Справа № 240/41993/21
Суддя: Липа Володимир Анатолійович
Дата ухвалення: 2022-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

(про відмову у відводі судді)

16 вересня 2022 року м. Житомир справа № 240/41993/21

категорія 112010203

Житомирський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Липи В.А., розглянувши заяву про відвід судді в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Житомирській області про визнання протиправною відмову, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся у суд з позовом про визнання протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо не проведення нарахування та виплати підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає в зоні гарантованого добровільного відселення в розмірі, визначеному статтею 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та зобов`язати вчинити відповідні дії.

Ухвалою суду від 21.12.2021 позов прийнято до провадження, призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи та визначено відповідачу строк для подання відзиву на позов.

23.02.2022 судом постановлено ухвалу про продовження строку розгляду справи на більш тривалий, розумний термін.

14.09.2022 до суду надійшла заява представника позивача Соботюка Михайла Миколайовича про відвід головуючого судді Окис Т.О. у справі 240/41993/21, яка обґрунтована протиправною бездіяльністю судді, що полягає у не розгляді справи у визначений Кодексом адміністративного судочинства України строк.

Ухвалою суду від 15.09.2022 визнано необґрунтованим відвід суді ОСОБА_2 у цій справі. Передано справу №240/41993/21 для визначення за допомогою автоматизованої системи документообігу суду, що вирішуватиме питання про відвід.

Розпорядженням керівника апарату Житомирського окружного адміністративного суду від 16.09.2022 №156 призначено автоматизований розподіл заяви. Згідно даних протоколу автоматизованого розподілу між суддями Житомирського окружного адміністративного суду від 16.09.2022 головуючим суддею для вирішення питання про відвід судді Окис Т.О. визначено суддю Липу В.А.

Дослідивши заяву представника позивача Соботюка Михайла Миколайовича та матеріали справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви про відвід судді з таких підстав.

Зі змісту поданої позивачем заяви про відвід вбачається, що заявник вважає, що суддя Окис Т.О. не може брати участь у справі та підлягає відводу, оскільки розгляд справи не проведено у визначений Кодексом адміністративного судочинства України строк.

Статтею 36 Кодексу адміністративного судочинства України визначено підстави для відводу (самовідводу) судді, а статтею 37 визначено випадки недопустимості повторної участі судді в розгляді адміністративної справи.

Судом не встановлено підстав для відводу судді Окис Т.О., що визначені статтями 36, 37 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно з частиною 4 статті 36 Кодексу адміністративного судочинства України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

У пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №8 від 13.06.2007 "Про незалежність судової влади" зазначено, що процесуальні дії судді, законність і обґрунтованість рішень суду можуть бути предметом розгляду лише в апеляційному та касаційному порядку, визначеному процесуальним законом, відповідно, незгода сторони з винесеним суддею судовим рішенням, а так само прийняття суддею процесуальних рішень, розгляд суддею клопотань сторін по справі, не може бути підставою для відводу судді, а має наслідком право сторони на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення.

При цьому, незгода особи, яка бере участь у справі, з процесуальними діями судді під час судового розгляду справи є підставою для оскарження прийнятих за результатами розгляду справи рішень в апеляційному чи касаційному порядку. Оцінку процесуальним діям суду можуть надавати лише суди вищих інстанції.

Відповідно до ст.8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу.

Статтями 126, 129 Конституції України передбачено, що незалежність і недоторканність судді гарантуються Конституцією і законами України. Вплив на суддю у будь-який спосіб забороняється. Суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним відповідно до закону.

Загальна декларація з прав людини (ст. 10) та Міжнародний пакт про громадянські і політичні права (ч. 1 ст. 14) гарантує право кожної особи на розгляд її справи компетентним незалежним та неупередженим судом у встановленому законом порядку. Незалежне суддівство є відповідальним за належну реалізацію цього права. Незалежність суддів передбачає, що судді повинні приймати безсторонні рішення згідно з власною оцінкою фактів і знанням права, без будь-якого втручання, прямого або непрямого, з будь-якого боку і з будь-яких причин.

Об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття (Розділ Другий показник. Об`єктивність. Бангалорські принципи поведінки суддів).

Частина 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод містить вимоги щодо неупередженості суду. Зокрема, Європейський суд з прав людини розрізняє чи в конкретній справі існує яке-небудь переконання або особиста зацікавленість даного судді та вимоги чи суддя забезпечує достатню гарантію, щоб виключити підозру в цьому (рішення у справах "Piersac vs Belgium", "Grieves vs UK"). Крім того, відповідно до принципу, який є стабільним та викладеним в Рішенні ЄСПЛ по справі Le Comte, Van Leuven i De Meyere vs Belgium, суд має бути неупередженим і безстороннім.

Особиста безсторонність судді презюмується, поки не надано доказів протилежного, про що зазначено у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Веттштайн проти Швейцарії" та у п. 50 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Білуха проти України".

Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини від 09.11.2006 у справі "Білуха проти України" визначено, що наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст.6 Конвенції має визначатися за суб`єктивними та об`єктивними критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто те, чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у конкретній справі. Згідно з об`єктивним критерієм визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад умови, за яких були б неможливі будь-які сумніви в його безсторонності. У кожній окремій справі слід вирішувати чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, які свідчать про відсутність безсторонності суду.

Так, поняття незалежності та об`єктивної безсторонності тісно пов`язані між собою. З суб`єктивної точки зору, суд не повинен виявляти будь-яку упередженість або особисті переконання. Об`єктивний підхід стосується надання судом необхідних гарантій для відсутності можливості будь-якого правомірного сумніву щодо безсторонності і незалежності суду.

Викладені у заяві про відвід судді доводи є лише припущеннями та суб`єктивною думкою позивача, а тому вони не можуть бути підставою для відводу судді.

Враховуючи наведене, суд відмовляє у задоволенні заяви представника позивача Соботюка Михайла Миколайовича про відвід судді Окис Т.О.

Керуючись статтями 36, 37, 39, 40, 243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ухвалив:

Відмовити представнику позивача Соботюку Михайлу Миколайовичу у задоволенні заяви про відвід судді Окис Т.О.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не може бути оскаржена до апеляційного суду.

Суддя В.А. Липа