Справа № 300/7003/21
Суддя: Боршовський Т.І.
Дата ухвалення: 2022-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"19" вересня 2022 р. справа № 300/7003/21
м. Івано-Франківськ
ВСТАНОВИВ:
Ухвалою від 21.12.2021 суд повернув позивачу позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Івано-Франківській області в частині позовних вимог про визнання протиправними та скасування рішення про опис майна у податкову заставу (арешт) № 463/10/09-19-51-10-16 від 10.03.2020 та акта опису майна № 5/51-10 від 11.03.2020, зобов`язання звільнити майно з податкової застави (арешту).
Ухвалою від 21.12.2021 суд повернув позивачу позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Івано-Франківській області в частині позовних вимог про визнання протиправними та скасування рішення про опис майна у податкову заставу (арешт) № 463/10/09-19-51-10-16 від 10.03.2020 та акта опису майна № 5/51-10 від 11.03.2020, зобов`язання звільнити майно з податкової застави (арешту).
03.02.2022 через канцелярію Івано-Франківського окружного адміністративного суду надійшов відзив Головного управління ДПС в Івано-Франківській області від 03.02.2022 на позовну заяву.
11.03.2022 через канцелярію Івано-Франківського окружного адміністративного суду надійшла відповідь ОСОБА_1 від 04.03.2022 на відзив.
Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 23.03.2022 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 скасовано ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 21.12.2021 у справі № 300/7003/21 в частині зобов`язання Головного управління ДПС в Івано-Франківській області звільнити майно з податкової застави (арешту), а справу в цій частині направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду. У решті ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 23.03.2022 залишено без змін.
Ухвалою від 19.05.2022 суд залишив без розгляду заяву ОСОБА_1 від 11.05.2022 про уточнення позовних вимог.
Обставини справи, встановлені судом. Зміст спірних правовідносин:
Вказану податкову вимогу вручено ОСОБА_1 22.10.2021.
Податковий кодекс України (далі ПК України):
Стаття 1. Сфера дії Податкового кодексу України.
1.1. Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.
Цим Кодексом визначаються функції та правові основи діяльності контролюючих органів, визначених пунктом 41.1 статті 41 цього Кодексу, та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.
Стаття 14. Визначення понять.
14.1.175. податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.
Стаття 42. Листування платників податків та контролюючих органів.
42.2. Документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).
42.3. Якщо платник податків у порядку та у строки, визначені статтею 66 цього Кодексу, повідомив контролюючий орган про зміну податкової адреси, він на період з дня державної реєстрації зміни податкової адреси до дня внесення змін до облікових даних такого платника податків звільняється від виконання вимог документів, надісланих йому контролюючим органом за попередньою податковою адресою та в подальшому повернених як таких, що не знайшли адресата.
42.4. Платники податків, які подають звітність в електронній формі та/або пройшли електронну ідентифікацію онлайн в електронному кабінеті, можуть здійснювати листування з контролюючими органами засобами електронного зв`язку в електронній формі з дотриманням вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронні довірчі послуги".
Стаття 54. Визначення сум податкових та грошових зобов`язань.
54.3. Контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, або зменшення суми податку на доходи фізичних осіб, задекларовану до повернення з бюджету у зв`язку із використанням платником податку права на податкову знижку, якщо:
54.3.3. згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов`язань з окремого податку або збору та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, застосування штрафних (фінансових) санкцій та нарахування пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.
Стаття 57. Строки сплати податкових зобов`язань.
57.2. У разі коли відповідно до цього Кодексу або інших законів України контролюючий орган самостійно визначає податкове зобов`язання платника податків з причин, не пов`язаних з порушенням податкового законодавства, та надсилає (вручає) податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум платнику податку, такий платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму податкового зобов`язання у строки, визначені в цьому Кодексі та в статті 297 Митного кодексу України, а якщо такі строки не визначено, - протягом 30 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення про таке нарахування.
Стаття 59. Податкова вимога.
59.1. У разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
Податкова вимога може надсилатися (вручатися) контролюючим органом за місцем обліку платника податків, в якому обліковується податковий борг платника податків.
Податкова вимога не надсилається (не вручається), а заходи, спрямовані на погашення (стягнення) податкового боргу, не застосовуються, якщо загальна сума податкового боргу платника податків не перевищує ста вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. У разі збільшення загальної суми податкового боргу до розміру, що перевищує сто вісімдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, контролюючий орган надсилає (вручає) податкову вимогу такому платнику податків. Строк давності, визначений пунктом 102.4 статті 102 цього Кодексу для стягнення податкового боргу, у такому випадку розпочинається не раніше дня виникнення податкового боргу у сумі, що перевищує сто вісімдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
59.3. Податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання.
Податкова вимога повинна містити відомості про факт виникнення податкового боргу та права податкової застави, розмір податкового боргу, який забезпечується податковою заставою, обов`язок погасити податковий борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк, попередження про опис активів, які відповідно до законодавства можуть бути предметом податкової застави, а також про можливі дату та час проведення публічних торгів з їх продажу.
59.4. Податкова вимога надсилається (вручається) також платникам податків, які самостійно подали податкові декларації, але не погасили суми податкових зобов`язань у встановлені цим Кодексом строки, без попереднього надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
59.5. У разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.
У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).
Стаття 89. Виникнення права податкової застави.
89.1. Право податкової застави виникає:
89.1.1. у разі несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов`язання, самостійно визначеної платником податків у податковій декларації, - з дня, що настає за останнім днем зазначеного строку;
89.1.2. у разі несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов`язання, самостійно визначеної контролюючим органом, - з дня виникнення податкового боргу;
89.1.3. у випадку, визначеному в пункті 100.11 статті 100 цього Кодексу, - з дня укладання договору про розстрочення, відстрочення грошових зобов`язань.
89.2. З урахуванням положень цієї статті право податкової застави поширюється на будь-яке майно платника податків, яке перебуває в його власності (господарському віданні або оперативному управлінні) у день виникнення такого права і балансова вартість якого відповідає сумі податкового боргу платника податків, крім випадків, передбачених пунктом 89.5 цієї статті, а також на інше майно, на яке платник податків набуде прав власності у майбутньому.
У разі якщо балансова вартість майна, на яке поширюється податкова застава, є меншою ніж сума податкового боргу платника податків, право податкової застави поширюється на таке майно.
У разі якщо балансова вартість такого майна не визначена, його опис здійснюється за результатами оцінки, яка проводиться відповідно до Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні".
У разі збільшення суми податкового боргу складається акт опису до суми, відповідної сумі податкового боргу платника податків, у порядку, передбаченому цією статтею.
Право податкової застави не поширюється на майно, визначене підпунктом 87.3.7 пункту 87.3 статті 87 цього Кодексу, на іпотечні активи, що належать емітенту та є забезпеченням відповідного випуску іпотечних сертифікатів з фіксованою дохідністю, на грошові доходи від цих іпотечних активів до повного виконання емітентом зобов`язань за цим випуском іпотечних сертифікатів з фіксованою дохідністю, а також на склад іпотечного покриття та грошові доходи від нього до повного виконання емітентом зобов`язань за відповідним випуском звичайних іпотечних облігацій.
Право податкової застави не застосовується, якщо загальна сума податкового боргу платника податків не перевищує ста вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
89.3. Майно, на яке поширюється право податкової застави, оформлюється актом опису.
До акта опису включається ліквідне майно, яке можливо використати як джерело погашення податкового боргу.
Опис майна у податкову заставу здійснюється на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, яке пред`являється платнику податків, що має податковий борг.
Акт опису майна, на яке поширюється право податкової застави, складається податковим керуючим у порядку та за формою, що затверджені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.
Відмова платника податків від підписання акта опису майна, на яке поширюється право податкової застави, не звільняє такого платника податків від поширення права податкової застави на описане майно. У такому випадку опис здійснюється у присутності не менш як двох понятих.
89.4. У разі якщо платник податків не допускає податкового керуючого для здійснення опису майна такого платника податків у податкову заставу та/або не подає документів, необхідних для такого опису, податковий керуючий складає акт відмови платника податків від опису майна у податкову заставу.
Контролюючий орган звертається до суду щодо зупинення видаткових операцій на рахунках платника податків, заборону відчуження таким платником податків майна та зобов`язання такого платника податків допустити податкового керуючого для опису майна у податкову заставу.
Зупинення видаткових операцій на рахунках платника податків та заборона відчуження таким платником податків майна діють до дня складення акта опису майна платника податків у податкову заставу податковим керуючим або акта про відсутність майна, що може бути описано у податкову заставу, або погашення податкового боргу в повному обсязі. Податковий керуючий не пізніше робочого дня, що настає за днем складення цих актів, зобов`язаний надіслати банкам, іншим фінансовим установам, а також платнику податків рішення про складення актів, яке є підставою для поновлення видаткових операцій та скасування заборони на відчуження майна.
89.5. У разі якщо на момент складення акта опису майно відсутнє або його балансова вартість менша від суми податкового боргу, право податкової застави поширюється на інше майно, на яке платник податків набуде право власності у майбутньому до погашення податкового боргу в повному обсязі.
Платник податків зобов`язаний не пізніше робочого дня, наступного за днем набуття права власності на будь-яке майно, повідомити контролюючий орган про наявність такого майна. Контролюючий орган зобов`язаний протягом трьох робочих днів з дня отримання зазначеного повідомлення прийняти рішення щодо включення такого майна до акта опису майна, на яке поширюється право податкової застави та балансова вартість якого відповідає сумі податкового боргу платника податків, або відмовити платнику податків у включенні такого майна до акта опису.
У разі якщо контролюючий орган приймає рішення про включення майна до акта опису, складається відповідний акт опису, один примірник якого надсилається платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.
До прийняття відповідного рішення контролюючим органом платник податків не має права відчужувати таке майно.
У разі порушення платником податків вимог цього пункту він несе відповідальність згідно із законом.
89.6. Якщо майно платника податків є неподільним і його балансова вартість більша від суми податкового боргу, таке майно підлягає опису у податкову заставу у повному обсязі.
89.7. Заміна предмета застави може здійснюватися тільки за згодою контролюючого органу.
89.8. Контролюючий орган зобов`язаний безоплатно зареєструвати податкову заставу у відповідному державному реєстрі.
Стаття 93. Припинення податкової застави.
93.1. Майно платника податків звільняється з податкової застави з дня:
93.1.1. отримання контролюючим органом підтвердження повного погашення суми податкового боргу та/або розстрочених (відстрочених) грошових зобов`язань та процентів за користування розстроченням (відстроченням) в установленому законодавством порядку;
93.1.2. визнання податкового боргу безнадійним;
93.1.3. набрання законної сили відповідним рішенням суду про припинення податкової застави у межах процедур, визначених законодавством з питань банкрутства;
93.1.4. отримання платником податків внаслідок проведення процедури адміністративного або судового оскарження або в інших випадках, передбачених статтею 55 цього Кодексу, рішення відповідного органу про визнання протиправними та/або скасування раніше прийнятих рішень щодо нарахування суми грошового зобов`язання.
93.1.6. отримання платником податків згоди контролюючого органу на відчуження майна, що перебуває у податковій заставі, відповідно до статті 92 цього Кодексу.
93.2. Підставою для звільнення майна платника податків з-під податкової застави та її виключення з відповідних державних реєстрів є відповідний документ, що засвідчує закінчення будь-якої з подій, визначених пунктом 93.1 цієї статті.
93.3. Порядок застосування податкової застави встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.
93.4. У разі продажу майна, що перебуває у податковій заставі, відповідно до статті 95 цього Кодексу таке майно звільняється з податкової застави (із внесенням змін до відповідних державних реєстрів) з дня отримання контролюючим органом підтвердження про надходження коштів до бюджету від такого продажу.
Стаття 94. Адміністративний арешт майна.
94.1. Адміністративний арешт майна платника податків (далі - арешт майна) є винятковим способом забезпечення виконання платником податків його обов`язків, визначених законом.
94.2. Арешт майна може бути застосовано, якщо з`ясовується одна з таких обставин:
94.2.1. платник податків порушує правила відчуження майна, що перебуває у податковій заставі;
94.2.2. фізична особа, яка має податковий борг, виїжджає за кордон;
94.2.3. платник податків відмовляється від проведення документальної або фактичної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу;
94.2.4. відсутні дозволи (ліцензії) на здійснення господарської діяльності, а також у разі відсутності реєстраторів розрахункових операцій та/або програмних реєстраторів розрахункових операцій, зареєстрованих у встановленому законодавством порядку, крім випадків, визначених законодавством;
94.2.5. відсутня реєстрація особи як платника податків у контролюючому органі, якщо така реєстрація є обов`язковою відповідно до цього Кодексу, або коли платник податків, що отримав податкове повідомлення або має податковий борг, вчиняє дії з переведення майна за межі України, його приховування або передачі іншим особам;
94.2.6. платник податків відмовляється від проведення перевірки стану збереження майна, яке перебуває у податковій заставі;
94.2.7. платник податків не допускає податкового керуючого до складення акта опису майна, яке передається в податкову заставу.
94.2.8. платник податків (його посадові особи або особи, які здійснюють готівкові розрахунки та/або провадять діяльність, що підлягає ліцензуванню) відмовляється від проведення відповідно до вимог цього Кодексу інвентаризації основних засобів, товарно-матеріальних цінностей, коштів (зняття залишків товарно-матеріальних цінностей, готівки).
94.2.9. нерезидент розпочинає та/або здійснює господарську діяльність через постійне представництво на території України без взяття на податковий облік, що підтверджується актом перевірки.
94.3. Арешт майна полягає у забороні платнику податків вчиняти щодо свого майна, яке підлягає арешту, дії, зазначені у пункті 94.5 цієї статті.
94.4. Арешт може бути накладено контролюючим органом на будь-яке майно платника податків, крім майна, на яке не може бути звернено стягнення відповідно до закону, та коштів на рахунку платника податків.
94.5. Арешт майна може бути повним або умовним.
Повним арештом майна визнається заборона платнику податків на реалізацію прав розпорядження або користування його майном. У цьому випадку ризик, пов`язаний із втратою функціональних чи споживчих якостей такого майна, покладається на орган, який прийняв рішення про таку заборону.
Умовним арештом майна визнається обмеження платника податків щодо реалізації прав власності на таке майно, який полягає в обов`язковому попередньому отриманні дозволу керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу на здійснення платником податків будь-якої операції з таким майном. Зазначений дозвіл може бути виданий керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу, якщо за висновком податкового керуючого здійснення платником податків окремої операції не призведе до збільшення його податкового боргу або до зменшення ймовірності його погашення.
94.6. Керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу за наявності однієї з обставин, визначених у пункті 94.2 цієї статті, приймає рішення про застосування арешту майна платника податків, яке надсилається:
94.6.1. платнику податків з вимогою тимчасово зупинити відчуження його майна;
94.6.2. іншим особам, у володінні, розпорядженні або користуванні яких перебуває майно такого платника податків, з вимогою тимчасово зупинити його відчуження.
Арешт коштів на рахунку платника податків здійснюється виключно на підставі рішення суду шляхом звернення контролюючого органу до суду.
Звільнення коштів з-під арешту банк або інша фінансова установа здійснює за рішенням суду.
94.7. Арешт майна може бути також застосований до товарів, які виготовляються, зберігаються, переміщуються або реалізуються з порушенням правил, визначених митним законодавством України чи законодавством з питань оподаткування акцизним податком, та товарів, у тому числі валютних цінностей, які продаються з порушенням порядку, визначеного законодавством, якщо їх власника не встановлено.
У цьому випадку службові (посадові) особи контролюючих органів або інших правоохоронних органів відповідно до їх повноважень тимчасово затримують таке майно із складенням протоколу, який повинен містити відомості про причини такого затримання з посиланням на порушення конкретної законодавчої норми; опис майна, його родових ознак і кількості; відомості про особу (особи), в якої було вилучено такі товари (за їх наявності); перелік прав та обов`язків таких осіб, що виникають у зв`язку з таким вилученням. Форма зазначеного протоколу затверджується Кабінетом Міністрів України.
Керівник підрозділу правоохоронного органу, у підпорядкуванні якого перебуває службова (посадова) особа, яка склала протокол про тимчасове затримання майна, зобов`язаний невідкладно поінформувати керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, на території якого здійснено таке затримання, з обов`язковим врученням примірника протоколу.
На підставі відомостей, зазначених у протоколі, керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу приймає рішення про накладення арешту на таке майно або відмову в ньому шляхом неприйняття такого рішення.
Рішення про накладення арешту на майно повинне бути прийняте до 24 години робочого дня, що настає за днем складення протоколу про тимчасове затримання майна, але коли відповідно до законодавства України контролюючий орган закінчує роботу раніше, то такий строк закінчується на час такого закінчення роботи.

У разі якщо рішення про арешт майна не приймається протягом зазначеного строку, майно вважається звільненим з-під режиму тимчасового затримання, а посадові чи службові особи, які перешкоджають такому звільненню, несуть відповідальність відповідно до закону.

94.8. При накладенні арешту на майно у випадках, визначених пунктом 94.7 цієї статті, рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу невідкладно вручається особі (особам, зазначеним у пункті 94.6 цієї статті), зазначеній у протоколі про тимчасове затримання майна, без виконання положень пункту 94.6 цієї статті.

94.9. У разі якщо місцезнаходження осіб, зазначених у протоколі про тимчасове затримання майна, не виявлено або коли майно було затримано, а осіб, яким воно належить на праві власності чи інших правах, не встановлено, рішення про арешт майна приймається керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу без вручення його особам, зазначеним у пункті 94.6 цієї статті.

94.10. Арешт на майно може бути накладено рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, обґрунтованість якого протягом 96 годин має бути перевірена судом.

Зазначений строк не може бути продовжений в адміністративному порядку, у тому числі за рішенням інших державних органів, крім випадків, коли власника майна, на яке накладено арешт, не встановлено (не виявлено). У цих випадках таке майно перебуває під режимом адміністративного арешту протягом строку, визначеного законом для визнання його безхазяйним, або у разі якщо майно є таким, що швидко псується, - протягом граничного строку, визначеного законодавством. Порядок операцій з майном, власника якого не встановлено, визначається законодавством з питань поводження з безхазяйним майном.

Строк, визначений цим пунктом, не включає добові години, що припадають на вихідні та святкові дні.

94.11. Рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу щодо арешту майна може бути оскаржене платником податків в адміністративному або судовому порядку.

У всіх випадках, коли контролюючий орган вищого рівня або суд скасовує рішення про арешт майна, контролюючий орган вищого рівня проводить службове розслідування щодо мотивів прийняття керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу рішення про арешт майна та приймає рішення про притягнення винних до відповідальності відповідно до закону.

94.12. При прийнятті рішення про арешт майна банку арешт не може бути накладено на його кореспондентський рахунок.

94.13. Платник податків має право на відшкодування збитків та немайнової шкоди, завданих контролюючим органом внаслідок неправомірного застосування арешту майна такого платника податків, за рахунок коштів державного бюджету, передбачених контролюючим органам, згідно із законом. Рішення про таке відшкодування приймається судом.

94.14. Функції виконавця рішення про арешт майна платника податків покладаються на податкового керуючого або іншого працівника контролюючого органу, призначеного його керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу. Виконавець рішення про арешт:

94.14.1. надсилає рішення про арешт майна відповідно до пункту 94.6 цієї статті;

94.14.2. організовує опис майна платника податків.

94.15. Опис майна платника податків проводиться у присутності його посадових осіб чи їх представників, а також понятих.

У разі відсутності посадових осіб платника податків або їх представників опис його майна здійснюється у присутності понятих.

Для проведення опису майна у разі потреби залучається оцінювач.

Представникам платника податків, майно якого підлягає адміністративному арешту, роз`яснюються їх права та обов`язки.

Понятими не можуть бути працівники контролюючих органів або правоохоронних органів, а також інші особи, участь яких як понятих обмежується Законом України "Про виконавче провадження".

94.16. Під час опису майна платника податків особи, які його проводять, зобов`язані пред`явити посадовим особам такого платника податків або їх представникам відповідне рішення про накладення адміністративного арешту, а також документи, які засвідчують їх повноваження на проведення такого опису. За результатами проведення опису майна платника податків складається протокол, який містить опис та перелік майна, що арештовується, із зазначенням назви, кількості, мір ваги та індивідуальних ознак та за умови присутності оцінювача, вартості, визначеної таким оцінювачем. Усе майно, що підлягає опису, пред`являється посадовим особам платника податків або їх представникам і понятим, а за відсутності посадових осіб або їх представників - понятим, для огляду.

94.17. Посадова особа контролюючого органу, яка виконує рішення про адміністративний арешт майна платника податків, визначає порядок його збереження та охорони.

94.18. Виконання заходів, передбачених пунктами 94.15-94.17 цієї статті, у період з 20-ї години до 9-ї години наступного дня не допускається.

94.19. Припинення адміністративного арешту майна платника податків здійснюється у зв`язку з:

94.19.1. відсутністю протягом строку, зазначеного у пункті 94.10, рішення суду про визнання арешту обґрунтованим;

94.19.2. погашенням податкового боргу платника податків;

94.19.3. усуненням платником податків причин застосування адміністративного арешту;

94.19.4. ліквідацією платника податків, у тому числі внаслідок проведення процедури банкрутства;

94.19.5. наданням відповідному контролюючому органу третьою особою належних доказів про належність арештованого майна до об`єктів права власності цієї третьої особи;

94.19.6. скасуванням судом або контролюючим органом рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу про арешт;

94.19.7. прийняттям судом рішення про припинення адміністративного арешту;

94.19.8. пред`явленням платником податків дозволів (ліцензій) на провадження діяльності, а також документа, що підтверджує реєстрацію реєстраторів розрахункових операцій та/або програмних реєстраторів розрахункових операцій, здійснену в установленому законодавством порядку, крім випадків, визначених законодавством;

94.19.9. фактичним проведенням платником податків інвентаризації основних засобів, товарно-матеріальних цінностей, коштів, у тому числі зняття залишків товарно-матеріальних цінностей, готівки;

94.19.10. взяттям контролюючим органом на податковий облік нерезидента на підставі акта перевірки.

94.20. У випадках, визначених підпунктами 94.19.2-94.19.4, 94.19.8, 94.19.9, 94.19.10 пункту 94.19 цієї статті, рішення щодо звільнення з-під арешту майна приймається контролюючим органом протягом двох робочих днів, що наступають за днем, коли контролюючому органу стало відомо про виникнення підстав припинення адміністративного арешту.

У разі якщо рішення про звільнення майна з-під арешту прийнято щодо арешту, який було визнано судом обґрунтованим, контролюючий орган повідомляє про своє рішення відповідний суд не пізніше наступного робочого дня.

94.21. У разі якщо майно платника податків звільняється з-під адміністративного арешту у випадках, визначених пунктами 94.19.1, 94.19.6, 94.19.7, 94.19.9, повторне накладення адміністративного арешту з підстав накладення першого арешту не дозволяється.

Стаття 95. Продаж майна, що перебуває у податковій заставі.

95.1. Контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

95.2. Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 30 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Стаття 129. Пеня.

129.1. Нарахування пені розпочинається:

129.1.1. при нарахуванні контролюючим органом податкового зобов`язання у встановлених цим Кодексом випадках, не пов`язаних з проведенням перевірки, або при нарахуванні контролюючим органом грошового зобов`язання, визначеного за результатами перевірки, - починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати платником податків такого зобов`язання, визначеного в податковому повідомленні-рішенні згідно із цим Кодексом;

129.1.2. при нарахуванні контролюючим органом за результатами перевірки податкового зобов`язання та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, у разі виявлення його заниження - на суму такого заниження, починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати платником податків цього зобов`язання за відповідний податковий (звітний) період, щодо якого виявлено заниження, та за весь період заниження (у тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження);

129.1.3. при нарахуванні суми грошового зобов`язання, визначеного платником податків або податковим агентом, у тому числі у разі внесення змін до податкової звітності внаслідок самостійного виявлення платником податків помилок відповідно до статті 50 цього Кодексу, - після спливу 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати податкового зобов`язання.

129.1.4. при виявленні контролюючим органом за результатами перевірки заниження податковим агентом податкового зобов`язання при нарахуванні (виплаті) оподатковуваного доходу на користь нерезидентів або інших платників податків та/або несвоєчасної сплати, несплати (неперерахування) податковим агентом утриманих (нарахованих) податків до або під час виплати оподатковуваного доходу на користь нерезидента або іншого платника податків - починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати податковим агентом суми податкового зобов`язання, визначеного цим Кодексом;

129.1.5. у випадку несвоєчасного повернення надміру/помилково сплачених платежів, а також несвоєчасного відшкодування сум податку на додану вартість - починаючи з першого дня, наступного за останнім днем граничного строку повернення таких коштів;

129.2. У разі скасування нарахованого контролюючим органом грошового зобов`язання (його частини) у порядку адміністративного та/або судового оскарження пеня, нарахована на таке грошове зобов`язання (його частину) або на виявлене заниження податкового зобов`язання, скасовується.

129.3. Нарахування пені закінчується (крім пені, передбаченої підпунктами 129.1.2, 129.1.4 пункту 129.1 цієї статті):

129.3.1. у день зарахування коштів на відповідний рахунок органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів на відповідний рахунок платника податків та/або в інших випадках погашення податкового боргу та/або грошових зобов`язань;

129.3.2. у день проведення взаєморозрахунків непогашених зустрічних грошових зобов`язань відповідного бюджету перед таким платником податків;

129.3.3. у день запровадження мораторію на задоволення вимог кредиторів (при винесенні відповідної ухвали суду у справі про банкрутство або прийнятті відповідного рішення Національним банком України);

129.3.4. при прийнятті рішення щодо скасування або списання суми податкового боргу (його частини).

129.3.4-1. Нарахування пені, передбаченої підпунктом 129.1.2 пункту 129.1 цієї статті, закінчується в день настання строку погашення грошового зобов`язання, визначеного контролюючим органом за результатами перевірки. Така пеня нараховується в день закінчення її нарахування за весь період заниження податкового зобов`язання, починаючи з дня, визначеного підпунктом 129.1.2 пункту 129.1 цієї статті, по день закінчення.

Нарахування пені, передбаченої підпунктом 129.1.4 пункту 129.1 цієї статті, закінчується:

у разі виявлення контролюючим органом факту несвоєчасної сплати, несплати (неперерахування) визначених податковим агентом сум податкових зобов`язань - у день сплати (погашення) податковим агентом цих сум податкових зобов`язань;

у разі виявлення контролюючим органом факту заниження податковим агентом податкових зобов`язань при нарахуванні (виплаті) оподатковуваного доходу на користь нерезидентів або інших платників податків - у день настання строку погашення податкового зобов`язання, визначеного контролюючим органом за результатами перевірки. Для податкових агентів, які занизили податкові зобов`язання при нарахуванні (виплаті) оподатковуваного доходу на користь нерезидентів, така пеня нараховується в день закінчення її нарахування за весь період заниження податкового зобов`язання, починаючи з дня, визначеного підпунктом 129.1.4 пункту 129.1 цієї статті, по день закінчення.

Для податкових агентів, які виплачують оподатковувані доходи на користь інших платників податків, така пеня нараховується за весь період заниження податкового зобов`язання, починаючи з дня, визначеного підпунктом 129.1.4 пункту 129.1 цієї статті, по день настання строку погашення визначеного контролюючим органом податкового зобов`язання".

У разі часткового погашення податкового боргу сума такої частки визначається з урахуванням пені, нарахованої на таку частку.

129.4. На суми грошового зобов`язання, визначеного підпунктом 129.1.1 пункту 129.1 цієї статті (включаючи суму штрафних санкцій за їх наявності та без урахування суми пені) та в інших випадках визначення пені відповідно до вимог цього Кодексу, якщо її розмір не встановлений, нараховується пеня за кожний календарний день прострочення сплати грошового зобов`язання, включаючи день погашення, з розрахунку 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, діючої на кожний такий день.

На суми заниження податкового зобов`язання, визначеного підпунктами 129.1.2 та 129.1.4 пункту 129.1 цієї статті, нараховується пеня за кожний календарний день заниження податкового зобов`язання, включаючи день настання строку погашення податкового зобов`язання, визначеного контролюючим органом, з розрахунку 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, діючої на кожний такий день.

На суми грошового зобов`язання, визначеного підпунктом 129.1.3 пункту 129.1 цієї статті (включаючи суму штрафних санкцій за їх наявності та без урахування суми пені), нараховується пеня за кожний календарний день прострочення його сплати, починаючи з 91 календарного дня, що настає за останнім днем граничного строку сплати податкового зобов`язання, включаючи день погашення, із розрахунку 100 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, діючої на кожний такий день.

На суми несвоєчасно сплачених та/або несплачених (неперерахованих) податковим агентом визначених податкових зобов`язань відповідно до підпункту 129.1.4 пункту 129.1 цієї статті контролюючим органом нараховується пеня за кожний календарний день такої несплати (неперерахування), включаючи день погашення податкового зобов`язання, з розрахунку 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, діючої на кожний такий день.

129.5. Зазначений розмір пені застосовується щодо всіх платників та всіх видів податків, зборів та інших грошових зобов`язань, крім пені, яка нараховується за порушення строку розрахунку у сфері зовнішньоекономічної діяльності, що встановлюється відповідним законодавством.

129.6. За порушення строку зарахування податків до бюджетів або державних цільових фондів, установлених Законом України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні", з вини банку, органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, установи - учасника платіжної системи, еквайрія такий банк/орган сплачує пеню за кожний день прострочення, включаючи день сплати, та штрафи у розмірах, встановлених цим Кодексом.

129.7. Не вважається порушенням строку перерахування податків, зборів, платежів з вини банку порушення, вчинене внаслідок регулювання Національним банком України економічних нормативів такого банку, що призводить до нестачі вільного залишку коштів на такому кореспондентському рахунку, крім випадків, коли банк повернув платіжні доручення без виконання або платник податків звернувся до банку, що віднесений до категорії неплатоспроможних, та ініціювання сплати коштів не було завершене.

Якщо у майбутньому банк або його правонаступники відновлюють платоспроможність, відлік строку зарахування податків, зборів та інших платежів розпочинається з моменту такого відновлення.

129.8. При стягненні коштів і майна платників податків - клієнтів банків, страхувальників страхових організацій або членів інших небанківських фінансових установ, утворених відповідно до закону, контролюючі органи або державні виконавці не мають права звертати стягнення на залишки коштів на кореспондентських рахунках банків, а також на страхові та прирівняні до них резерви банків, страхових організацій або фінансових установ, що сформовані відповідно до законодавства України.

129.9. Пеня не нараховується, а нарахована пеня підлягає анулюванню в таких випадках:

129.9.1. закінчення 1095 дня, що настає за днем, коли у контролюючого органу відповідно до цього Кодексу виникло право нарахувати пеню платнику податків;

129.9.2. вчинення діяння (дії або бездіяльності) особою, що діяла у відповідності до індивідуальної чи узагальнюючої податкової консультації та/або висновку про застосування норми права Верховного Суду України;

129.9.3. вчинення діяння (дії або бездіяльності) внаслідок незаконних рішень, дій або бездіяльності контролюючих органів, визнаних такими у встановленому законом порядку;

129.9.4. вчинення діяння (дії чи бездіяльності) з вини банку, органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, установи - учасника платіжної системи, еквайрія;

129.9.5. виявлення в роботі електронного кабінету технічної та/або методологічної помилки чи технічного збою і визнання такої помилки/збою технічним адміністратором та/або методологом електронного кабінету або згідно з повідомленням на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, або підтвердження її існування рішенням суду, якщо порушення були зумовлені виключно технічною та/або методологічною помилкою чи технічним збоєм у роботі електронного кабінету;

129.9.6. протягом строку прийняття спадщини - на грошові зобов`язання та/або податковий борг спадкодавців;

129.9.7. вчинення діяння (дії або бездіяльності) особою внаслідок введення воєнного, надзвичайного стану;

129.9.8. в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Стаття 266. Податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

266.7. Порядок обчислення суми податку

266.7.1. Обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості у такому порядку:

а) за наявності у власності платника податку одного об`єкта житлової нерухомості, в тому числі його частки, податок обчислюється, виходячи з бази оподаткування, зменшеної відповідно до підпунктів "а" або "б" підпункту 266.4.1 пункту 266.4 цієї статті, та відповідної ставки податку;

б) за наявності у власності платника податку більше одного об`єкта житлової нерухомості одного типу, в тому числі їх часток, податок обчислюється виходячи із сумарної загальної площі таких об`єктів, зменшеної відповідно до підпунктів "а" або "б" підпункту 266.4.1 пункту 266.4 цієї статті, та відповідної ставки податку;

в) за наявності у власності платника податку об`єктів житлової нерухомості різних видів, у тому числі їх часток, податок обчислюється виходячи із сумарної загальної площі таких об`єктів, зменшеної відповідно до підпункту "в" підпункту 266.4.1 пункту 266.4 цієї статті, та відповідної ставки податку;

г) сума податку, обчислена з урахуванням підпунктів "б" і "в" цього підпункту, розподіляється контролюючим органом пропорційно до питомої ваги загальної площі кожного з об`єктів житлової нерухомості.

Обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості виходячи із загальної площі кожного з об`єктів нежитлової нерухомості та відповідної ставки податку.

266.7.2. Податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, разом з детальним розрахунком суми/сум податку, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються платнику податку контролюючим органом у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком).

266.10. Строки сплати податку.

266.10.1. Податкове зобов`язання за звітний рік з податку сплачується:

а) фізичними особами - протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення;

б) юридичними особами - авансовими внесками щокварталу до 30 числа місяця, що наступає за звітним кварталом, які відображаються в річній податковій декларації.

266.10.2. У разі якщо контролюючий орган не надіслав (не вручив) податкове/податкові повідомлення-рішення у строки, встановлені підпунктом 266.7.2 пункту 266.7 цієї статті, фізичні особи звільняються від відповідальності, передбаченої цим Кодексом за несвоєчасну сплату податкового зобов`язання.

266.10.3. Податкове зобов`язання з цього податку може бути нараховано за податкові (звітні) періоди (роки) в межах строків, визначених пунктом 102.1 статті 102 цього Кодексу.

Оцінка аргументів сторін. Висновки суду.

Отже, ГУ ДПС в області виставлено ОСОБА_1 , рнокпп НОМЕР_1 , спірну податкову вимогу № 0-0903 на суму податкового боргу в розмірі 67089,55 грн. з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, код класифікації доходів бюджету 18010300, у тому числі 63452,14 грн. податкові зобов`язання, та 3637,41 грн. пеня. Вказану податкову вимогу вручено ОСОБА_1 22.10.2021.

Згідно наданого відповідачем розрахунку податкового боргу до спірної податкової вимоги та розрахунку пені, податковий борг з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки виник на підставі податкових повідомлень-рішень № 0-0921 від 28.05.2019 на суму 28456,75 грн, № 0-0921 на суму 19137,80 грн. від 17.06.2020, № 0-0921 від 21.05.2021 на суму 19855,14 грн., та пеня в сумі 3637,41 грн., а саме: 3635,71 грн. - прострочення за період з 15.01.2019 по 25.11.2019 по податковому повідомленню-рішенню № 0-0921 від 17.08.2018 та 1,70 грн. за період з 25.11.2019 по 25.11.2019 - по податковому повідомленні-рішенні № 0-0921 від 28.05.2019 (а.с. 111, 112).

За змістом підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14, пункту 59.1 статті 59 ПК України податкова вимога формується контролюючим органом, якщо: 1) платник податків не сплатив суму податкового зобов`язання, вказану в поданій ним податковій декларації, у встановлений Податковим Кодексом України строк; 2) платник податків не платить узгоджену суму грошового зобов`язання, визначену в податковому повідомленні-рішенні, у встановлені законами строки.

З огляду на приписи підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54, пункту 57.2, пункту 59.3 статті 59, підпункту 266.10.1 пункту 266.10 статті 266 ПК України контролюючий орган виставляє податкову вимогу не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання, а саме: з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, платнику податків фізичній особі, по спливу 60-денного строку на самостійну сплату, що обраховується з дня вручення податкового повідомлення-рішення про визначення суми податку за конкретний податковий період, яким щодо цього платежу є календарний рік.

Отже, в спірному випадку необхідно встановити, чи позивач сплатив в установлений податковим законом строк грошові зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, з дня отримання податкових повідомлень-рішень № 0-0921 від 28.05.2019 на суму 28456,75 грн (за 2018 рік), № 0-0921 від 17.06.2020 на суму 19137,80 грн. (за 2019 рік), № 0-0921 від 21.05.2021 на суму 19855,14 грн. (за 2020 рік).

Щодо виникнення податкового боргу на підставі податкового повідомлення-рішення № 0-0921 від 28.05.2019:

Вказане податкове повідомлення-рішення направлено на податкову адресу позивача: АДРЕСА_2 (а.с. 121).

Проте, як встановлено судом з відмітки в паспорті громадянина України серії НОМЕР_2 , ОСОБА_1 з 07.11.2006 року зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 (а.с. 5).

Суд погоджується з доводами відповідача, викладеними у відзиві, про те, що з огляду на положення статті 42, пункту 266.7 статті 266 ПК України належно врученими є податкові повідомлення-рішення, які направлені саме за податковою адресою платника податків. З врахуванням вимог статей 66, 70 ПК України саме на платника податків покладено обов`язок повідомити контролюючий орган про зміну своєї податкової адреси.

Водночас суд погоджується з доводами позивача про те, що спірному випадку щодо обставин узгодження грошових зобов`язань згідно податкового повідомлення-рішення № 0-0921 від 28.05.2019 та наявності податкового боргу, відповідачем не враховано факти, встановлені рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 07.06.2021 у справі № 300/939/20. Так, рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 07.06.2021 у справі № 300/939/20, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 02.12.2021, між тими самими сторонами, встановлено, що грошові зобов`язання ОСОБА_1 з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, визначені податковим повідомленням-рішенням № 0-0921 від 28.05.2019, є неузгодженими, оскільки ОСОБА_1 не отримав вказаного рішення контролюючого органу.

З огляду на вимоги частини четвертої статті 78 КАС України, вказана обставина не підлягає повторному доказуванню.

В подальшому, як встановлено судом з відзиву на позов, долучених до клопотання відповідача від 11.04.2022 доказів направлення позивачу податкового повідомлення-рішення № 0-0921 від 28.05.2019, а саме: рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення 808 від 15.07.2019, контролюючий орган повторно не направляв (вручав) позивачу вказане податкове повідомлення-рішення. Доказів протилежного суду не подано.

Отже, станом на день виставлення позивачу спірної податкової вимоги, грошові зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2018 рік в розмірі 28456,75 грн. згідно податкового повідомлення-рішення № 0-0921 від 28.05.2019, є неузгодженими. Як наслідок, у ОСОБА_1 відсутній податковий борг на вказану суму. Отже, виставлення позивачу податкової вимоги в цій частині є передчасним, а тому податкова вимога від 13.10.2021 № 0-0903 щодо сплати податкового боргу в розмірі 28456,75 грн. є безпідставною, та в цій частині підлягає скасуванню.

Щодо виникнення податкового боргу на підставі податкового повідомлення-рішення № 0-0921 від 17.06.2020:

Податковим повідомленням-рішенням № 0-0921 від 17.06.2020 відповідач визначив позивачу суму податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, на 2019, на суму 19137,80 грн. Згідно корінця вказаного податкового повідомлення-рішення, платником є ОСОБА_1 , , податкова адреса: АДРЕСА_4 .

Згідно рекомендованого поштового відправлення 280, ОСОБА_1 02.07.2020 вручено копію вказаного податкового повідомлення-рішення.

Суд звертає увагу, що позивач в позовній заяві визнає факт отримання ним 02.07.2020 копії податкового повідомлення-рішення № 0-0921 від 17.06.2020.

Отже, всі зауваження позивача щодо неналежного оформлення податкового повідомлення-рішення № 0-0921 від 17.06.2020 в частині його адреси, неналежного відправлення, є формальними, та відхиляються судом, оскільки позивач фактично його отримав, був ознайомлений з його змістом та мав реальну можливість оскаржити вказане податкове повідомлення-рішення в разі незгоди з його змістом чи діями контролюючого органу щодо його прийняття.

Позивач оскаржив податкове повідомлення-рішення № 0-0921 від 17.06.2020 до Івано-Франківського окружного адміністративного суду. Однак рішенням вказаного суду від 02.11.2020 у справі № 300/2138/20, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 17.03.2021, ОСОБА_1 відмовлено в задоволенні позову. В подальшому вказане судове рішення не переглядалося ні в касаційному порядку, ні в порядку перегляду за нововиявленими обставинами.

Також, як встановлено судом з облікової картки платника податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, ОСОБА_1 в 60-денний строк з дня отримання податкового повідомлення-рішення № 0-0921 від 17.06.2020 (тобто з 02.07.2020) не сплатив суму податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2019 рік в розмірі 19137,80 грн. (а.с. 115-118). Доказів протилежного позивачем суду не подано.

Водночас судом враховано, що 25.11.2019 року позивачем сплачено 28456,75 грн. (а.с. 115). Враховуючи, що станом на 25.11.2019 в позивача був наявний податковий борг з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2017 рік в розмірі 24459,2 грн., то контролюючий орган правомірно зарахував суму 24459,2 грн. з цієї проплати платника податків в рахунок податкового боргу з найдавнішим терміном його виникнення, тобто в рахунок погашення податкового боргу з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2017 рік (а.с. 115). Решту суми 3997,55 грн. (28456,75 грн. 24459,2 грн.) відповідач зарахував в рахунок погашення податкового боргу позивача з вказаного податку за податковий період 2018 року, після чого контролюючий орган рахував наявним в ОСОБА_1 за вказаний податковий період податковий борг в розмірі 24459,2 грн. Проте суд, враховуючи свій висновок вище щодо відсутності в позивача податкового боргу на підставі податкового повідомлення-рішення № 0-0921 від 28.05.2019, вважає, що суму проплати 3997,55 грн. станом на 25.11.2019 року необхідно вважати переплатою. Вказана сума підлягала в такому випадку зарахуванню в рахунок податкового боргу позивача з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2019 рік, що виник на підставі податкового повідомлення-рішення № 0-0921 від 17.06.2020. Отже, станом на день виставлення спірної податкової вимоги від 13.10.2021, податковий борг позивача з вказаного податку на підставі податкового повідомлення-рішення № 0-0921 від 17.06.2020 становив 15140,25 грн. (19137,80 грн. 3997,55 грн.).

Таким чином, податкова вимога від 13.10.2021 № 0-0903 щодо сплати податкового боргу, що виник на підставі податкового повідомлення-рішення № 0-0921 від 17.06.2020 в розмірі 3997,55 грн. (19137,80 грн. 15140,25 грн.) є безпідставною, та в цій частині підлягає скасуванню.

Щодо виникнення податкового боргу на підставі податкового повідомлення-рішення № 0-0921 від 21.05.2021:

Податковим повідомленням-рішенням 0-0921 від 21.05.2021, відповідач визначив позивачу суму податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, на 2020 рік, в розмірі 19855,14 грн. Згідно змісту податкового повідомлення-рішення, платником є ОСОБА_1 , , податкова адреса: АДРЕСА_4 . Згідно рекомендованого поштового відправлення 314, ОСОБА_1 05.10.2020 вручено копію вказаного податкового повідомлення-рішення.

Суд звертає увагу, що позивач в позовній заяві визнає факт отримання ним 05.10.2020 копії податкового повідомлення-рішення № 0-0921 від 21.05.2021.

Суд відхиляє зауваження позивача щодо неналежного оформлення податкового повідомлення-рішення 0-0921 від 21.05.2021 в частині вказання адреси платника податків, неналежного відправлення, відсутності відтиску печатки контролюючого органу, оскільки вони не впливають на висновок суду в частині встановлення факту узгодження грошових зобов`язань, визначених вказаним податковим повідомленням-рішенням. Позивач фактично отримав копію податкового повідомлення-рішення 0-0921 від 21.05.2021, а тому в разі незгоди з його змістом чи діями контролюючого органу щодо його прийняття чи оформлення, ОСОБА_1 мав реальну можливість оскаржити вказане податкове повідомлення-рішення в адміністративному чи судовому порядку. Натомість позивач не оскаржив податкове повідомлення-рішення № 0-0921 від 21.05.2021.

Водночас, незважаючи на встановлені вище обставини, суд погоджується з доводами позивача про те, що виставляючи йому 13.10.2021 спірну податкову вимогу в частині сплати податкового боргу в розмірі 19855,14 грн. за податковий період 2020 рік відповідач порушив вимоги податкового закону. Так, з огляду положення підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54, пункту 57.2, пункту 59.3 статті 59, підпункту 266.10.1 пункту 266.10 статті 266 ПК України, у контролюючого органу виникає право на виставлення платнику податків податкової вимоги щодо сплати податкового боргу з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, не раніше першого робочого дня по завершенню граничного строку сплати грошового зобов`язання, тобто закінченню 60-денного строку на сплату платником податків, що обраховується з дня вручення податкового повідомлення-рішення, яким визначено суму податкового зобов`язання. В спірному випадку, як встановлено судом вище, позивачу лише 05.10.2021 вручено податкове повідомлення-рішення № 0-0921 від 21.05.2021. Отже, з цього дня позивач мав 60 днів на сплату податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, визначеного цим податковим повідомленням-рішенням. Натомість, не дочекавшись завершення вказаного строку, відповідач вже 13.10.2021 виставив позивачу податкову вимогу про сплату ОСОБА_1 податкового боргу з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2020 рік, на суму 19855,14 грн.

Отже, виставлення позивачу податкової вимоги в цій частині є передчасним, а тому податкова вимога від 13.10.2021 № 0-0903 щодо сплати податкового боргу в розмірі 19855,14 грн. є безпідставною, та в цій частині підлягає скасуванню.

Щодо податкового боргу, що складається з пені по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, в сумі 3637,41 грн.:

Згідно розрахунку пені, наданої відповідачем (а.с. 112) та витягу з облікової картки платника податків (а. с. 115-118), податковий борг в цій частині складається з: 3635,71 грн. - прострочення за період з 15.01.2019 по 25.11.2019 по податковому повідомленні-рішенні № 0-0921 від 17.08.2018 року та 1,70 грн. за період з 25.11.2019 по 25.11.2019 по податковому повідомленню-рішенню № 0-0921 від 28.05.2019.

Податкове повідомлення-рішення № 0-0921 від 17.08.2018 року оскаржувалося позивачем до суду. Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 22.11.2018 у справі № 0940/1934/18, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 27.03.2019, ОСОБА_1 відмовлено в задоволенні позову. В подальшому вказане судове рішення не переглядалося ні в касаційному порядку, ні в порядку перегляду за нововиявленими обставинами.

Як встановлено судом вище, податковий борг з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2017 рік, на суму 24459,2 грн. на підставі податкового повідомлення-рішення № 0-0921 від 17.08.2018 року, позивачем сплачено 25.11.2019 шляхом зарахування частини коштів зі суми 28456,75 грн.

Отже, відповідачем підставно включено до податкової вимоги від 13.10.2021 податковий борг на суму 3635,71 грн.

Рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 07.06.2021 у справі № 300/939/20, на яке посилається позивач, не впливає на вказаний вище висновок суду в цій справі. У справі № 300/939/20 суд встановив наявність в ОСОБА_1 податкового боргу з пені в розмірі 3635,71 грн., нарахованої за прострочення сплати податкових зобов`язань згідно податкового повідомлення-рішення № 0-0921 від 17.08.2018 року. Однак підставою для відмови в позові про стягнення вказаного податкового боргу стало те, що податкова вимога від 22.01.2019 № 779-51, в яку був включений податковий борг з пені в розмірі 3635,71 грн., не було направлена платнику податків, а тому в контролюючого органу не виникло право звернення до суду з позовом про її стягнення. Вказана обставина не позбавляє контролюючий орган повторно включити податковий борг з пені в нову податкову вимогу, що в спірному випадку й мало місце.

Щодо податкового боргу, що складається з пені на суму 1,70 грн., за період з 25.11.2019 по 25.11.2019 по податковому повідомленню-рішенню № 0-0921 від 28.05.2019, то з огляду на висновок суду про відсутність податкового боргу на підставі вказаного податкового повідомлення-рішення, та враховуючи положення пункту 59.1 статті 59, пункту 129.1 статті 129 ПК України, у позивача відсутній борг й з пені за прострочення сплати податкових зобов`язань, визначених податковим повідомленням-рішенням № 0-0921 від 28.05.2019.

Отже, у відповідача не було підстав для включення до спірної податкової вимоги податкового боргу з пені по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, на суму 1,70 грн., а тому податкову вимогу від 13.10.2021 № 0-0903 в цій частині потрібно скасувати.

Щодо доводів позивача про те, що спірною податковою вимогою від 13.10.2021 на нього повторно накладено арешт, оскільки рішенням відповідача про опис майна у податкову заставу від 10.03.2020 та актом опису майна № 5/51-10 від 11.03.2020 на його майно вже було накладено арешт, то вони є помилковими, оскільки грунтується на не розумінні позивачем інститутів податкової вимоги, податкової застави та адміністративного арешту, передбачених статтями 59, 89-93, 94 ПК України. По-перше, податкова вимога попереджає платника податків про необхідність сплати податкового боргу в конкретному розмірі, та про те, що на будь-яке його майно та на майно, яке він набуде в майбутньому, в межах суми податкового боргу, розповсюджується право податкової застави. Опис майна в податкову заставу здійснюється для забезпечення в майбутньому можливості здійснення заходів, передбачених податковим законом, щодо примусового стягнення податкового боргу. По-друге, право податкової застави виникає в силу закону, без прийняття контролюючим органом відповідного рішення, в спірному випадку - з дня виникнення податкового боргу (по кожному податковому повідомленні-рішенні окремо). Податкова вимога не встановлює податкової застави на майно платника податків. По-третє, ні рішенням відповідача про опис майна у податкову заставу від 10.03.2020, актом опису майна № 5/51-10 від 11.03.2020, ні спірною податковою вимогою від 13.10.2021 не встановлено, і тим паче не могло бути накладено адміністративний арешт на майно платника податків. Такого рішення контролюючого органу суду не подано.

Щодо доводів позивача про те, що відповідачем при надісланні йому спірної податкової вимоги від 13.10.2021 не було враховано рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 23.04.2021 у справі № 300/644/20, яке набрало законної сили 07.06.2021, яким визнано протиправним і скасовано рішення Насташинської сільської ради від 05.06.2016 «Про встановлення ставок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки» та від 14.05.2018 «Про місцеві податки» та збори в частині встановлення податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Вказаним судовим рішенням, зазначає позивач, скасовано рішення Насташинської сільської ради, якими були встановлені ставки податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки в 2017-2020 роках, на підставі яких ГУ ДПС в області було визначено податкові зобов`язанні в податкових повідомленнях-рішеннях № 0-0921 від 17.08.2018 року, № 0-0921 від 28.05.2019, № 0-0921 від 17.06.2020, № 0-0921 від 21.05.2021, а тому відсутні підстави для надіслання йому спірної податкової вимоги.

Суд не може погодитися з такими доводами позивача з огляду на таке.

Суд звертає увагу на те, що згідно частини другої статті 265 КАС України визнаний судом протиправним та нечинним нормативний акт втрачає чинність з моменту набрання законної сили судовим рішенням. Отже, до дати набрання законної сили судовим рішенням від 23.04.2021 у справі № 300/644/20, вказані вище рішення сільської ради що ставок податку були чинними, та відповідно обов`язковими для застосування.

Суд вказує на те, що згідно статті 59 ПК України податкова вимога надсилається платнику податків у разі коли у платника податків виник податковий борг. Згідно висновків суду вище, у позивача станом на 13.10.2021 був податковий борг з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, у зв`язку з несплатою у встановлений строк податкових зобов`язань, визначених податковим повідомленням-рішенням № 0-0921 від 17.06.2020 на суму 15140,25 грн., та пеня на суму 3635,71 грн., нарахована згідно податкового повідомлення-рішення № 0-0921 від 17.08.2018 року. Вказані податкові повідомлення-рішення не скасовані ні відповідачем, ні в судовому порядку. Скасування судом (рішення від 23.04.2021 у справі № 300/644/20) рішень органу місцевого самоврядування, яким встановлено ставки податку, що були взяті при розрахунку сум податку згідно вказаних вище податкових повідомлень-рішень, автоматично не скасовує цих податкових повідомлень-рішень.

Суд вказує, що в податковому законодавстві України відсутні норми, які б визнавали такі рішення контролюючого органу (податкові повідомлення-рішення) незаконними (недійсними, нікчемними тощо) в силу закону. Національне адміністративне законодавство грунтується на оспорюваності адміністративних актів, які є актами індивідуальної дії. Такі індивідуальні акти не вважаються автоматично незаконними (нікчемними) в разі втрати чинності нормативного акту, застосованого при їх прийнятті, допоки не будуть скасовані. В спірному випадку, при прийнятті податкової вимоги від 13.10.2021, як встановлено судом вище, вказані податкові повідомлення-рішення не були скасовані. Отже, у позивача були правові підстави для направлення позивачу податкової вимоги від 13.10.2021 № 0-0903 на суму податкового боргу в розмірі 18775,96 грн. (15140,25 грн. + 3635,71 грн.).

Так, суд погоджується з міркуванням позивача про те, що скасування рішень ради Насташинської сільської ради від 05.06.2016 «Про встановлення ставок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки» та від 14.05.2018 «Про місцеві податки» є підставою для скасування податкових повідомлень-рішень контролюючого органу про нарахування податкових зобов`язань з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, застосованих при їх винесенні. Водночас,

Отже, податкова вимоги від 13.10.2021 № 0-0903 є правомірною в частині податкового боргу на суму 18775,96 грн., а, отже, в позові про її скасування в цій частині необхідно відмовити. В решті, а саме: в частині податкового боргу в розмірі 44316,04 грн. (24459,20 грн. + 19855,14 грн. + 1,70 грн.) вказана податкова вимога є передчасною, оскільки виставлена за відсутності передбаченої законом підстави. В цій частині податкову вимогу від 13.10.2021 за № 0-0903 необхідно визнати протиправною та скасувати.

Підсумовуючи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову в частині вимоги про визнання протиправною та скасування податкової вимоги від 13.10.2021 № 0-0903.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання відповідача звільнити майно з податкової застави (арешту), то позов в цій частині не підлягає задоволенню з огляду на таке.

По-перше, в позовній заяві позивач сам не визначився чи його майно перебуває в податковій заставі чи під адміністративним арештом.

По-друге, щодо адміністративного арешту: судом не встановлено факту прийняття відповідачем рішення про накладення арешту на майно позивача, а отже, й відсутня передумова для розгляду питання про наявність підстав для припинення адміністративного арешту майна платника податків згідно з статтею 94 ПК України.

По-третє, щодо податкової застави: рішення відповідача про опис майна у податкову заставу від 10.03.2020 та акт опису майна № 5/51-10 від 11.03.2020 не скасовані; судом не встановлено наявності передбачених пунктом 93.1 статті 93 ПК України підстав для звільнення майна платника податків позивача у справі з-під податкової застави. Зокрема, як встановлено судом вище, відсутні події, передбачені підпунктами пункту 93.1 статті 93 ПК України: 93.1.1 (станом на 13.10.2021 наявний податковий борг з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, в розмірі 18775,96 грн., та відсутні докази його сплати); 93.1.4 (відсутні рішення про скасування податкових повідомлень-рішень про нарахування податкових зобов`язань з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки). Також позивачем не подано доказів наявності інших підстав, які встановлені статтею 93 ПК України для звільнення його майна з-під податкової застави.

Отже, в позові в цій частині належить відмовити.

Щодо розподілу судових витрат у справі:

Позивачем сплачено судовий збір в розмірі 1816 грн. (а.с. 1, 33), а саме: 908 грн. за позовну вимогу майнового характеру (визнання протиправною та скасування податкової вимоги від 13.10.2021 № 0-0903) та 908 грн. за податкову вимогу немайнового характеру (про звільнення майна з податкової застави (арешту).

З огляду на часткове задоволення позову в частині вимоги про визнання протиправною та скасування податкової вимоги від 13.10.2021 № 0-0903 та відмову в позові в решті цієї позовної вимоги, а також відмову в позові в частині позовної вимоги про звільнення майна з податкової застави (арешту), то позивачу належить відшкодувати за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС в Івано-Франківській області 653,85 грн. судових витрат по сплаті судового збору за подання позовної заяви до суду (72,01% від суми майнових вимог 67089,55 грн.).

Керуючись статтями 139, 241-246, 250, 263, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Івано-Франківській області задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати податкову вимогу Головного управління ДПС в Івано-Франківській області № 0-0903 від 13.10.2021 в частині суми податкового боргу 44316 (сорок чотири тисячі триста шістнадцять) гривень 04 копійки.

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Івано-Франківській області в частині вимоги про визнання протиправною та скасування податкової вимоги Головного управління ДПС в Івано-Франківській області № 0-0903 від 13.10.2021 щодо суми податкового боргу 18775 (вісімнадцять тисяч сімсот сімдесять п`ять) гривень 96 копійок.

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Івано-Франківській області про зобов`язання Головного управління ДПС в Івано-Франківській області звільнити з податкової застави (арешту) майно ОСОБА_1 .

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС в Івано-Франківській області (ідентифікаційний код 43968084, вулиця Незалежності, 20, місто Івано-Франківськ, 76018) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , АДРЕСА_5 ) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 653 (шістсот п`ятдесят три) гривні 85 копійок.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , АДРЕСА_5 ).

Відповідач: Головне управління ДПС в Івано-Франківській області (ідентифікаційний код 43968084, вулиця Незалежності, 20, місто Івано-Франківськ, 76018).

Суддя /підпис/ Боршовський Т.І.