Справа № 340/1132/21
Суддя: Шлай А.В.
Дата ухвалення: 2022-09-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

13 вересня 2022 року м. Дніпросправа № 340/1132/21

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Шлай А.В. (доповідач),

суддів: Прокопчук Т.С., Кругового О.О.,

за участю секретаря судового засідання Іотової А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Кіровоградській області на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2022 р. (суддя Кармазіна Т.М.) в адміністративній справі №340/1132/21 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Капро Ойл" до Головного управління ДПС у Кіровоградській області, про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення ,-

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Капро Ойл" звернлось до суду з позовом, в якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби у Кіровоградській області №4 від 11.03.2021.

В обґрунтування позову позивач вказував на те, що висновки акту перевірки № 448/1 1-28-07-04/366/7706 від 15.02.2021 про порушення податкового законодавства при формуванні від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) кредиту на суму 4435452 грн., не відповідають дійсним обставинам, спростовуються первинними бухгалтерськими документами, тому спірне податкове повідомлення-рішення є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2022 р., ухваленим за результатами розгляду справи за правилами загального позовного провадження, позов задоволено частково. Суд визнав протиправним та скасував спірне податкове повідомлення-рішення в частині завищення ТОВ "Капро Ойл" суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду, на суму 4434390,00 грн. В задоволенні решти позовних вимог судом відмовлено.

Рішення суду оскаржено в апеляційному порядку відповідачем. Посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, скаржник просить суд скасувати оскаржене рішення суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. В обґрунтування вимог апеляційної скарги скаржник наводить обставини проведення перевірки, складання за її наслідками акту та прийняття спірного податкового повідомлення-рішення, а також наводить перелік виявлених порушень під час перевірки, проводить аналіз доводів позивача, які викладені у позовній заяві, висловлює заперечення проти позовних вимог.

У письмовому відзиві на апеляційну скаргу позивач просить залишити оскаржене рішення суду першої інстанції без змін, як законне та обґрунтоване. Позивач зазначає, що суд відповідач під час розгляду справи в суді першої інстанції не довів правомірності висновків акту податкової перевірки.

У судовому засіданні представник позивача заперечив проти задоволення апеляційної скарги.

Скаржник, незважаючи на своє наполягання на розгляді справи у відкритому судовому засіданні за участі сторін, будучи належним чином повідомленим про день, місце і час розгляду справи, до суду уповноваженого представника не направив, про причини неприбуття не повідомив.

Відповідно до частини 2 статті 313 Кодексу адміністративного судочинства України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Здійснюючи перевірку оскарженого рішення суду першої інстанції, колегія суддів керується приписами статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до яких рішення суду повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Судом першої інстанції встановлено наступні обставини у справі:

Посадовими особами ГУ ДПС у Кіровоградській області на підставі наказів від 22.01.2021 №71-п, від 29.01.2021 №88-п, направлень №133, 134 від 22.01.2021, у період з 26.01.2021 по 08.02.2021 року проведена документальна позапланова виїзна перевірка ТОВ Капро Ойл з питання дотримання податкового законодавства при декларуванні за листопад 2020 року від`ємного значення з податку на додану вартість, яке визначене з урахуванням від`ємного значення, задекларованого у попередніх звітних періодах (з липня 2019 року по жовтень 2020 року). Результати перевірки було оформлено актом №448/1 1-28-07-04/366/7706 від 15.02.2021 (т.1 а.с.10-45). За результатами проведеної перевірки контролюючим органом було встановлено порушення позивачем: п.189.1 ст.189, п.198.1, п.198.2, п.198.3, п.198.5, п.198.6 ст.198, пп.в п.200.4 ст.200 Податкового кодексу України, в результаті чого завищено суму від`ємного значення податку на додану вартість, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (ряд. 21 Декларації) за листопад 2020 року на суму 4435452 грн., зокрема, встановлено, що позивачем: на порушення п.189.1 ст.189, п.198.5 ст.198 Податкового кодексу України у грудні 2019 року та січні 2020 року не нараховано податкові зобов`язання на вартість сировини, придбаної з податком на додану вартість, та використаної не у господарській діяльності на суму 872633,26 грн.; на порушення п.п.198.1, 198.2, 198.3, 198.6 ст.198 Податкового кодексу України у періоді листопад, грудень 2019 року, січень, квітень листопад 2020 року віднесено до складу податкового кредиту податок на додану вартість в сумі 3561756,68 грн. по операціях з придбання олії соняшникової нерафінованої у контрагентів, щодо яких встановлена нереальність їх здійснення; на порушення пп.в п.200.4 ст.200 Податкового кодексу України у жовтні 2019 року завищено від`ємне значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту на 1062 грн. На підставі складеного акту перевірки контролюючим органом було винесено податкове повідомлення - рішення №4 від 11.03.2021, яким встановлено завищення позивачем суми від`ємного значення ПДВ, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (рядок 21 декларації) за листопад 2020 року на суму 4435542,00 грн. (т.1 а.с.52-53).

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку про протиправність спірного податкового повідомлення-рішення в частині завищення ТОВ "Капро Ойл" суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду, на суму 4434390,00 грн.

Відповідно до акту перевірки №448/1 1-28-07-04/366/7706 від 15.02.2021 податковим органом на підставі аналізу рахунку 701 Дохід від реалізації готової продукції, 26 Готова продукція та 901 Собівартість реалізованої готової продукції встановлено, що ТОВ Капро Ойл від реалізації готової продукції у грудні 2019 року та січні 2020 року отримало валові збитки, а саме: собівартість реалізованої готової продукції перевищила суму доходу від реалізації (без врахування ПДВ). Діяльність, внаслідок якої отримано збитки не відповідає поняттю господарська діяльність. Вартість сировини в загальній сумі отриманих збитків від реалізації продукції за цінами, нижчими за собівартість, є такою, що використана не у господарській діяльності. Тому, на підставі п.п.г п.189.1 ст.189, п.198.5 ст.198 Податкового кодексу України, позивач мав донарахувати податкові зобов`язання у сумі 405834,75 грн. (2029173,76 х 20%) у грудні 2019 р.; 466798,51 грн. (2333992,56 х 20%) у січні 2020 року.

Відповідно до підпункту 14.1.231 пункту 14.1 статті 14 ПК України розумна економічна причина (ділова мета) - причина, яка може бути наявна лише за умови, що платник податків має намір одержати економічний ефект у результаті господарської діяльності.

Суд першої інстанції, пославшись на правові позиції, викладені у постановах суду касаційної інстанції, дійшов висновку, що господарська операція, спрямована на отримання доходу, не завжди може мати позитивний економічний ефект, що є об`єктивним процесом здійснення господарської діяльності, яка опосередковується комерційним ризиком неодержання очікуваного доходу. Разом з цим, віднесення таких операцій до господарських можливе лише за умови належного обґрунтування платником податку економічних причин чи ділової мети (зважаючи на ризики підприємницької діяльності) укладення угод за ціною нижчою за виробничу собівартість з наданням відповідних доказів.

Представник позивача при розгляді апеляційної скарги надав повторні пояснення про те, що товариство в червні 2019 року придбало промислові потужності та адміністративні споруди для виробництва жирів для молочної продукції та кондитерської промисловості. У період з червня по грудень 2019 року тривали будівельно-монтажні роботи по відновленню придбаних потужностей. В грудні 2019 року розпочалася закупівля сировини та допоміжних матеріалів для виробництва. Запуск заводу відбувся у грудні 2019 року та у зв`язку з тим, що спочатку здійснено пробне виробництво, обсяг виробленої продукції був невеликим, що не дало змогу покрити загально виробничі витрати підприємства, які включали вартість енергоносіїв та заробітну плату персоналу. Сировина списувалася по узгодженим калькуляціям на виготовлення продукції. Зазначав, що у зв`язку з тим, що товариство було новим для ринку України постачальником жирів для молочної промисловості та для напрацювання клієнтської бази здійснювало продаж виробленої продукції за цінами, які склались на ринку на момент продажу. За період з грудня 2019 по січень 2020 товариство активно здійснювало пошук клієнтів для збільшення обсягу продажу, що і відбулося з лютого 2020 року. При цьому, зауважував, що нормами ПКУ не встановлено обмеження, що база оподаткування ПДВ має бути не нижче балансової вартості товарів (собівартості). Тобто, вважає, що реалізуючи товари нижче балансової вартості, підприємство для цілей оподаткування ПДВ має дотримуватися умов, що така реалізація має здійснюватися за цінами, не нижчими ніж звичайні ціни на таку продукцію.

Апеляційна скарга не містить жодних аргументів на спростування зазначених висновків суду першої інстанції та доводів позивача.

Відповідно до акту перевірки №448/1 1-28-07-04/366/7706 від 15.02.2021 податковим органом під час перевірки встановлено, що первинні документи по операціях з придбання позивачем товару у контрагента ТОВ Равен Агро Трейд» не опосередковуються реальним рухом активів.

Під час розгляду справи відповідачем не надано суду доказів встановлення порушення позивачем національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку при формуванні податкового кредиту не на підставі податкової накладної зареєстрованої в Єдиному реєстрі податкових накладних. Суд першої інстанції врахував, що визначальним фактором для формування податкового кредиту платником податку є подальше використання придбаних товарів в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності такої особи платника податку. Доказів того, що на час здійснення господарських операцій контрагенти позивача не були зареєстровані в ЄДР та як платники ПДВ, і не мали право на здійснення господарської діяльності у встановленому порядку, відповідачем суду не надано. Натомість, на час здійснення господарських операцій контрагенти позивача були зареєстровані в ЄДР та як платники ПДВ, мали право на здійснення господарської діяльності у встановленому порядку, що не заперечується відповідачем та зазначено в акті перевірки (т.2 а.с.106-113).

Доказами, наданими позивачем підтверджено факт реальності господарських операцій позивача з ТОВ «Равен Агро Трейд» та ТОВ «Знаменівський олійноекстракційний завод» та зміну його майнового стану внаслідок таких господарських операцій.

Колегія суддів звертає увагу, що оскарживши рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку, відповідач не навів жодних доводів на підтвердження незаконності та/або необґрунтованості висновків суду першої інстанції, обмежившись загальним формулюванням констатації цього факту. Апелянтом не зазначено, у чому полягає неправильність чи неповнота дослідження доказів і встановлення обставин у справі та (або) застосування норм права, як того вимагає пункт 6 частини 2 статті 296 Кодексу адміністративного судочинства України, які норми процесуального права порушив суд першої інстанції, За своїм змістом апеляційна скарга повністю відтворює відзив на адміністративний позов та зводиться до опису порушень, виявлених під час податкової перевірки вимагаючи, (т.2 а.с.140-143).

Суд першої інстанції ретельно проаналізував доводи сторін, дослідив зміст акту податкової перевірки та надані сторонами письмові докази. Мотивувальна частина рішення суду першої інстанції містить детальний опис кожного аргументу позивача та відповідача та обґрунтування підстав їх прийняття чи відхилення.

Відповідно до статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів вважає, що в межах доводів апеляційної скарги підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись статтями 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Кіровоградській області - залишити без задоволення.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2022 р. в адміністративній справі №340/1132/21 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили 13 вересня 2022 р. та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий - суддя А.В. Шлай

суддя Т.С. Прокопчук

суддя О.О. Круговий