на позов та з огляду на відсутність доказів усунення відповідних порушень чи оскарження припису, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню.

Відповідно до частини 2 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Оскільки спір вирішено на користь суб`єкта владних повноважень, а також за відсутності витрат позивача суб`єкта владних повноважень, пов`язаних із залученням свідків та проведенням судових експертиз, судові витрати (судовий збір) стягненню з відповідача не підлягають.

Керуючись статтями 243-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

Адміністративний позов задовольнити.

Зобов`язати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) знести самочинно побудовану прибудову до квартири АДРЕСА_1 , за власний рахунок.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Василенко Г.Ю.