Справа № 120/3874/22
Суддя: Вільчинський Олександр Ванадійович
Дата ухвалення: 2022-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

19 вересня 2022 р. Справа № 120/3874/22

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Вільчинського О.В., розглянувши в письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (далі - ГУ ПФУ у Вінницькій області, відповідач). За змістом позовних вимог позивач просить суд:

визнати протиправними дії ГУ ПФУ у Вінницькій області щодо відмови в перерахунку пенсії ОСОБА_1 , як ліквідатору аварії на Чорнобильській АЕС, на підставі ч. 3 ст. 57, ч. 2 ст. 56 Закону "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи ", ч. 2 ст. 27 Закону України "Про загальнообов`язкове державне страхування", а саме: відмову обчислити для перерахунку пенсії середньомісячну фактичну заробітну плату шляхом додавання загальної суми заробітної плати за роботу в зоні радіоактивного забруднення в травні місяці 1987 року до суми заробітної плати на основній роботі за травень 1987 року, за архівною довідкою № 2122 6246 9 365 від 04.08.2010, і архівною довідкою № 6167 від 26.07.2010, виданими Міністерством оборони України; відмову здійснювати щомісячне додаткове збільшення пенсії на 1% заробітку за кожний повний рік стажу роботи понад установлений для позивача мінімальний трудовий стаж для призначення пенсії в повному розмірі відповідно до вимог ч. 2 ст. 56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи"; відмову проводити індексацію пенсії по першій складовій формулі відповідно до чинного законодавства;

зобов`язати ГУ ПФУ у Вінницькій області перерахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію на підставі ч. 3 ст. 57, ч. 2 ст. 56 "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", ч. 2 ст. 27 Закону України "Про загальнообов`язкове державне страхування", а саме: визначити середньомісячний заробіток для перерахунку пенсії шляхом додавання загальної суми заробітку за роботу в зоні радіоактивного забруднення в травні місяці 1987 року до суми заробітку на основній роботі за травень місяць 1987 року за архівною довідкою Міністерства оборони України № 2122 6246 9 365 від 04.08.2010 та архівною довідкою № 6167 від 26.07.2010; визначити щомісячне додаткове збільшення пенсії на 1% заробітку за кожний повний рік стажу роботи понад установлений для позивача мінімальний трудовий стаж для призначення пенсії в повному розмірі відповідно до вимог ч. 2 ст. 56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи"; здійснювати нарахування та виплату індексації пенсії по першій складовій формулі за 2022 рік, та в подальшому виплату індексації пенсії по першій та другій складовій формулі відповідно до чинного законодавства.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач здійснював роботу в зоні радіоактивного забруднення 10 днів, внаслідок чого йому присвоєно статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській атомній електростанції (далі - ЧАЕС) 3 категорії, він отримує пенсію за віком, призначену зі зниженням пенсійного віку, як учаснику ліквідації наслідків аварії ЧАЕС 3 категорії, відповідно до ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (далі також Закон № 796-XII).

Позивач зазначає, що не погоджуючись із розрахунком його пенсій, який був здійснений відповідачем, тричі звертався із адміністративним позовом про визнання протиправною бездіяльності ГУ ПФУ у Вінницької області. Однак, як вказує позивач, ГУ ПФУ у Вінницькій області, здійснюючи перерахунок його пенсії, грубо порушило ч. 3 ст. 57 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а саме при перерахунку пенсії і обчислення показнику середньомісячного заробітку взяло дані про зарплату на основній роботі за 3 місця, з березня по травень 1987 року, включно, і поділило на 3. Ця норма, на переконання позивача, до нього не підлягає застосуванню, оскільки його період роботи в зоні радіоактивного забруднення становить менше місяця, тобто 10 днів, що підтверджується відповідною довідкою Центрального архіву Міністерства оборони України від 15.12.1993 № 51/19814. Також в обґрунтування протиправності дій відповідача позивач зазначає, що ГУ ПФУ у Вінницькій області не здійснило збільшення його пенсії, визначеної ч. 2 ст. 56 Закону № 796-XII, за понаднормовий стаж і не провело індексацію по першій складовій формулі, а лише по другій складовій формулі, внаслідок чого порушив його (позивача) конституційне право на належне пенсійне забезпечення.

Ухвалою від 09.06.2022 відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Крім того, встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позов.

30.06.2022 представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. В обґрунтування своєї позиції зазначив, що на виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду №120/7076/20-а від 14.01.2021 повторно розглянуто заяву ОСОБА_1 від 16.09.2020 з урахуванням наданої довідки від 26.07.2010 №6167, виданої галузевим державним архівом Міністерства оборони України про грошове забезпечення військовослужбовців за період з 1985 по 1989 роки та архівної довідки від 04.08.2010 №53437 про те, що заявник приймав участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у період з 16.03.1987 по 27.05.1987. Відтак, ОСОБА_1 було проведено перерахунок пенсії згідно з ч. 3 ст. 57 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", за змістом якої якщо особа, яка звернулась за пенсією, працювала на території радіоактивного забруднення менше 12 місяців, - середньомісячний заробіток визначається шляхом поділу загальної суми заробітку за календарні місяці роботи на кількість цих місяців. Отже, розрахунок пенсії за віком, як вказує відповідач, позивачеві проведено за двоскладовою формулою, виходячи із заробітної плати за період з 01.03.1987 по 31.05.1987.

В подальшому, як зазначено у відзиві, на виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду №120/5648/21-а від 16.08.2021, яким було зобов`язано ГУ ПФУ у Вінницькій області здійснити перерахунок відповідно до ч. 3 ст. 57, ч. 2 ст. 56 Закону № 796-XII, без обмеження суми пенсійних виплат у розмірі 168 грн, починаючи з 01.06.2020, було здійснено перерахунок пенсії та нараховано доплату за період з 01.06.2020 по 31.10.2021 у сумі 17399,96 грн.

З 01.03.2022, як зазначено у відзиві, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 №118 "Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році" (далі Постанова №118) проведено перерахунок пенсії із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, у розмірі 1,14. В розрахунок середньомісячного заробітку для обчислення пенсії врахована заробітна плата за період з 01.03.1987 по 31.05.1987 та з 01.07.2000 по 30.09.2015. Індивідуальний коефіцієнт заробітку становить 0,34154, який застосовано до проіндексованого показника середньої заробітної плати по Україні 6186,32 грн. Враховуючи вищезазначене, середньомісячний заробіток для обчислення пенсії з 01.03.2022 становить 2112,88 грн (6186,32 грн х 0,34154). Розрахунок пенсії з 01.03.2022: перша складова: 2523,45 грн - основний розмір пенсії без обмеження; друга складова: 181,35 грн розмір пенсії, згідно ст. 27 Закону №1058 (2112,88 грн х 0,08583 - за наявності стажу 8 років 07 місяців 22 дні); 113,88 грн додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю внаслідок Чорнобильської катастрофи для учасників ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 3 категорії (постанови Кабінету Міністрів України №112 п. 5). Загальний розмір пенсії ОСОБА_1 становить 2818,68 грн.

Відтак, як зазначив відповідач, відповідно до розпорядження №78 від 13.04.2022 пенсійну справу ОСОБА_1 приведено у відповідність до норм чинного законодавства та у травні 2022 року виплачено заборгованість за період з 01.03.2022 по 30.04.2022 в сумі 44,56 грн. На переконання ГУ ПФУ у Вінницькій області, пенсія позивача призначена та виплачується з урахуванням висновків суду відповідно до чинного законодавства України.

Також у відзиві відповідач зазначив, що заперечує щодо стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 2400 грн.

Ухвалою від 19.09.2022 суд закрив провадження у справі в частині позовних вимог про визнання протиправними дій ГУ ПФУ у Вінницькій області щодо відмови ОСОБА_1 здійснювати щомісячне додаткове збільшення пенсії на 1% заробітку за кожний повний рік стажу роботи понад установлений для позивача мінімальний трудовий стаж для призначення пенсії в повному розмірі відповідно до вимог ч. 2 ст. 56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", та зобов`язання ГУ ПФУ у Вінницькій області визначити щомісячне додаткове збільшення пенсії на 1% заробітку за кожний повний рік стажу роботи понад установлений для ОСОБА_1 мінімальний трудовий стаж для призначення пенсії в повному розмірі відповідно до вимог ч. 2 ст. 56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Вивчивши матеріали справи, оцінивши наведені сторонами доводи, суд встановив, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Вінницькій області та отримує пенсію за віком, призначену із зниженням пенсійного віку, як учаснику наслідків аварії на ЧАЕС 3 категорії, відповідно ст. 55 Закону № 796-XII.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 03.09.2020 у справі №120/3193/20-а визнано протиправною бездіяльність ГУ ПФУ у Вінницькій області щодо непроведення перерахунку пенсії ОСОБА_1 та зобов`язано здійснити з 01.06.2020 перерахунок пенсії ОСОБА_1 відповідно до частини 2 статті 56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 14.01.2021 у справі №120/7076/20-а визнано протиправною бездіяльність ГУ ПФУ у Вінницькій області щодо непроведення перерахунку пенсії ОСОБА_1 та зобов`язано повторно розглянути заяву від 16.09.2020 та вирішити питання про перерахунок пенсії ОСОБА_1 на підставі ч. 3 статті 57 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" №796-ХІІ з урахуванням правових висновків суду у даній справі.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 12.08.2021 у справі №120/5648/21-а визнано протиправними дії ГУ ПФУ у Вінницькій області щодо здійснення перерахунку та виплати пенсії ОСОБА_1 відповідно до ч. 3 ст. 57, ч. 2 ст. 56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з обмеженням суми пенсійних виплат у розмірі 168,00 грн, починаючи з 01.06.2020. Зобов`язано ГУ ПФУ у Вінницькій області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 відповідно до ч. 3 ст. 57, ч. 2 ст. 56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" без обмеження суми пенсійних виплат у розмірі 168,00 грн, починаючи з 01.06.2020.

На виконання зазначеного рішення суду відповідачем, починаючи з 01.06.2020 було здійснено перерахунок пенсії позивача та нараховано доплату за період з 01.06.2020 по 31.10.2021 в сумі 17399,96 грн. Розмір пенсії ОСОБА_1 з 01.06.2020 становив: перша складова: 2523,45 грн - основний розмір пенсії без обмеження; друга складова: 143,31 грн розмір пенсії, згідно ст.27 Закону №1058 (за наявності стажу 8 років 07 місяців 22 дні); 113,88 грн додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю внаслідок Чорнобильської катастрофи для учасників ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 3 категорії (постанови Кабінету Міністрів України №112 п. 5). Загальний розмір пенсії склав 2780,64 грн.

Розрахунок пенсії з 01.03.2021 становив: перша складова: 2523,45 грн - основний розмір пенсії без обмеження; друга складова: 159,07 грн розмір пенсії, згідно ст.27 Закону №1058 (за наявності стажу 8 років 07 місяців 22 дні); 113,88 грн додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю внаслідок Чорнобильської катастрофи для учасників ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 3 категорії (постанови Кабінету Міністрів України №112 п. 5). Загальний розмір пенсії склав 2796,40 грн.

Розрахунок пенсії з 01.12.2021 становив: перша складова: 2523,45 грн - основний розмір пенсії без обмеження; друга складова: 159,07 грн розмір пенсії, згідно ст.27 Закону №1058 (за наявності стажу 8 років 07 місяців 22 дні); 113,88 грн додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю внаслідок Чорнобильської катастрофи для учасників ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 3 категорії (постанови Кабінету Міністрів України №112 п.5). Загальний розмір пенсії становить 2796,40 грн.

З 01.03.2022 відповідно до Постанови №118 проведено перерахунок пенсії позивача із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, у розмірі 1,14. В розрахунок середньомісячного заробітку для обчислення пенсії врахована заробітна плата за період з 01.03.1987 по 31.05.1987 та з 01.07.2000 по 30.09.2015. Індивідуальний коефіцієнт заробітку становить 0,34154, який застосовано до проіндексованого показника середньої заробітної плати по Україні 6186,32 грн. Враховуючи вищезазначене, середньомісячний заробіток для обчислення пенсії з 01.03.2022 становить 2112,88 грн (6186,32 грн х 0,34154). Розрахунок пенсії позивача з 01.03.2022 склав: перша складова: 2523,45 грн - основний розмір пенсії без обмеження; друга складова: 181,35 грн розмір пенсії, згідно ст. 27 Закону №1058 (2112,88 грн х 0,08583- за наявності стажу 8 років 07 місяців 22 дні); 113,88 грн додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю внаслідок Чорнобильської катастрофи для учасників ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 3 категорії (постанови Кабінету Міністрів України №112 п. 5). Загальний розмір пенсії ОСОБА_1 становить 2818,68 грн.

Листом від 15.04.2022 за №3153-2592/В-02/8-0200/22 відповідач повідомив про те, що на виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 14.01.2021 у справі № 120/7076/20-а було повторно розглянуто заяву позивача від 16.09.2020 з урахуванням наданої довідки від 26.07.2010 №6167, виданої галузевим державним архівом Міністерства оборони України про грошове забезпечення військовослужбовців, за період з 1985 по 1989 роки та архівної довідки від 04.08.2010 №53437, яка знаходиться в матеріалах пенсійної справи, про участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у період з 16.03.1987 по 27.05.1987. Проведено перерахунок пенсії згідно ч. 3 ст. 57 Закону №796, де передбачено, що якщо особа, яка звернулась за пенсією працювала на території радіоактивного забруднення менше 12 місяців, - середньомісячний заробіток визначається шляхом поділу загальної суми заробітку за календарні місяці роботи на кількість цих місяців.

Отже, як зазначено відповідачем, розрахунок пенсії за віком проведено за двоскладовою формулою, виходячи із заробітної плати за період з 01.03.1987 по 31.05.1987. Розмір пенсії за першою складовою розраховано пропорційно наявному стажу (до 1 січня 2004 року) 23 роки 09 місяців 19 днів (285місяців) який скореговано на коефіцієнт підвищення основного розміру пенсії 1,12, та складає 2523,45 грн (3884,62 х 58% х 1,12) який обмежено максимальним розміром пенсії визначеного раніше діючим законодавством - 168 грн.

На виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду №120/5648/21-а від 16.08.2021, як повідомив відповідач у вказаному листі, починаючи з 01.06.2020 було здійснено перерахунок пенсії та нараховано доплату за період з 01.06.2020 по 31.10.2020 в сумі 17399,96 грн. Також ГУ ПФУ у Вінницькій області навело позивачеві розрахунок його пенсії з 01.06.2020, з 01.03.2021, з 01.12.2021 та повідомило, що з 01.03.2022 відповідно до Постанови № 118 проведено перерахунок пенсії із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, у розмірі 1,14. В розрахунок середньомісячного заробітку для обчислення пенсії врахована заробітна плата за період з 01.03.1987 по 31.05.1987 та з 01.07.2000 по 30.09.2015. Індивідуальний коефіцієнт заробітку становить 0,34154, який застосовано до проіндексованого показника середньої заробітної плати по Україні - 6186,32 грн. Враховуючи вищезазначене, середньомісячний заробіток для обчислення пенсії з 01.03.2022, як зазначив відповідач, становить 2112,88 грн (6186,32 грн х 0,34154). Розрахунок пенсії з 01.03.2022: перша складова: 2523,45грн - основний розмір пенсії без обмеження; друга складова: 181,35 грн - розмір пенсії, згідно ст. 27 Закону №1058 (2112,88 грн х 0,08583 - за наявності стажу 8 років 07 місяців 22 дні); 113,88 грн - додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю внаслідок Чорнобильської катастрофи для учасників ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС З категорії (постанови Кабінету Міністрів України №112 п.5). Загальний розмір пенсії становить 2818,68 грн.

Позивач, вважаючи, що відповідач під час проведення перерахунку його пенсії порушив ч. 3 ст. 57 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", не здійснив збільшення його пенсії, визначеної ч. 2 ст. 56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", за понаднормовий стаж і не провів індексацію по першій складовій формулі, а лише по другій складовій формулі, що призвело до порушення його (позивача) конституційного право на належне пенсійне забезпечення, звернувся до суду з цим позовом.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд виходив із такого.

Частиною першою статті 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Згідно з Європейською соціальною хартією (переглянута) від 03.05.1996, що ратифікована Законом України від 14.09.2006 № 137-V та набрала чинності для України з 01.02.2007 (далі - Хартія), кожна особа похилого віку має право на соціальний захист (пункт 23 частини І). Ратифікувавши Хартію, Україна взяла на себе міжнародне зобов`язання запроваджувати усіма відповідними засобами досягнення умов, за яких можуть ефективно здійснюватися права та принципи, що закріплені у частині І Хартії.

Таким чином, право особи на отримання пенсії, як складова права на соціальний захист, є її конституційним правом.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України виключно законами України визначаються, зокрема, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

Закон України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" визначає основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення.

Згідно з ч.1 ст. 55 Закону №796-XII особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Абзацом 2 пункту 13 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV) передбачено, що у разі, якщо особа має право на отримання пенсії, зокрема відповідно до Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", їй призначається одна пенсія за її вибором.

Відповідно до частини другої статті 27 Закону № 1058-ІV за бажанням застрахованої особи частина розміру пенсії за віком за період страхового стажу, набутого до дня набрання чинності цим Законом, може бути визначена відповідно до раніше діючого законодавства, а частина розміру пенсії за період страхового стажу, набутого після набрання чинності цим Законом, - відповідно до цього Закону.

При цьому частина розміру пенсії за віком, обчислена за раніше діючим законодавством, не може перевищувати максимальних розмірів пенсій, визначених законом для відповідних категорій пенсіонерів, та не може бути нижчою, ніж розмір трудової пенсії за віком з урахуванням цільової грошової допомоги на прожиття, що діяли на день набрання чинності цим Законом.

Розмір пенсії за віком, обчислений за раніше діючим законодавством, підвищується з дня набрання чинності цим Законом до дня її призначення в порядку, передбаченому частинами першою та другою статті 42 цього Закону.

Так, позивач вважає, що має право на розрахунок середньомісячного заробітку з заробітної плати, отриманої за час заробітку, який він отримував за час роботи в зоні ЧАЕС відповідно до ч. 3 ст. 57 Закону №796-ХІІ.

Статтею 55 Закону № 796-XII передбачено право осіб, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, на надання пенсії із зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, а за змістом частини 3 цієї ж статті призначення та виплата пенсій названим категоріям провадиться відповідно до Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" і цього Закону.

В свою чергу, як зазначалось вище частиною 2 ст. 27 Закону № 1058-IV встановлено, що за бажанням застрахованої особи частина розміру пенсії за віком за період страхового стажу, набутого до дня набрання чинності цим Законом, може бути визначена відповідно до раніше діючого законодавства, а частина розміру пенсії за період страхового стажу, набутого після набрання чинності цим Законом, - відповідно до цього Закону.

Отже, зазначена правова норма надає особі, яка звертається за призначенням пенсії обирати умови, норми та порядок пенсійного забезпечення, зокрема, ті, які встановлені загальним Законом № 1058-IV або ж спеціальним Законом № 796-XII.

Одночасно, за змістом статті 57 Закону № 796-XII обчислення середньомісячного заробітку провадиться відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

У разі обчислення пенсії відповідно до частини другої статті 27 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" за бажанням того, хто звернувся за пенсією, середньомісячний фактичний заробіток для обчислення пенсії може визначатися за будь-які 12 місяців підряд роботи на територіях радіоактивного забруднення. Якщо особа, яка звернулася за пенсією, пропрацювала на територіях радіоактивного забруднення:

менше 12 місяців, - середньомісячний заробіток визначається шляхом поділу загальної суми заробітку за календарні місяці роботи на кількість цих місяців;

не менше 30 календарних днів у двох місяцях, - середньомісячний заробіток визначається за будь-які фактично відпрацьовані 30 календарних днів роботи;

менше місяця, - середньомісячний заробіток визначається за цей календарний місяць з додаванням до заробітку на основній роботі.

Таким чином, позивач має право на перерахунок пенсії з урахуванням середньомісячного фактичного заробітку на території радіоактивного забруднення.

До такого ж правового висновку дійшов і Верховний Суд України у своїй постанові від 07.07.2015 (справа № 21-727а15).

Вказані правові висновки застосовано Верховним Судом у постанові від 03.10.2019 у справі №676/5258/16-а.

Встановлено, що ГУ ПФУ у Вінницькій області на виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 14.01.2021 у справі № 120/7076/20-а було повторно розглянуто заяву позивача від 16.09.2020 з урахуванням наданої довідки від 26.07.2010 №6167, виданої галузевим державним архівом Міністерства оборони України про грошове забезпечення військовослужбовців, за період з 1985 по 1989 роки та архівної довідки від 04.08.2010 №53437, яка знаходиться в матеріалах пенсійної справи, про участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у період з 16.03.1987 по 27.05.1987. Проведено перерахунок пенсії, визначивши середньомісячний заробіток шляхом поділу загальної суми заробітку за календарні місяці роботи на кількість цих місяців, який за такими правилами визначається особі, яка пропрацювала на територіях радіоактивного забруднення менше 12 місяців. Тобто відповідач під час обчислення показника середньомісячного заробітку для перерахунку пенсії позивача взяв дані про заробітну плату на його (позивача) основній роботі за три місяці (з березня по травень 1987 року) та розділив їх на три.

Однак відповідно до довідки Центрального архіву Міністерства оборони України від 15.12.1993 № 51/19814 період роботи ОСОБА_1 в зоні радіоактивного забруднення становить 10 днів, тобто менше місяця.

Відповідно до ч. 3 ст. 57 Закону № 796-XII якщо особа, яка звернулася за пенсією, пропрацювала на територіях радіоактивного забруднення менше місяця, середньомісячний заробіток визначається за цей календарний місяць з додаванням до заробітку на основній роботі.

Відтак, дії ГУ ПФУ у Вінницькій області щодо відмови здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії з визначенням середньомісячного фактичного заробітку для обчислення пенсії за роботу на територіях радіоактивного забруднення відповідно до вимог ч. 3 ст. 57 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" шляхом додавання загальної суми заробітної плати за роботу в зоні радіоактивного забруднення в травні місяці 1987 року до суми заробітної плати на основній роботі за травень 1987 року, за архівними довідками № 2122 6246 9 365 від 04.08.2010, № 6167 від 26.07.2010, виданими Міністерством оборони України, визнаються судом протиправними.

Крім того, суд зазначає, що статтею 1 Закону України від 03.07.1991 № 1282-XII "Про індексацію грошових доходів населення" визначено, що індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодувати подорожчання споживчих товарів та послуг, а поріг індексації - величина індексу споживчих цін, яка надає підстави для проведення індексації грошових доходів населення.

Відповідно до ст. 2 Закону № 1282-ХІІ індексації підлягають грошові доходи громадян одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, пенсії.

Для забезпечення індексації пенсії щороку з 1 березня проводиться перерахунок раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії.

Згідно з абзацом першим частини 2 статті 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", який застосовується з 1 березня 2022 року, для забезпечення індексації пенсії щороку з 1 березня проводиться перерахунок раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії.

16.02.2022 Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 118 "Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році".

Відповідно до п. 1 цієї постанови з 1 березня 2022 року перерахунок пенсій згідно з Порядком проведення перерахунку пенсій відповідно до частини другої статті 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 лютого 2019 р. № 124 "Питання проведення індексації пенсій у 2019 році", проводиться із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії (далі коефіцієнт збільшення), у розмірі 1,14; у разі, коли розмір збільшення в результаті перерахунку пенсії, зазначеного в абзаці другому цього пункту, не досягає 100 гривень, встановлюється щомісячна доплата до пенсії в сумі, що не вистачає до зазначеного розміру, яка враховується під час подальших перерахунків пенсії.

Як встановлено з матеріалів справи, 01.03.2022 відповідно до Постанови № 118 ГУ ПФУ у Вінницькій області проведено перерахунок пенсії позивача із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, у розмірі 1,14. В розрахунок середньомісячного заробітку для обчислення пенсії врахована заробітна плата за період з 01.03.1987 по 31.05.1987 та з 01.07.2000 по 30.09.2015. Індивідуальний коефіцієнт заробітку становить 0,34154, який застосовано до проіндексованого показника середньої заробітної плати по Україні - 6186,32 грн. Враховуючи вищезазначене, середньомісячний заробіток для обчислення пенсії з 01.03.2022, склав 2112,88 грн (6186,32 грн х 0,34154). Розрахунок пенсії позивача з 01.03.2022 склав: перша складова: 2523,45 грн - основний розмір пенсії без обмеження; друга складова: 181,35 грн - розмір пенсії, згідно ст. 27 Закону №1058 (2112,88 грн х 0,08583 - за наявності стажу 8 років 07 місяців 22 дні); 113,88 грн - додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю внаслідок Чорнобильської катастрофи для учасників ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС З категорії (постанови Кабінету Міністрів України №112 п.5); загальний розмір пенсії - 2818,68 грн.

Таким чином, ГУ ПФУ у Вінницькій області не провело індексацію пенсії позивача по першій складовій формулі, а лише по другій складовій, внаслідок чого порушило конституційне право позивача на належне пенсійне забезпечення. Відтак, дії ГУ ПФУ у Вінницькій області щодо відмови проводити індексацію пенсії позивача з 01.03.2022 по першій складовій формулі визнаються судом протиправними.

Надаючи правову оцінку обраного позивачем способу захисту шляхом зобов`язання відповідача вчинити дії, суд враховує, що відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Кодексом адміністративного судочинства України також визначено, що у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти рішення про зобов`язання відповідача вчинити певні дії (ч. 2 ст. 245 КАС України). В цьому випадку суд повинен зазначити, яку саме дію повинен вчинити відповідач.

У рішенні від 16.09.2015 у справі № 21-1465а15 Верховний Суд України вказав, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Також, суд звертає увагу на те, що статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав.

Такий правовий висновок викладений в постанові Верховного Суду від 08.11.2019 у справі № 227/3208/16-а і

Разом з тим, при ухваленні рішення суд керується приписами частини 2 статті 6 КАС України та статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", у відповідності до яких, суд при вирішення справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

У багатьох рішеннях Європейський суд дійшов висновку, що захист, який пропонується в статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, має поширюватись на всі випадки обґрунтованих заяв про порушення прав і свобод, які гарантуються Конвенцією (наприклад, рішення у справі "Класс та інші проти Федеративної Республіки Німеччини").

В пункті 145 рішення від 15.11.1996 у справі "Чахал проти Об`єднаного Королівства" ЄСПЛ зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Стаття 13 вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності небезпідставної заяви за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею, повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення у справі "Афанасьєв проти України" від 05.04.2005).

Крім того, аналізуючи національні системи правового захисту на предмет дотримання права на ефективність внутрішніх механізмів в аспекті забезпечення гарантій, визначених статтею 13 Конвенції, Суд вказує на те, що для того, щоб бути ефективним, засіб захисту має бути:

- незалежним від будь-якої вжитої на розсуд державних органів дії, бути безпосередньо доступним для тих, кого він стосується (рішення від 06.09.2005 у справі "Гурепка проти України", п. 59);

- спроможним запобігти виникненню або продовженню стверджуваному порушенню чи надати належне відшкодування за будь-яке порушення, яке вже мало місце (рішення від 26.10.2000 у справі "Кудла проти Польщі", п. 158; рішення від 16.08.2013 у справі "Гарнага проти України", п. 29).

Отже, "ефективний засіб правового захисту" в розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату. Водночас винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає зазначеній міжнародній нормі.

На переконання суду, зобов`язання ГУ ПФУ у Вінницькій області здійснити ОСОБА_1 з 01.06.2020 перерахунок та виплату пенсії з визначенням середньомісячного фактичного заробітку для обчислення пенсії за роботу на територіях радіоактивного забруднення відповідно до вимог ч. 3 ст. 57 Закону України " Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" шляхом додавання загальної суми заробітної плати за роботу в зоні радіоактивного забруднення в травні місяці 1987 року до суми заробітної плати на основній роботі за травень 1987 року, за архівними довідками № 2122 6246 9 365 від 04.08.2010, № 6167 від 26.07.2010, виданими Міністерством оборони України, та зобов`язання ГУ ПФУ у Вінницькій області проводити індексацію пенсії позивача з 01.03.2022 по першій складовій формулі є дотриманням судом гарантій на те, що спір між сторонами буде остаточно вирішений. Такий спосіб захисту матиме наслідком дотримання судом основних принципів здійснення судочинства, не буде втручанням у дискреційні повноваження органу пенсійного фонду.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єктів владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій, рішення, суд приходить до переконання, що заявлений позов підлягає задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

За містом ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. На підставі частини 3 статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Як видно з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позовної заяви до суду, в розмірі 992,40 грн.

Отже, на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, сплачений при зверненні до суду з адміністративним позовом у розмірі 992,40 грн за рахунок бюджетних асигнувань відповідача у справі.

Вирішуючи питання розподілу витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає таке.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно із ч. 2 ст. 16 КАС України представництво в суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначено Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" від 05.07.2012 № 5076-VI (далі - Закон № 5076-VI).

Так, відповідно до ст. 1 цього Закону:

договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист,

представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (п. 4);

інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п. 6);

представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні (п. 9).

Згідно із положеннями ст. 19 Закону № 5076-VI видами адвокатської діяльності є, зокрема, надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Адвокат може здійснювати інші види адвокатської діяльності, не заборонені законом.

Частинами 2 та 3 статті 134 КАС України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч. 4 ст. 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно із ч. 5 статті 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 134 КАС України).

Водночас за приписами ч. 7 ст. 134 КАС України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ч. ч. 7, 9 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, зокрема, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Системний аналіз вказаних законодавчих положень дозволяє суду дійти висновку, що стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень підлягають компенсації документально підтверджені судові витрати, до складу яких входять, у тому числі, витрати пов`язані з оплатою правової допомоги. Склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі: сторона, яка бажає компенсувати судові витрати повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона має право подати заперечення щодо не співмірності розміру таких витрат. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги та інші документи, що свідчать про витрати сторони, пов`язані із наданням правової допомоги.

При цьому покладення обов`язку довести неспівмірність витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, не можуть нівелювати положень статті 139 КАС України щодо обставин, які враховує суд при вирішенні питання про розподіл судових, зокрема обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат.

У рішенні ЄСПЛ від 23.01.2014 у справі "East/West Alliance Limited проти України", заява № 19336/04, зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим. Угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також чи була їх сума обґрунтованою (п. 268, 269).

Крім того, згідно з рішенням ЄСПЛ у справі "Лавентс проти Латвії" відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

З огляду на правову позицію Верховного Суду, наведену у додатковій постанові від 05.09.2019 у справі № 826/841/17 (провадження № К/9901/5157/19), суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, за наявності заперечень іншої сторони, з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої постановлено рішення, всі її витрати на правничу допомогу, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість підготовленого документа, витрачений адвокатом час тощо, є неспівмірними у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Також у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) вказано, що при визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Отже, при визначенні суми відшкодування витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, необхідно виходити з реальності цих витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи.

Судом встановлено, що в підтвердження понесення витрат на правничу допомогу позивачем надано договір № 50 про надання правової допомоги від 05.11.2021, укладений між позивачем адвокатським бюро "Надії Мандзій", розрахунок суми гонорару за надану правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, ордер на надання правничої допомоги серії ВН №193667, квитанцію №16 від 10.05.2022 про оплату витрат на правову допомогу в сумі 2400 грн.

Як видно із договору № 50 про надання правової допомоги від 05.11.2021, предметом даного договору є надання Бюро усіма законними методами та способами правової допомоги клієнту у Бершадському судді Вінницької області, Вінницькому окружному адміністративному суді, в Пенсійних органах України.

Судом встановлено, що згідно з розрахунком суми гонорару за надану правову допомогу до договору про надання правової допомоги № 50 від 05.11.2021 розмір правової допомоги становить 2400 грн, що включає в себе: попередню консультацію щодо характеру спірних правовідносин, кількість витраченого часу 1 година, вартість - 200 грн; вивчення, правовий аналіз матеріалів справи, підготовка правової позиції, кількість витраченого часу 1 година, вартість 200 грн; підготовка процесуальних документів, кількість витраченого часу 4 години, вартість - 2000 грн.

Надання вказаних адвокатських послуг повністю підтверджується матеріалами справи і, на думку суду, є доведеним. Розмір заявлених до відшкодування витрат на правничу допомогу, на переконання суду, є співмірним зі складністю справи, обсягом наданих адвокатом послуг та часом, витраченим на їх надання.

Не погоджуючись з витратами на правову допомогу, відповідач клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката не заявляв, неспівмірність заявлених витрат не довів.

Таким чином, за результатами розгляду справи на користь позивача належить стягнути понесені ним витрати на професійну правничу допомогу в сумі 2400 грн за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст. 73- 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо відмови здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії з визначенням середньомісячного фактичного заробітку для обчислення пенсії за роботу на територіях радіоактивного забруднення відповідно до вимог ч. 3 ст. 57 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" шляхом додавання загальної суми заробітної плати за роботу в зоні радіоактивного забруднення в травні місяці 1987 року до суми заробітної плати на основній роботі за травень 1987 року, за архівними довідками № 2122 6246 9 365 від 04.08.2010, № 6167 від 26.07.2010, виданими Міністерством оборони України.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області здійснити ОСОБА_1 з 01.06.2020 перерахунок та виплату пенсії з визначенням середньомісячного фактичного заробітку для обчислення пенсії за роботу на територіях радіоактивного забруднення відповідно до вимог ч. 3 ст. 57 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" шляхом додавання загальної суми заробітної плати за роботу в зоні радіоактивного забруднення в травні місяці 1987 року до суми заробітної плати на основній роботі за травень 1987 року, за архівними довідками № 2122 6246 9 365 від 04.08.2010, № 6167 від 26.07.2010, виданими Міністерством оборони України.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо відмови проводити ОСОБА_1 індексацію пенсії з 01.03.2022 по першій складовій формулі.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області проводити ОСОБА_1 з 01.03.2022 індексацію пенсії по першій складовій формулі.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області сплачений при зверненні до суду судовий збір в сумі 992,40 грн (дев`ятсот дев`яносто дві гривні сорок копійок) та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2400 грн (дві тисячі чотириста гривень).

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (21100, м. Вінниця, вул. Хмельницьке шосе, 7, )

Суддя Вільчинський Олександр Ванадійович