Справа № 560/7459/22
Суддя: Драновський Я.В.
Дата ухвалення: 2022-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/7459/22
РІШЕННЯ

іменем України

19 вересня 2022 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Драновського Я.В. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до комунального закладу охорони здоров`я "Хмельницький обласний центр медико-соціальної експертизи" про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до комунального закладу охорони здоров`я "Хмельницький обласний центр медико-соціальної експертизи", в якому просить:

- визнати протиправними дії комунального закладу охорони здоров`я "Хмельницький обласний центр медико-соціальної експертизи" щодо відмови у направленні ОСОБА_1 для проведення медико-соціального експертного обстеження до Науково-дослідного інституту реабілітації інвалідів (м. Вінниця);

- зобов`язати комунальний заклад охорони здоров`я "Хмельницький обласний центр медико-соціальної експертизи" направити ОСОБА_1 для проведення медико-соціального експертного обстеження до Науково-дослідного інституту реабілітації інвалідів (м. Вінниця), виписати путівку.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає про те, що 06.06.2022 він оглядався Хмельницькою обласною МСЕК по питанню підвищення групи інвалідності. В результаті огляду встановлено, що ступінь функціональних порушень відповідає встановленій позивачу у 2020 році 3-тій групі інвалідності.

Не погоджуючись із таким рішенням відповідача, позивач звернувся до нього із заявою, у якій просив направити його для переогляду до науково - дослідного інституту реабілітації інвалідів (м. Вінниця).

Однак, відповідач листом від 13.06.2022 повідомив його про те, що у разі із незгодою з рішенням Хмельницької обласної МСЕК, він має право оскаржити його шляхом стаціонарного обстеження в умовах клініки Українського державного науково-дослідного інституту медико-соціальних проблем інвалідності (м. Дніпропетровськ).

Вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Ухвалою суду від 26.07.2022 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження (без виклику учасників справи).

Відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому позов не визнає та просить відмовити у його задоволенні.

Вказує, що його дії повністю відповідають вимогам Положення про медико-соціальну експертизу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 грудня 2009 року №1317, норми якого не передбачають можливості вибору конкретної клініки саме особою, яка звернулась за встановленням інвалідності.

Крім того, позивачу виписане направлення до науково - дослідного інституту реабілітації інвалідів (м. Вінниця) на стаціонарне обстеження з 03.09.2022, а тому спір станом на цей час фактично відсутній.

Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд встановив на ступне.

Позивач є особою з інвалідністю третьої групи, підтвердженням чого є довідка до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії АВ №0059757.

06.06.2022 позивач оглядався Хмельницькою обласною МСЕК по питанню підвищення групи інвалідності.

В результаті огляду встановлено, що ступінь функціональних порушень відповідає 3-тій групі інвалідності, встановленій позивачу у 2020 році (травма, пов`язана із захистом Батьківщини).

Вважаючи таке рішення відповідача протиправним, 06.06.2022 позивач звернувся до нього із заявою, у якій просив направити його для переогляду до науково - дослідного інституту реабілітації інвалідів (м. Вінниця).

Відповідач листом від 13.06.2022 повідомив його про те, що у разі із незгодою з рішенням Хмельницької обласної МСЕК, він має право оскаржити його шляхом стаціонарного обстеження в умовах клініки Українського державного науково-дослідного інституту медико-соціальних проблем інвалідності (м. Дніпропетровськ).

На думку позивача, такі дії відповідача є протиправними, зважаючи на що звернувся до суду із цим позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні і гарантує їм рівні з усіма іншими громадянами можливості для участі в економічній, політичній і соціальній сферах життя суспільства, створення необхідних умов, які дають можливість особам з інвалідністю ефективно реалізувати права та свободи людини і громадянина та вести повноцінний спосіб життя згідно з індивідуальними можливостями, здібностями і інтересами визначає Закон України "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні" від 21.03.1991 №875-XI.

Стаття 3 цього Закону передбачає, що інвалідність як міра втрати здоров`я визначається шляхом експертного обстеження в органах медико-соціальної експертизи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я.

Положення про медико-соціальну експертизу затверджується Кабінетом Міністрів України з урахуванням думок громадських об`єднань осіб з інвалідністю.

Відповідно до пункту 24 Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 грудня 2009 року №1317, рішення Кримської республіканської, обласної, центральної міської комісії може бути оскаржене до МОЗ.

МОЗ за наявності фактів порушення законодавства про медико-соціальну експертизу доручає Центральній медико-соціальній експертній комісії МОЗ або Кримській республіканській, Київській та Севастопольській міським або обласній комісії іншої області повторно розглянути з урахуванням усіх наявних обставин питання, з якого оскаржується рішення, а також вживає інших заходів впливу для забезпечення дотримання законодавства під час проведення медико-соціальної експертизи.

В особливо складних випадках Центральна медико-соціальна експертна комісія МОЗ, Кримська республіканська, обласна, центральна міська комісія та МОЗ можуть направляти осіб, що звертаються для встановлення інвалідності, для проведення медико-соціального експертного обстеження до клініки Українського державного науково-дослідного інституту медико-соціальних проблем інвалідності (м. Дніпропетровськ) та Науково-дослідного інституту реабілітації інвалідів (м. Вінниця). Після обстеження зазначені науково-дослідні установи складають консультативні висновки, які для комісії мають рекомендаційний характер.

Отже, із вказаних норм чинного законодавства видно, що направлення на вищезазначене обстеження здійснюється саме обласною МСЕК, а вибір конкретної клініки здійснюється безпосередньо фахівцями МСЕК, а не особою, що звертається за встановленням інвалідності.

Крім того, вказаними нормами не закріплено територіального принципу направлення особи до відповідної клініки.

Також суд враховує те, що під час обрання однієї або іншої клініки для направлення особи, що звертається для встановлення інвалідності суб`єкт, що здійснює відповідне направлення має виходити в першу чергу із спеціалізації, якості матеріально - технічної бази, оснащеності та кваліфікації фахівців відповідної клініки, а також специфіки наявних захворювань та патологій конкретної особи, що направляється.

Таким чином, запропонувавши позивачу здійснити проведення стаціонарного медико-соціального експертного обстеження в умовах клініки Українського державного науково-дослідного інституту медико-соціальних проблем інвалідності (м. Дніпропетровськ) відповідач діяв на підставі та в межах повноважень, передбачених чинним законодавством.

Крім того, суд зазначає про те, що станом на цей час відповідачем було враховано побажання позивача, а також існуючі умови воєнного стану та виписане ОСОБА_1 направлення до науково - дослідного інституту реабілітації інвалідів (м. Вінниця) на стаціонарне обстеження з 03.09.2022 (підтверджуючі документи наявні в матеріалах справи).

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч. 1 та 2 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд, відповідно до ст. 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, діяв у межах повноважень, наданих йому законодавством та довів правомірність своїх дій, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

З огляду на те, що суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

у задоволенні адміністративного позову - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 )
Відповідач:Комунальний заклад охорони здоров`я "Хмельницький обласний центр медико-соціальної експертизи" (вул. Пілотська, буд.1, корпус 2, м. Хмельницький, Хмельницька область, 29000 , код ЄДРПОУ - 23562203)

Головуючий суддя Я.В. Драновський