Справа № 140/16573/21
Суддя: Гуляк Василь Васильович
Дата ухвалення: 2022-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2022 рокуЛьвівСправа № 140/16573/21 пров. № А/857/7145/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії :

головуючого судді: Гуляка В.В.

суддів: Ільчишин Н.В., Святецького В.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Приватного підприємства ВІК СОЛЮШЕН,

на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 18 березня 2022 року (суддя Смокович В.І., час ухвалення не вказано, місце ухвалення м.Луцьк, дата складання повного тексту 18.03.2022),

в адміністративній справі №140/16573/21 за позовом Приватного підприємства «ВІК СОЛЮШЕН» до Головного управління ДПС у Волинській області,

про визнання протиправним та скасування наказу,

встановив:

У грудні 2021 року позивач ПП «ВІК СОЛЮШЕН» звернувся в суд із адміністративним позовом до відповідача ГУ ДПС у Волинській області, в якому просив визнати протиправним та скасувати наказ начальника ГУ ДПС у Волинській області за №3771 від 22.12.2021 року «Про проведення відповідно до п.п.78.1.8 п.78.1 ст.78 Податкового кодексу України документальної позапланової виїзної перевірки ПП «ВІК СОЛЮШЕН»».

Відповідач позову не визнав, у суді першої інстанції подав відзив на позовну заяву, просив у задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 18.03.2022 у задоволенні позову відмовлено.

З цим рішенням суду першої інстанції не погодився позивач та оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає апелянт, що оскаржене рішення суду не відповідає вимогам законності та обґрунтованості, прийняте з неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків суду обставинам справи, а тому підлягає скасуванню з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що ПП «ВІК СОЛЮШЕН» створене 25.03.2021, а тому не могло провадити діяльність у періоди, зазначені в п.200.11 ст.200 ПК України та формувати від`ємне значення за ці періоди. Зазначає скаржник, що позивачем взагалі не заявлялось бюджетне відшкодування податку на додану вартість, а лише задекларовано від`ємне значення ПДВ по причині наявності об`єктивних обставин, а саме наявності адаптивного карантину на території України, що призвело до падіння продаж на території України, а отже і тимчасового перевищення об`єму закупівель над продажами, в результаті чого і виникло від`ємне значення з ПДВ. Тому вважає апелянт, що перевірка контролюючим органом підприємства з цих підстав апріорі неможлива, а зазначення цієї підстави у спірному наказі є незаконним. Також просить врахувати апелянт, що оспорюваний наказ №3771 від 22.12.2021 всупереч вимогам ПКУ не був попередньо направлений чи вручений підприємству, а тому у контролюючого органу було відсутнє право на проведення такої перевірки, що в свою чергу призводить до недійсності оспорюваного наказу.

За результатами апеляційного розгляду апелянт просить скасувати рішення суду першої інстанції від 18.03.2022 року та прийняти постанову про задоволення позову в повному обсязі.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, вважаючи її безпідставною. Просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржене рішення суду без змін.

Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та докази по справі, обговоривши доводи, межі та вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з врахуванням наступного.

Судом апеляційної інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивачем ПП ВІК СОЛЮШЕН 22 листопада 2021 року подало до контролюючого органу податкову декларацію з податку на додану вартість за жовтень 2021 року, відповідно до рядка 19 якої показник від`ємного значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду (рядок 17 - рядок 9 декларації) (позитивне значення) становить 7189525,00 грн. Згідно з рядком 21 декларації сума від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (рядок 19.1 + рядок 20.3 декларації) (переноситься до рядка 16.1 декларації наступного звітного (податкового) періоду) становить 7189525,00 грн (а.с. 20).

На підставі пп.20.1.4 п.20.1 ст.20, пп.75.1.2 п.75.1, пп.78.1.8 п.78.1 ст.78 та пп.200.11 ст.200 ПК України, у зв`язку із подання ПП ВІК СОЛЮШЕН податкової декларації за жовтень 2021 року з від`ємним значенням з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. грн., ГУ ДПС у Волинській області прийнято наказ від 22 грудня 2021 року №3771 Про проведення відповідно до п.п.78.1.8. п.78.1 ст.78 Податкового кодексу України документальної позапланової виїзної перевірки ПП ВІК СОЛЮШЕН щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за жовтень 2021 року від`ємного значення з податку на додану вартість. Дата початку перевірки 23 грудня 2021 року, тривалість перевірки: 5 робочих днів (а.с. 6).

З метою проведення перевірки згідно вказаного наказу працівниками ГУ ДПС у Волинській області здійснено виїзд за юридичною адресою ПП ВІК СОЛЮШЕН та ознайомлено представника ПП ВІК СОЛЮШЕН адвоката Колба С.О. цим наказом, проте представником позивача було прийнято рішення про недопуск до перевірки, про що складено відповідний акт недопуску до проведення перевірки №1972/07-02/44186356 від 28 грудня 2021 року. В акті зазначено, що недопуск зумовлений неправомірно виданим наказом та неправомірним виходом на перевірку (а.с. 7).

Вважаю вказаний наказ ГУ ДПС у Волинській області протиправним, позивач звернувся до суду з цим адміністративним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що спірний наказ видано контролюючим органом правомірно - за наявності правових та фактичних підстав, у порядку, встановленому законом, та у межах повноважень контролюючого органу.

Суд апеляційної інстанції погоджується із такими висновками суду першої інстанції, з врахуванням наступного.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Тобто, суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Відповідно до підпункту 20.1.4 пункту 20.1 ст.20 ПК України, контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Види перевірок визначені статтею 75 ПК України.

Так, згідно п.75.1 ПК України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Підпунктом 75.1.2 п.75.1 ст75 ПК України передбачено, що документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків. Документальна планова перевірка проводиться відповідно до плану-графіка перевірок.

Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з підстав, визначених цим Кодексом.

Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об`єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.

Порядок проведення документальних позапланових перевірок визначений статтею 78 ПК України.

Так, відповідно до п.78.1 ст.78 ПК України, документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких підстав:

- п.п.78.1.8 - платником подано декларацію, в якій заявлено до відшкодування з бюджету податок на додану вартість, за наявності підстав для перевірки, визначених у розділі V цього Кодексу, та/або з від`ємним значенням з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. гривень. Документальна позапланова перевірка з підстав, визначених у цьому підпункті, проводиться виключно щодо законності декларування заявленого до відшкодування з бюджету податку на додану вартість та/або з від`ємного значення з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. гривень.

Аналіз вказаної норми статті 78 Податкового кодексу України дає підстави стверджувати, що перевірка за підпунктом 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 ПК України має відмінність, застосування якої залежить від того, чи заявлено платником податку відшкодування з бюджету податку на додану вартість. Якщо так, для проведення перевірки необхідна наявність підстав, визначених у розділі V цього Кодексу. Якщо бюджетне відшкодування не заявлено - така вимога відсутня.

Матеріалами розглядуваної справи підтверджується і судом було вказано вище, що позивачем ПП ВІК СОЛЮШЕН 22.11.2021 подало до контролюючого органу податкову декларацію з податку на додану вартість за жовтень 2021 року, відповідно до рядка 19 якої показник від`ємного значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду (рядок 17 - рядок 9 декларації) (позитивне значення) становить 7189525,00 грн..

Із змісту спірного Наказу від 22.12.2021 року №3771 Про проведення відповідно до п.п.78.1.8. п.78.1 ст.78 Податкового кодексу України документальної позапланової виїзної перевірки ПП ВІК СОЛЮШЕН чітко видно, що такий наказ видано на підставі п.п.78.1.8 п.78.1 ст.78 ПК України щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за жовтень 2021 року від`ємного значення з податку на додану вартість, яке визначене з урахуванням від`ємного значення з податку на додану вартість, задекларованого у попередньому звітному періоді за жовтень 2021 року.

Тобто проведення перевірки ПП ВІК СОЛЮШЕН було зумовлено необхідністю перевірки дотримання податкового законодавства при декларуванні за жовтень 2021 року від`ємного значення з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. гривень, згідно поданої декларації від 22.11.2021 року. граничний строк подання податкової декларації за жовтень 2021 року - 20 листопада 2021 року. При цьому граничний термін проведення такої перевірки (60 календарних днів, що настають за граничним строком подання податкової декларації згідно із пунктом 200.11 статті 200 ПК України) 19 січня 2022 року.

Така перевірка не стосувалась питання щодо перевірки відшкодування з бюджету податку на додану вартість, оскільки підприємством не було заявлено до відшкодування ПДВ з бюджету.

З врахуванням наведеного, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність у відповідача правових підстав, передбачених підпунктом 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 ПК України для призначення документальної позапланової виїзної перевірки ПП ВІК СОЛЮШЕН.

При цьому, колегія суддів вказує, що зазначення у спірному наказі від 22.12.2021 року №3771 пункту 200.11 ст.200 ПК України не змінює правової суті та цільового призначення цього Наказу, оскільки цей пункт ПК України стосується в тому числі і питання щодо терміну проведення перевірки, передбаченої підпунктом 78.1.8 п.78.1 ст.78 ПК України.

Також колегія суддів зазначає, що ймовірне формування позивачем у податковій декларації за жовтень 2021 року від`ємного значення з податку на додану вартість за операціями, вчиненими після 1 січня 2017 року, не впливає на наявність законодавчих підстав для контролюючого органу щодо проведення відповідної податкової перевірки.

Крім цього, суд апеляційної інстанції зазначає, що такі питання як правомірність здійснення самого процесу проведення перевірки на підставі спірного Наказу №3771 від 22.12.2021 року, тобто питання щодо виконання контролюючим органом цього Наказу (як-то наявність направлень на перевірку, інформування Підприємства про початок проведення перевірки та вручення копії цього наказу до початку проведення перевірки) не впливають на висновки щодо правомірності та підставності видання цього Наказу.

Колегією суддів відхиляються доводи апелянта (позивача) про порушення відповідачем порядку вручення наказу, оскільки такі дії вчинені після прийняття спірного наказу та не є предметом спору у цій справі, при цьому непред`явлення наказу про проведення перевірки в розумінні пункту 81.1 статті 81 ПК України є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної перевірки або фактичної перевірки.

Право на проведення документальної перевірки надається лише у випадку, коли платникові податків до початку проведення зазначеної перевірки вручено в порядку, визначеному ст. 42 ПК України, копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки (абз. 2 п. 78.4 ПК України).

Пунктом 42.2 ст. 42 ПК України передбачено, що документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

Тобто, зобов`язання для контролюючого органу надіслання наказу суб`єкту перевірки рекомендованим листом до дня проведення перевірки стосується лише проведення планових перевірок, оскільки такий обов`язок прямо передбачений ПК України. У випадку з документальною позаплановою перевіркою контролюючий орган має право як надіслати копію наказу заздалегідь, так і особисто вручити її платникові податків у день перевірки, а саме: перед початком перевірки контролюючий орган вручає копію наказу платнику податків разом із направленням на перевірку.

Отже, обставини вручення чи не вручення наказу жодним чином не впливає на його законність, оскільки у часі відбуваються пізніше ніж видання спірного документа та є окремим предметом доказування у контексті визнання протиправних дій податкового органу щодо проведення перевірки.

Відповідно до ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Дослідивши обставини справи та проаналізувавши наведене правове регулювання спірних правовідносин, суд апеляційної інстанції приходить до переконання про те, що оскаржений позивачем Наказ відповідача №3771 від 22.12.2021 року винесено правомірно, за наявності правових та фактичних підстав, у порядку встановленому законом і у межах повноважень контролюючого органу та такий повністю відповідає вимогам, що передбачені до його змісту абзацом третім п.81.1 ст.81 ПК України, а тому відсутні підстави для його скасування, а відтак і підстави для задоволення позову.

Отже, доводи апеляційної скарги позивача не знайшли свого підтвердження, внаслідок чого у її задоволенні необхідно відмовити.

З врахуванням наведених вище норм законодавства та фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що судом першої інстанції при розгляді адміністративної справи всебічно і об`єктивно встановлено обставини справи, оскаржене рішення суду винесене з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому немає підстав для його скасування.

Суд апеляційної інстанції також зазначає, що відповідно до п.2 ч.5 ст.328 КАС України, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження).

Проаналізувавши характер спірних правовідносин, предмет доказування, склад учасників справи, та враховуючи, що дану адміністративну справу було розглянуто судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження, суд апеляційної інстанції зазначає, що дана адміністративна справа є справою незначної складності, а тому рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Керуючись ст.ст. 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Приватного підприємства ВІК СОЛЮШЕН залишити без задоволення.

Рішення Волинського окружного адміністративного суду від 18 березня 2022 року в адміністративній справі №140/16573/21 за позовом Приватного підприємства «ВІК СОЛЮШЕН» до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправним та скасування наказу залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя В. В. Гуляк
судді Н. В. Ільчишин
В. В. Святецький