Справа № 240/3207/21
Суддя: Смокович М.І.
Дата ухвалення: 2022-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

19 вересня 2022 року

м. Київ

справа №240/3207/21

провадження № К/990/23536/22

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Смоковича М. І.,

суддів: Загороднюка А. Г., Мартинюк Н. М.,

перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 08 вересня 2021 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 08 лютого 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Житомирській області про зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в :

02 березня 2021 року ОСОБА_1 (надалі також позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління ДФС у Житомирській області (надалі також відповідач), в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління ДФС України в Житомирській області щодо невиплати одноразової грошової допомоги при звільненні;

- зобов`язати Головне управління ДФС України у Житомирській області нарахувати та провести виплату середнього заробітку за час затримки виплати одноразової грошової допомоги при звільненні за період з 30 грудня 2005 року до 16 листопада 2020 року.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 09 березня 2021 року позовну заяву залишено без руху. Надано 7-денний термін з дня вручення копії ухвали для усунення недоліків шляхом надання до суду нової (уточненої) позовної заяви, у тому числі її примірника для надсилання на адресу відповідача, із приведенням у ній позовних вимог у відповідність до вищевикладених вимог Кодексу адміністративного судочинства України, а саме: визначити, внаслідок яких та чиїх рішень, дій чи бездіяльності було порушено права позивача, шляхом доповнення прохальної частини позовної заяви позовною вимогою у вигляді «визнати неправомірними дії або бездіяльність». Крім того, суд запропонував позивачу зазначити офіційну електронну адресу або адресу електронної пошти відповідача для листування, оскільки через запровадження в Україні карантинних заходів, у суду обмежена фінансова можливість здійснення відправки поштової кореспонденції засобами поштового зв`язку.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 31 березня 2021 року, після усунення позивачем недоліків позовної заяви, відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

26 квітня 2021 року на адресу суду від відповідача надійшов відзив на адміністративний позов та клопотання про зупинення провадження у справі. У відзиві відповідач посилається на пропуск позивачем строку звернення до суду. Крім того, відповідач зазначив, що підстави для виплати середнього заробітку за час не проведення розрахунку відсутні, оскільки такі виплати проводяться за відсутності спору в день звільнення щодо їх розміру. Разом із тим питання про те чи має позивач на відповідні виплати було спірним та було предметом розгляду у справі № 806/3037/18. З огляду на вказане, виплачувати позивачу на час його звільнення одноразову грошову допомогу не було підстав.

Перевіряючи адміністративний позов на відповідність його вимогам статті 160 КАС України, суд дійшов висновку, що він не відповідає вимогам даної норми Кодексу з таких підстав.

Так, із матеріалів справи вбачається, що з позивачем проведено розрахунок одноразової грошової допомоги при звільненні 27954,52 грн, з якої утримано податки та яку виплачено позивачу 16 листопада 2020 року згідно з платіжним дорученням № 399.

Позивачем оскаржується бездіяльність відповідача щодо невиплати середнього заробітку за час затримки виплати одноразової грошової допомоги при звільненні за період з 30 грудня 2005 року до 16 листопада 2020 року.

Місячний строк звернення із даним позовом почав обраховуватись із 16 листопада 2020 року, однак із даним позовом позивач звернувся до суду лише 26 лютого 2021 року, що підтверджується відтиском поштового штемпеля на поштовому конверті про надіслання позовної заяви.

Таким чином, Житомирський окружний адміністративний суд ухвалою від 13 травня 2021 року залишив без руху позовну заяву, встановивши позивачу десятиденний строк з дня отримання копії зазначеної ухвали для усунення недоліків позовної заяви шляхом надання до суду окремої заяви відповідно до вимог частини шостої статті 161 КАС України про поновлення строку звернення до суду з обґрунтуванням причин пропуску строку на звернення до суду із даним позовом та доказами поважності причин його пропуску.

21 травня 2021 року на адресу суду від позивача надійшла відповідь на відзив, відповідно до змісту якої позивач заперечує проти доводів відзиву та просить задовольнити позовні вимоги.

26 травня 2021 року на адресу суду від позивача надійшла заява про поновлення строку звернення до суду з даним позовом.

Оскільки позивачем усунуто недоліки позовної заяви у строк встановлений судом, Житомирський окружний адміністративний суд ухвалою від 07 вересня 2021 року продовжив розгляд адміністративної справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників справи.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 07 вересня 2021 року відмовлено Головному управлінню ДФС у Житомирській області у задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі № 240/3207/21.

Житомирський окружний адміністративний суд ухвалою від 08 вересня 2021 року, яку залишено без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 08 лютого 2022 року, позовну заяву залишено без розгляду.

Уважаючи такі судові рішення постановленими з порушенням вимог процесуального закону, позивач подав касаційну скаргу.

За правилами частини першої статті 334 КАС України за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

Проаналізувавши зміст оскаржуваних судових рішень і доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов таких висновків.

Залишаючи без розгляду адміністративний позов у зазначеній справі, суд першої інстанції, позицію якого підтримав апеляційний суд, виходив із такого.

Предметом розгляду у даній справі є невчасна виплата позивачу Головним управлінням ДФС у Житомирській області коштів одноразової грошової допомоги при звільненні та виплата середнього заробітку за час пропуску строку повного розрахунку з позивачем після звільнення.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 25 липня 2018 року у справі № 806/3037/18 було задоволено позов ОСОБА_1 та зобов`язано Головне управління ДФС у Житомирській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у розмірі 50% місячного грошового забезпечення за 22 повні календарні роки служби при звільненні, у відповідності з нормами статті 9 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ.

Указане рішення суду набрало законної сили 05 листопада 2018 року.

На виконання вказаного рішення суду ОСОБА_1 16 листопада 2020 року було проведено виплату одноразової грошової допомоги при звільненні в сумі 22503,00 грн з утриманням з неї податків.

Позивач, вважаючи порушеним своє право щодо повного та своєчасного проведення з ним розрахунку при звільненні, 26 лютого 2021 року, що підтверджується відтиском поштового штемпеля на поштовому конверті про надіслання позову до суду, звернувся до суду із даним позовом. Позивач також звернувся 23 лютого 2021 року із заявою до Головного управління ДФС у Житомирській області щодо непроведення з ним повного розрахунку при звільненні та просив повідомити його з якого грошового забезпечення розрахована сума грошової допомоги при звільненні.

Тобто з дати, коли позивач дізнався про здійснення виплат на виконання рішення суду у справі № 806/3037/18 від 25 липня 2018 року, невчасна виплата яких, як він вважає порушує його права, свободи чи інтереси, до моменту звернення з позовом пройшло більш ніж 3 місяці.

02 грудня 2021 року державним виконавцем прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження, яку позивач отримав 10 грудня 2021 року.

Позивач в окремій заяві про поновлення строку звернення до суду з даним позовом та документами на обґрунтування поважності причин пропуску строку зазначив, що на його заяви від 06 січня 2021 року та 23 лютого 2021 року щодо остаточного проведення з ним розрахунку, він отримав листи-відповіді Головного управління ДФС у Житомирській області від 15 березня 2021 року та від 19 березня 2021 року, з яких позивач дізнався про те, що відповідач із ним повністю розрахувався та здійснення додаткових виплат не передбачається.

Отже, судом встановлено, що активні дії щодо з`ясування розміру виплачених коштів на виконання рішення суду позивач розпочав здійснювати з 06 січня 2021 року, а до Головного управління ДФС у Житомирській області щодо проведення повного розрахунку звернувся лише 23 лютого 2021 року, що свідчить про те, що вказані заяви не можуть бути прийняті як доказ поважності причин пропуску строку звернення до суду, оскільки станом на 06 січня 2021 року строк звернення до суду вже був пропущений.

Оскільки факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду було виявлено судом після відкриття провадження в даній адміністративній справі, викладені позивачем доводи у заяві про поновлення строку звернення до суду з даним позовом, судом визнані неповажними, суд дійшов висновку про залишення без розгляду дану позовну заяву.

За змістом частин першої, другої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Частиною третьою цієї ж статті обумовлено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк (частина п`ята цієї ж статті).

Тобто, за змістом наведеної процесуальної норми законодавець виходить не тільки з безпосередньої обізнаності особи про факти порушення її прав, а й об`єктивної можливості цієї особи знати про ці факти.

Наслідки пропуску строків звернення до адміністративного суду встановлені статтею 123 цього ж Кодексу, згідно з частиною третьою якої якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Згідно з частиною четвертою зазначеної статті якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

За правилом пункту 8 частини першої статті 240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Отже, Верховний Суд констатує, що суд першої інстанції, позицію якого підтримав апеляційний суд, дійшовши висновку про необхідність залишення без розгляду адміністративного позову в частині вищезгаданих позовних вимог з підстав пропуску строку звернення до суду й відсутності підстав для його поновлення, вірно застосував положення статей 122, 123 КАС України, правильне їх застосовування є очевидним, а доводи касаційної скарги не викликають сумніву щодо застосування чи тлумачення зазначених норм процесуального права. Доводам автора касаційної скарги, що покладені в основу обґрунтування поважності причин пропуску строку звернення до адміністративного суду, суди надали належну оцінку.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо суд у порядку, передбаченому частинами другою, третьою цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.

За змістом частини другої статті 333 КАС України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

За такого правового регулювання та обставин справи Верховний Суд дійшов висновку про необґрунтованість касаційної скарги та необхідність відмовити у відкритті касаційного провадження.

На підставі викладеного, керуючись статтями 3, 333 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд

у х в а л и в :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 08 вересня 2021 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 08 лютого 2022 року у справі № 240/3207/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Житомирській області про зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та не оскаржується.

Суддя-доповідач М. І. Смокович

Судді А. Г. Загороднюк

Н. М. Мартинюк