Справа № 160/8569/22
Суддя: Захарчук-Борисенко Наталія Віталіївна
Дата ухвалення: 2022-08-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 серпня 2022 року Справа № 160/8569/22
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Захарчук-Борисенко Н. В.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-
21.06.2021 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, в якому просить:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови ОСОБА_1 призначити пенсію на підставі набуття права на оформлення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 згідно п. а, ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення»№ 1788-ХІІ;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1
- до Списку №1 періоди з 16.01.2003 року по 27.10.2013 року машиністом підйомних машин в підземних умовах.
- до Списку №2 періоди - люкова, машиніста підіймальних машин на поверхні шахти з 30.05.1995 р. по 13.05.1999 р., з 28.10.2013р. по 01.06.2022р.;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 відповідно до п. а ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788-ХІІ, з урахуванням положень ст.8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської паці» з дати первинного звернення 16.03.2022 року.
В обгрунтування позовних вимог позивач вказує, що відповідачем протиправно відмовлено у призначенні пенсії за віком, оскільки пільговий стаж роботи підтверджений відповідними доказами.
Ухвалою від 22.06.2022 року прийнято адміністративний позов до розгляду та відкрити провадження в адміністративній справі №160/8569/22 за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи у письмовому провадженні в порядку статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України.
27.07.2022 року представником відповідача подано відзив на позовну заяву, в якій заперечує проти задоволення позовних вимог, так як: на момент звернення позивачці виповнилося 48 років; період роботи з 16.01.2003 року по 27.10.2013 року не зараховано, бо з 16.01.2003 року вже діяла інша Постанова КМУ №36 від 16.01.2003 року, якою передбачена посада «машиніст підіймальної машини, зайнятих на «сліпих» стовбурах»; у період з 28.10.2013 року по 01.06.2022 року у трудовій книжці відсутні відомості про пільговий характер роботи, крім того, позивач просить призначити пенсію з 16.03.2022 року, а зарахувати до пільгового стажу період до 01.06.2022 року, тобто вимога на майбутнє.
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи.
06.05.2022 року позивач звернулась до відповідача із заявою про наявність права на призначення пенсії відповідно до вимог ст. 13, 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
Згідно з розрахунком стажу ОСОБА_1 періоди з 01.09.1994 року по 12.05.1999 року та з 16.01.2003 року не зараховані до пільгового стажу роботи позивача.
Випискою з наказу по руднику «суха балка» №634 від 01.08.1995 року про результати атестації робочих місць затверджено перелік робочих місць, виробництв, робіт, професій і посад, яким підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення по Списку №1 числиться «машиніст підйомної машини». Наказом №629 від 02.08.2000 року підтверджено пільговий характер роботи «машиніст підйомної машини на сліпих стволах».
Наказом по ВАТ «Суха Балка» №1304 від 20.10.2005 року продовжено термін дії Наказу №629 від 02.08.2000 року про результати атестації робочих місць.
Наказом №1567 від 27.12.2005 року за результатами атестації затверджено перелік робочих місць, виробництв, робіт, професій і посад, яким підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення по Списку №1, зокрема «машиніст підіймальних машин (підземні)».
Довідками №146 від 21.04.2022 року, №99 від 16.03.2022 року №б/н від 06.05.2022 року, виданою ПАТ «Суха Балка» , зазначено:
- з 07.07.1999 по 14.03.2000 позивач працювала пакувальником ВВ повний робочий день у шахті «Ювілейна». Наказ про переведення від 09.07.1999 року № 75-к. Виконувала роботи, що передбачено: Списком № 1, розділ1, підрозділ 1, пункта, позиція1010100а Постанова Кабінету Міністрів України № І62 від 11.03.1994 року та статтею 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. За період: з 07.07.1999 року по 14.03.2000р. - 00років, 08міс., 08 дн,
- з 16.01.2003 по 27.10.2013 - машиніст підіймальної машини шахтобудівельне управління що передбачено : Списком № 1, розділ 1, підрозділ 1, позиція 1.2а Постанова КМУ № 36 від 16.01.2003року та частиною 2 статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
- з 13.05.1999 по 06.07.1999 - учень пакувальника ВВ шахта «Ювілейна». Наказ про переведення від 26.05.1999р. № 60 Знаходилась на індивідуальному навчанні. За час навчання професії пакувальника ВВ оплата праці здійснювалась за тарифними, ставками основної професії пакувальник ВВ , виконувала /характер виконуваних робіт/- безпосередньо зайнятий повний робочий день в підземних умовах по видобутку РУДИ.
- підстава видачи довідки; особова картка № 1470 від 30.05.1995 року, накази з кадрових питань.
- атестація робочих місць: наказ № 634 від 01.08.1995 року, № 629 від 02.08.2000 року, наказ № 1567 від 27.12.2005 року, № 1304 від 20.10.2005 року «Про подовження терміну дії попередньої атестації робочих місць за умови праці» № 1929 від 27.10.2010 року, по ПрАТ « СУХА БАЛКА».
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходив з такого.
У преамбулі Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-XII (далі - Закон №1788-XII) зазначено, що цей Закон відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій.
Згідно із ст. 2 Закону № 1788-XII за цим Законом призначаються трудові пенсії: до яких відносяться пенсії за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років.
Відповідно до ст. 7 Закону №1788-XII звернення за призначенням пенсії може здійснюватися у будь-який час після виникнення права на пенсію. При цьому пенсії за віком і по інвалідності призначаються незалежно від того, припинено роботу на час звернення за пенсією чи вона продовжується. Як визначено ст. 83 Закону №1788-XII, пенсії призначаються з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсії призначаються з більш раннього строку.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV).
Пунктом 16 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону №1058-IV визначено, що до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.
Пунктом 1 частини 2 статті 114 Закону №1058-IV визначено, що на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.
Відповідно до п. "а" ч. 1 ст. 13 Закону №1788-XII (в редакції до 01.04.2015 року) на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи:
а) працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком N 1 (36-2003-п) виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць:
чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах;
жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.
З 01.04.2015 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року №213-VIII, яким також внесені зміні до Закону України «Про пенсійне забезпечення». Так, статтю 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» викладено в новій редакції, зокрема, на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи:
а) працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.
До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1975 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 45 років - по 31 березня 1970 року включно; 45 років 6 місяців - з 1 квітня 1970 року по 30 вересня 1970 року; 46 років - з 1 жовтня 1970 року по 31 березня 1971 року; 46 років 6 місяців - з 1 квітня 1971 року по 30 вересня 1971 року; 47 років - з 1 жовтня 1971 року по 31 березня 1972 року; 47 років 6 місяців - з 1 квітня 1972 року по 30 вересня 1972 року; 48 років - з 1 жовтня 1972 року по 31 березня 1973 року; 48 років 6 місяців - з 1 квітня 1973 року по 30 вересня 1973 року; 49 років - з 1 жовтня 1973 року по 31 березня 1974 року; 49 років 6 місяців - з 1 квітня 1974 року по 30 вересня 1974 року; 50 років - з 1 жовтня 1974 року по 31 грудня 1975 року.
Конституційний Суд України 23.01.2020 року за результатами розгляду справи № 1-5/2018(746/15) прийняв рішення №1-р/2020 та вирішив таке:
- визнати такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), статтю 13, частину другу статті 14, пункти „б-„г статті 54 Закону України „Про пенсійне забезпечення від 5 листопада 1991 року № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом України „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення від 2 березня 2015 року №213-VIII;
- стаття 13, частина друга статті 14, пункти „б-„г статті 54 Закону України „Про пенсійне забезпечення від 5 листопада 1991 року № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом України „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення від 2 березня 2015 року №213-VIII, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення;
- застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти „б-„г статті 54 Закону України „Про пенсійне забезпечення від 5 листопада 1991 року № 1788-XII в редакції до внесення змін Законом України „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення від 2 березня 2015 року №213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме:
„На пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи:
а) працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць:
- чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах;
- жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.
Відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції України закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.
Як вбачається з матеріалів справи та відповідачами не заперечується, загальний страховий стаж позивача становить 29 років 04 місяці 24 дні.
При цьому спір між сторонами виник зокрема з приводу недосягнення, на думку відповідачів, необхідного віку для призначення позивачу пенсії на пільгових умовах.
При вирішенні питання про застосовність до спірних правовідносин положень Закону №1058-IV чи Закону №1788-XII, суд враховує такі правові висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 03.11.2021 року за результатами перегляду зразкового рішення №360/3611/20 від 21.04.2021 року: […] Відповідно до пункту 1 резолютивної частини Рішення № 1-р/2020 визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б» - «г» статті 54 Закону №1788-XII зі змінами, внесеними Законом №213-VIII (пункт 1 рішення).
Згідно з пунктом 3 резолютивної частини зазначеного Рішення застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б» - «г» статті 54 Закону № 1788-XII в редакції до внесення змін Законом №213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах.
Таким чином, Рішенням № 1-р/2020 КСУ визнав неконституційними окремі положення Закону № 1788-ХІІ, у зв`язку із чим вони втратили чинність з дня ухвалення Рішення (пункт 2 резолютивної частини Рішення). Одночасно КСУ встановив, що підлягають застосуванню відповідні норми в редакції до внесення змін Законом №213-VIII.
Отже, на час виникнення спірних правовідносин була наявна колізія між нормами Закону №1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020 з одного боку, та Законом №1058-ІV - з іншого в частині віку набуття права на пенсію на пільгових умовах. Перший із цих законів визначав такий вік у 50 років, тоді як другий - у 45 років.
Оскільки норми названих законів регулюють одне і те ж коло відносин, Велика Палата Верховного Суду доходить висновку, що вони явно суперечать один одному. Таке регулювання порушує вимогу «якості закону», передбачену Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року, та не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади у майнові права заявника (див. пункт 56 рішення Європейського суду з прав людини від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України»).
Станом на дату звернення позивача із заявою про призначення пенсії за віком (заява подана 16.03.2022 року та 21.04.2022 року), з урахуванням наведеного рішення Конституційного Суду України, чинною є редакція пункту а) частини першої статті 13 Закону №1788-XII, відповідно до якої право на пенсію за віком на пільгових умовах, незалежно від місця останньої роботи мають працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.
Таким чином, відповідач безпідставно відмовляє у призначенні пенсії через недосягнення пенсійного віку, оскільки, на момент звернення позивачці було 48 років 05 місяців 27 днів, при необхідних 45 роках.
Стосовно зарахування до пільгового стажу періоду роботи з 16.01.2003 року по 27.10.2013 року, суд зазначає наступне.
За приписами статті 48 Кодексу законів про працю України, положення якої кореспондуються зі статтею 62 Закону № 1788-XII, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Суд зазначає, що вищевказаний Порядок поширюється саме на випадки відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.
Пунктом 20 Порядку №637 передбачено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.
Судом на підставі наявної у матеріалах справи довідок №146 від 21.04.2022 року, №99 від 16.03.2022 року, №б/н від 06.05.20.22 року встановлено, що період з 16.01.2003 року по 27.10.2013 року ОСОБА_1 працювала на посадах та виконувала роботу, що віднесена до Списку №1.
Відповідачем також не враховано до пільгового стажу період роботи з 30.05.1995 року по 13.05.1999 року.
Відповідно до записів трудової книжки 30.05.1995 року позивача прийнято на шахту машиністом підйомної машини; 13.05.1999 року переведений по шахті підземним учнем.
До пільгового стажу позивача не враховано період з 28.10.2013 року по 01.06.2022 року у зв`язку з непідтвердженням пільгового характеру роботи у цей період та з вимогою на майбутнє, бо позивач просить призначити пенсію з 16.03.2022 року, а зарахувати до пільгового стажу період з 28.10.2013 року до 01.06.2022 року, що є передчасною вимогою на думку відповідача.
Відповідно до трудової книжки позивача 28.10.2013 року її переведено машиністом підіймальної машини на дільницю №32 шахти «Ювілейна»; 20.01.2020 року переведено машиністом підіймальної машини 4 розряду, дільниця №32 шахти «Ювілейна».
Згідно Списків № 1, що діяли в спірні періоди роботи позивача, посади, на яких вона працювала належали до посад з важкими умовами праці, робота на яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах. Окрім того, за результатами атестації підтверджений пільговий характер посад, які займала позивач, та дають право на призначення пенсії на пільгових умовах.
Однак, суд вважає доцільним зарахувати до пільгового стажу період роботи позивача з 28.10.2013 року по 16.03.2022 року, так як відповідно до ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з урахуванням Рішення КСУ № 1-р/2020 на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.
Щодо позовної вимоги про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 з моменту звернення за призначенням пенсії, суд зазначає наступне.
Відповідно до Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах та районах у містах, а також про об`єднані управління, затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 №28-2, на територіальні управління Пенсійного фонду України в районах покладено функції по призначенню (перерахунку) і виплаті пенсії.
У юриспруденції дискреційні повноваження визначаються як право голови держави, уряду, інших посадовців в органах державної влади у разі ухвалення рішення з питання, віднесеного до їх компетенції, діяти за певних умов на власний розсуд у рамках закону. А в Рекомендаціях Комітету Міністрів Ради Європи вказано, що адміністративний орган може здійснювати дискреційні повноваження, користуючись певною свободою розсуду у разі ухвалення будь-якого рішення. Такий орган в силу (за) наявності у нього дискреційних повноважень може вибирати з декількох варіантів припустимих рішень той, який він вважає найбільш відповідним у даному випадку. За цього надано рекомендацію судам не втручатися у дискреційні повноваження державних органів.
Відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною Законом від 17.07.1997 №475/97-ВР, кожен, чиї права і свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Отже, ефективний засіб правого захисту в розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права й одержання особою бажаного результату; винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає розглядуваній міжнародній нормі.
Дискреційні повноваження - це законодавчо встановлена компетенція владних суб`єктів, яка визначає ступінь самостійності її реалізації з урахуванням принципу верховенства права; ці повноваження полягають у застосуванні суб`єктами адміністративного розсуду при здійсненні дій і прийнятті рішень. У більш звуженому розумінні дискреційні повноваження - це можливість діяти за власним розсудом, в межах закону, можливість застосувати норми закону та вчиняти конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними).
При цьому, спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.
Таким чином, суд не може підміняти пенсійний орган, уповноважений на виконання функцій з розрахунку та призначення пенсій громадянам.
З урахуванням дискреційних повноважень відповідача на прийняття рішення щодо призначення пенсії, та враховуючи те, що відповідачем не проводився розрахунок стажу позивача з урахуванням періодів, врахованих судом у даному рішенні, суд вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву позивача від 16.03.2022 року про призначення пенсії на пільгових умовах з урахуванням висновків суду у даній справі.
Стосовно зазначення у резолютивній частині рішення посилання на ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», то це є передчасною вимогою, оскільки питання щодо розміру пенсії не було предметом розгляду даної справи.
Частиною 1 та 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Відповідачем не доведено правомірності своїх дій щодо незарахування спірних періодів роботи до трудового (страхового) та пільгового стажу позивача.
Враховуючи положення статті 139 КАС України та часткове задоволення позовних вимог, сплачений позивачем судовий збір в розмірі 992грн. 40 коп. підлягає стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів в розмірі 496грн 20коп.
Керуючись ст. 139, 242-246, 257 - 262, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 за Списком №1 періоди роботи з 30.05.1995 року по 13.05.1999 року, з 16.01.2003 року по 27.10.2013 року, з 28.10.2013 року по 16.03.2022 року.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 16.03.2022 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, з урахуванням правової оцінки, яка надана судом у рішенні по даній справі.
У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 судові витрати з оплати судового збору у сумі 248грн. 10 коп.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області на користь ОСОБА_1 судові витрати з оплати судового збору у сумі 248грн. 10 коп.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Захарчук-Борисенко