Справа № 600/2692/22-а
Суддя: Маренич Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2022-09-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

05 вересня 2022 р. м. Чернівці Справа № 600/2692/22-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Маренича І.В.,

за участю:

секретаря судового засідання Остапенка В.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача Крамар І.І.,

представника відповідача Юзьків М.І.

розглянувши у підготовчому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Чернівецької міської ради про визнання протиправним та скасування рішення,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася в суд з позовом до Чернівецької міської ради (далі - відповідач), в якому просить:

- визнати протиправним рішення Чернівецької міської ради 9 сесії VIIІ скликання №1469 від 28.09.2021 року про перейменування вулиці Оршівську на вулицю лейтенанта ОСОБА_2 ;

- скасувати рішення Чернівецької міської ради 9 сесії VIIІ скликання №1469 від 28.09.2021 року про перейменування вулиці Оршівську на вулицю лейтенанта ОСОБА_2 .

Ухвалою Чернівецького окружного адміністративного суду відкрито провадження по справі та вирішено розглянути справу за правилами загального позовного провадження.

У підготовчому засіданні представник відповідача заявив клопотання про залишення позовної заяви без розгляду. Вказане мотивовано тим, що рішення від 28.09.2021 р. №469 про перейменування вулиці Оршівську на вулицю лейтенанта ОСОБА_2 оприлюднено на сайті міської ради 19.10.2021 р. Отже, шестимісячний строк звернення позивачем пропущено.

Позивач та представник позивача в підготовчому засіданні заперечували щодо заявленого клопотання. Вказували, що у справах про визнання незаконним нормативно-правових актів перебіг строку звернення до суду починається з моменту усвідомлення позивачем такого акту, а не з моменту ознайомлення з ним, більше того, порушення його прав нормативно-правовим актом є триваючим, а тому, перебіг строку звернення до суду не розпочався і не може розпочатися.

Розглянувши клопотання представника відповідача про залишення позовної заяви без розгляду, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд приходить до наступних висновків.

Згідно із ч. 1 ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до ч. 2 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

При цьому, згідно із ч. 3 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Із аналізу вказаних норм ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України вбачається, що початком обчислення строку звернення до суду із адміністративним позовом вважається день, коли особа дізналася про порушення своїх прав.

Тобто, процесуальний закон обмежує право звернення до адміністративного суду певними часовими рамками, що сприяє юридичній визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Зазначена позиція також узгоджується із практикою Європейського Суду з прав людини, який вказав, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (наприклад, «Стаббігс на інші проти Великобританії», «Девеер проти Бельгії»).

Для оскарження нормативно-правових актів суб`єктів владних повноважень закон передбачає особливий порядок адміністративного провадження, який встановлений статтею 264 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до змісту частини першої цієї статті, такий порядок поширюються на розгляд адміністративних справ щодо законності (крім конституційності) постанов та розпоряджень Кабінету Міністрів України, постанов Верховної Ради Автономної Республіки Крим; законності та відповідності правовим актам вищої юридичної сили нормативно-правових актів міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування, інших суб`єктів владних повноважень.

Однак, наведене положення процесуального законодавства має застосовуватись в логічному взаємозв`язку з ч. 2 ст. 264 Кодексу адміністративного судочинства України, яка закріплює, що право оскаржити нормативно-правовий акт мають особи, щодо яких його застосовано, а також особи, які є суб`єктом правовідносин, у яких буде застосовано цей акт.

При цьому, судом враховується, що відповідно до ч. 3 ст. 264 Кодексу адміністративного судочинства України нормативно-правові акти можуть бути оскаржені до адміністративного суду протягом всього строку їх чинності.

Судом встановлено, що позивач звернувся до суду з позовом, предметом спору якого є оскарження нормативно-правового акту - рішення Чернівецької міської ради 9 сесії VIIІ скликання №469 від 28.09.2021 року про перейменування вулиці Оршівську на вулицю лейтенанта Редькина Віктора, а тому строк оскарження вказаного рішення до адміністративного суду може бути пред`явлено протягом всього строку їх чинності.

Суд зазначає, що звертаючись до суду з позовом про оскарження нормативно-правового акту, позивач має обґрунтувати не лише зміст позовних вимог, а і факт порушення цим актом його суб`єктивних прав, свобод, інтересу.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 13.03.2019 року у справі №712/8985/17, в якій судом досліджувалися правовідносини щодо строку звернення до адміністративного суду з позовами, предметом оскарження яких є нормативно-правові акти органів місцевого самоврядування, а саме:

«... дія нормативно-правового акту є постійною тривалий час і не обмежується його разовим застосуванням. Відповідно, чинним нормативно-правовим актом суб`єктивні права, свободи чи інтереси можуть порушуватися неодноразово, тобто постійно, упродовж усього часу чинності такого акту.

Тому, факт порушення прав, свобод чи інтересів, у разі дії чинного нормативно-правового акту, може мати триваючий характер. Оскільки чинний нормативно-правовий акт може обумовлювати триваюче порушення суб`єктивних прав, свобод чи інтересів, то, відповідно, строк звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи слід розраховувати від усього часу чинності (тривалості дії) нормативно-правового акту.

Отже, обчислюючи строк звернення до адміністративного суду з позовом про оскарження нормативно-правового акту, необхідно брати до уваги таке:

- багаторазове застосування та триваюча дія (тривала чинність) нормативно-правового акту;

- дійсність факту перебування суб`єкта у відносинах, які регулюються нормативно-правовим актом;

- дата факту порушення прав, свобод, інтересів, тобто - коли саме особа (позивач) дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів;

- чи є чинним нормативно-правовий акт, яким порушено права, свободи, інтереси особи (позивача);

- чи перебуває особа (позивач) у правовідносинах, які регулюються нормативно-правовим актом і який оскаржується до адміністративного суду;

- коли вступила особа (позивач) у правовідносинах, які регулюються нормативно-правовим актом і, коли з них вибула.

З урахуванням вищезазначеного, можна зробити висновок, що за умови перебування особи (позивача) у правовідносинах, які регулюються нормативно-правовим актом і який оскаржується до адміністративного суду, строк звернення до адміністративного суду із позовом не може обмежуватися шістьма місяцями, передбаченими частиною другою статті 99 КАС України. У разі оскарження нормативно-правового акту строк такого оскарження буде вимірюватися усім часом чинності цього нормативно-правового акту».

Суд не вбачає підстав для відступу від цього висновку Верховного Суду у справі, що розглядається.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач зареєстрована за адресою вул. лейтенанта Редькіна Віктора, буд. 6, що у свою чергу підтверджує, що позивач перебуває у правовідносинах, які регулюються нормативно-правовим актом, що оскаржується, та включає можливість оскарження останнім нормативно-правового акту напротязі усього часу його чинності.

Дані обставини вказують на дотримання позивачем строку звернення до суду з даним позовом, а тому клопотання представника відповідача про залишення позову без розгляду є необґрунтованим та не підлягає задоволенню.

На підставі наведеного та керуючись статтями 241, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

В задоволенні клопотання представника Чернівецької міської ради про залишення позовної заяви без розгляду - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Заперечення на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Ухвала в повному обсязі складена 12 вересня 2022 р.

Суддя І.В. Маренич