Справа № 580/3642/22
Суддя: Василь ГАВРИЛЮК
Дата ухвалення: 2022-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2022 року справа № 580/3642/22

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гаврилюка В.О.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання протиправними дій і зобов`язання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) подав позов до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (далі Головне управління, відповідач), в якому просить:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області щодо зменшення стажу роботи ОСОБА_1 на посаді судді, який дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, з 23 років 00 місяці 11 днів до 17 років 8 місяців та відсоткового значення розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 56% до 50%;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 , відповідно до статей 137, 142 Закону України Про судоустрій і статус суддів від 02.06.2016р. № 1402-VIII, виходячи з 23 років стажу судді, який дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, із зарахуванням стажу роботи на посаді слідчого Тальнівського РВ УМВС в Черкаській області та половини строку навчання на денному відділенні Харківського юридичного інституту ім. Ф. Е. Дзержинського, у розмірі 56 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, на підставі довідки територіального управління Державної судової адміністрації України в Черкаській області від 25.02.2020 № 004-397/20, починаючи з 19.02.2020р., а також виплатити різницю між нарахованими та фактично отриманими сумами.

В обґрунтування позовних вимог зазначено те, що Головним управлінням, на виконання рішення суду у справі № 580/2245/20 здійснено перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, однак його розмір, на думку позивача, протиправно визначено у обсязі 50% від суддівської винагороди, замість 56% належних за 23 роки вислуги на посаді судді. Позивач стверджує, що відповідач безпідставно не врахував позивачеві період роботи на посаді слідчого та половину строку навчання на денному відділенні у вищому навчальному закладі, що дає право на отримання довічного грошового утримання судді у відставці у вищевказаному розмірі.

Ухвалою судді Черкаського окружного адміністративного суду від 23.08.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у адміністративній справі, вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому проваджені).

08.09.2022 до суду надійшов письмовий відзив на адміністративний позов, в якому відповідач просив в задоволенні позову відмовити повністю, зазначивши при цьому, що для обчислення довічного грошового утримання судді у відставці зараховується виключно стаж на посаді судді. Тому відсутні підстави для зарахування стажу роботи на посаді слідчого та періоду навчання.

Розгляд справи по суті відповідно до частини 3 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) розпочато через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, повно, всебічно, об`єктивно дослідивши надані у справі докази, надавши їм юридичну оцінку, суд дійшов до такого висновку.

Суд встановив, що постановою Верховної Ради України від 07.10.2010 №2596-VI позивача звільнено з посади судді Тальнівського районного суду Черкаської області у зв`язку з поданням заяви про відставку.

З 06.12.2010 позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Черкаській області та отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 18.09.2020 у справі № 580/2245/20, з урахуванням зміни його резолютивною частини згідно з постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 22.12.2020, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області здійснити перерахунок і виплату призначеного ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, згідно довідки територіального управління Державної судової адміністрації у Черкаській області про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 25 лютого 2020 року № 04-397/20, з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19 лютого 2020 року, з урахуванням вимог частини 3 статті 142 Закону України Про судоустрій і статус суддів від 02 червня 2016 року № 1402-VIII.

Вказана постанова суду апеляційної інстанції залишена без змін постановою Верховного Суду від 15.06.2022.

На звернення позивача щодо виконання вказаного судового рішення, відповідач листом від 22.07.2022 повідомив, що відсоток розрахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно з п. 3 статті 142 Закону України Про судоустрій і статус суддів, що діє станом на час перерахунку становить 50%.

Отже, на виконання постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 22.12.2020 позивачеві з 19.02.2020 проведено перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 50% суддівської винагороди. Підстав для перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 56% суддівської винагороди немає.

Дії Головного управління щодо зменшення стажу роботи на посаді судді, який дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці позивач вважає протиправними, а звернувся в суд за захистом своїх прав.

Під час вирішення спору по суті суд враховує ч. 2 ст. 19 Конституції України, якою встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частин 1, 2 ст.137 Закону України від 2 червня 2016 року №1402-VIII Про судоустрій і статус суддів (далі Закон №1402-VIII), чинного з 30 вересня 2016 року, до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді:

1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України;

2) члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України;

3) судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

До стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.

Отже, наведеною нормою права, яка була чинна на час перерахунку щомісячного довічного грошового утримання, не передбачено зарахування до стажу роботи на посаді судді періоду роботи на посаді слідчого та половини періоду навчання на денному відділенні у вищому навчальному закладі.

Однак у період роботи позивача на посаді судді, зокрема, до 30 вересня 2016 року чинним був Закон України від 07.07.2010 №2453-VI Про судоустрій і статус суддів (далі Закон №2453-VI), п. 11 Перехідних положень якого було передбачено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

Відповідно до ч. 4 ст. 43 Закону України від 15 грудня 1992 року № 2862-XII Про статус суддів, який був чинним на час призначення позивачеві довічного грошового утримання, до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Пунктом 3-1 постанови Кабінету Міністрів України Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів від 3 вересня 2005 року № 865 було встановлено, що до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.

Крім того, відповідно до статті 1 Указу Президента України від 10 липня 1995 року № 584/95 Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів, чинної на час набуття позивачем стажу роботи безпосередньо на посаді судді 10 років, до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та період проходження строкової військової служби.

З аналізу викладених норм Верховний Суд у рішенні від 13 лютого 2020 року у справі № 592/5433/17 дійшов висновку, що невключення до відповідного стажу роботи на посаді судді, зокрема, періоду проходження строкової військової служби, половини строку навчання за денною формою у вищому юридичному навчальному закладі та роботи на посаді слідчого і врахування відповідачем для встановлення (визначення) розміру щомісячного довічного грошового утримання лише періоду роботи на посаді судді є неправомірним.

Отже, законодавством, чинним на час призначення позивачу довічного грошового утримання, передбачалося безумовне зарахування до стажу, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання, період роботи на посаді слідчого та половини строку навчання за денною формою у вищому юридичному навчальному закладі, у випадку роботи особи на посаді судді не менш як 10 років.

Суд встановив, що згідно з даними трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 позивач з 01.09.1985 до 30.06.1989 навчався на денному факультеті Харківського юридичного інституту ім. Ф.Е. Дзержинського. З 01.08.1989 до 25.02.1993 позивач проходив службу в органах внутрішніх справ.

Також, з 05.02.1993 до 29.10.2010 позивач працював на посаді судді, тобто більше 10 років.

Оскільки стаж роботи позивача на посаді судді становить більше ніж 10 років, до стажу роботи, який дає судді право на відставку, та отримання щомісячного довічного грошового утримання враховується також половина строку навчання у вищому юридичному навчальному закладі та робота слідчим.

Вказаний висновок узгоджується з висновком Верховного Суду, викладеним у постановах від 06 березня 2018 року у справі № 308/6953/17, від 19 червня 2018 року у справі № 243/4458/17, від 05 грудня 2019 року у справі № 592/2737/17.

Відповідно до ч. 3 ст. 142 Закону № 1402-VIII щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Суд зазначає, що згідно з висновком Верховного Суду у постанові від 15.06.2022, зважаючи на те, що позивач має повних 23 роки стажу на посаді судді, то в силу приписів частини третьої статті 142 Закону України № 1402-VIII він має право на довічне грошове утримання судді у відставці 56% винагороди судді, який працює на відповідній посаді (23 роки стажу судді, з яких 20 років 50% і 3 роки по 2% за кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років, що становить 6%).

Тому суд вважає протиправними дії відповідача щодо неврахування позивачеві стажу судді 23 роки, право на довічне грошове утримання судді у відставці 56% винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

Тому для забезпечення виконання завдання адміністративного суду, вказаного у ст. 2 КАС України, суд дійшов висновку, що належним і ефективним способом повного захисту порушеного права позивача є зобов`язання відповідача здійснити позивачеві перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виходячи з 23 років стажу судді, який дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 56% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, на підставі довідки територіального управління Державної судової адміністрації України в Черкаській області від 25.02.2020 № 004-397/20, починаючи з 19.02.2020, а також виплатити різницю між нарахованими та фактично отриманими сумами.

Згідно частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. При цьому в силу положень частини 2 статті 77 вказаного кодексу, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд при вирішенні спору враховує приписи статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якої у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є обґрунтованими, а вимоги такими, що належить задовольнити повністю.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат, суд враховує таке.

Згідно статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Відповідно до частини 1 статті 139 вказаного Кодексу при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Зважаючи на те, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, то судові витрати, які підлягають відшкодуванню, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 9, 14, 73-77, 139, 242 246, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

вирішив:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області щодо зменшення ОСОБА_1 стажу роботи на посаді судді, який дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, з 23 років 3 місяців до 17 років 8 місяців та відсоткового значення розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 56% до 50% суддівської винагороди.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, відповідно до Закону України Про судоустрій і статус суддів від 02.06.2016 № 1402-VIII, виходячи з 23 років стажу судді, який дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, із зарахуванням стажу роботи на посаді слідчого Тальнівського РВ УМВС в Черкаській області та половини строку навчання на денному відділенні Харківського юридичного інституту ім. Ф. Е. Дзержинського, у розмірі 56 % суддівської винагороди на підставі довідки територіального управління Державної судової адміністрації України в Черкаській області від 25.02.2020 № 004-397/20, починаючи з 19.02.2020, а також виплатити різницю між нарахованими та фактично отриманими сумами.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору в розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) грн 40 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду у строк, встановлений статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням вимог пункту 3 розділу VI Прикінцеві положення цього Кодексу.

Учасники справи:

1) позивач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 );

2) відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (18000, м. Черкаси, вул. Смілянська, 23, ).

Рішення складене у повному обсязі та підписане 16.09.2022.

Суддя Василь ГАВРИЛЮК