Справа № 640/31040/20
Суддя: Каракашьян С.К.
Дата ухвалення: 2022-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 вересня 2022 року м. Київ № 640/31040/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Каракашьяна С.К., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1
доГоловного управління Пенсійного фонду України в м. Києві
про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 (позивач) звернулась до Окружного адміністративного суду м. Києва із позовною до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (відповідач), в якому просить суд:

«Визнати дії Головного Управління Пенсійного Фонду України в м. Києві (), що полягають у врахуванні періоду заробітної плати в Молдові з 01.01.1986 року по 31.12.1990 року, стосовно мене ОСОБА_1 ( НОМЕР_1 ), протиправними.

Зобов`язати Головне Управління Пенсійного Фонду України в м. Києві виправити помилки допущені під час нарахування пенсії ОСОБА_1 за віком, тобто, виключити період зарплат до переселення в Україну та привести розрахунки у відповідність до ст.9 Угоди між Урядом України та Урядом Республіки Молдова «Про гарантії прав громадян в галузі пенсійного забезпечення», з урахуванням оптимізації, починаючи з дати призначення пенсії з 24.05.2011 року».

На обґрунтування позовних вимог позивач зазначає про невірний порядок розрахунку належної позивачу пенсії за віком.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечує з підстав правомірності дій.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

Судом встановлено, сторонами не заперечується, ОСОБА_1 , до кінця 2000 року постійно проживала та працювала в Республіці Молдова. В листопаді 2000 року прийняла громадянство України з попередньою відмовою від громадянства Республіки Молдова у зв`язку з оформленням постійного проживання в Україні.

З 29.12.2000 року я переїхала на постійне проживання в Україну. З квітня 2001 року і до виходу на пенсію за віком у травні 2011 року працювала на території України.

ОСОБА_1 з 24.05.2011 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві та отримує пенсію за віком, обчисленої відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Позивач неодноразово зверталась до пенсійних органів із заявами, в яких просила: обчислити заробіток для призначення пенсії за період з 01.04.2001 року по 30.04.2011 року, провести оптимізацію в цьому періоді та, у зв`язку з цим, провести перерахунок пенсії та відповідні виплати починаючи з 24.05.2011 року.

Листами від 28.02.2019 №979/8-100, від 25.10.2019 №24962/Р-100 Департаментом пенсійного забезпечення Пенсійного фонду України проінформовано позивача, що розмір пенсії обчислено з урахуванням страхового стажу 36 років 6 місяців 12 днів (коефіцієнт страхового стажу - 0,36500) та заробітної плати 11450,44 грн., визначеної за період з 01.01.1986 по 31.12.1990 та за всі періоди страхового стажу з 27.01.2001 по 30.04.2011 (коефіцієнт страхового стажу складає 3,04177).

Розмір пенсії з урахуванням доплати за 16 років понаднормового стажу (239,52 грн.), станом на 01.02.2019 складає 4418,93 грн.

Також, листом від 10.04.2020 №2600-0308-8/45967 Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві повідомило, пенсію за віком обчислено виходячи із середньомісячного заробітку 13397,02 грн. визначеного за період з 01.01.1986 по 31.12.1990 згідно матеріалів пенсійної справи, та згідно індивідуальних даних про застраховану особу за період з 01.04.2001 по 30.04.2011 при загальному страховому стажі роботи 36 років 6 місяців 12 днів (страховий стаж враховано по 23.05.2011 включно), за формулою: П=3п * Кс, Зп - скоригована на індивідуальний коефіцієнт середня заробітна плата по народному господарству за 2014 - 2016рр.; Кс - коефіцієнт страхового стажу .

Розрахунок пенсії наступний з 01.04.2020: 3,04177 (індивідуальний коефіцієнт заробітної плати ) * 4404,35 грн. (середній заробіток по народному господарству за 2014-2016 рр. ) * 0,36500 (коефіцієнт стажу) = 4889,91 грн. (розмір пенсії за віком відповідно до Закону) + 262,08 грн. (доплата за понаднормативний стаж відповідно до ст.28 Закону - 16 років) = 5151,99 грн. (загальний розмір пенсії за віком відповідно до Закону).

Незгода з порядком і розміром перерахованої пенсії зумовила позивача на звернення з даним позовом до суду.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Згідно статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначає Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Згідно частини 1 статті 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Частиною 2 статті 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" визначено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно частини 1 статті 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року.

Частиною 2 статті 4 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші норми, ніж ті, що передбачені законодавством України про пенсійне забезпечення, то застосовуються норми міжнародного договору.

Згідно статті 6 Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав - учасниць Угоди враховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набуття чинності цією Угодою (пункт 2).

Обчислення пенсій проводиться з заробітку (доходу) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу (пункт 3).

Відповідно до статті 2 Угоди між Урядом України та Урядом Республіки Молдова про гарантії прав громадян в галузі пенсійного забезпечення від 29.08.1995, ратифікованої Україною 29.10.1996, яка набрала чинності для України 19.11.1996 (надалі - Угода від 29.08.1995), ця Угода поширюється на державне пенсійне забезпечення громадян, яке встановлене або буде встановлене законодавством кожної з держав. Під пенсійним забезпеченням в цій Угоді маються на увазі всі види державних пенсій, які призначаються громадянам у відповідності із законодавством України або законодавством Республіки Молдова.

Статтею 5 Угоди від 29.08.1995 передбачено, що пенсійне забезпечення громадян України і громадян Республіки Молдова та членів їх сімей здійснюється по законодавству тієї держави, на території якої вони постійно проживають.

Згідно статті 8 Угоди від 29.08.1995 при призначенні пенсії, в тому числі пенсії на пільгових умовах та за вислугу років, обчислення трудового (страхового) стажу, накопиченого у відповідності із законодавством України і законодавством Республіки Молдова, в тому числі і до вступу в дію цієї Угоди, а також на території держав, які входили до складу колишнього СРСР до 1 січня 1992 року, проводиться по законодавству держави, яка призначає пенсію.

Відповідно до статті 9 Угоди від 29.08.1995, для громадян однієї держави, які переселились на територію іншої держави і працювали після переселення, розмір пенсії обчислюється із заробітку (прибутку) після переселення, при умові дотримання мінімально потрібного періоду праці для обчислення заробітної плати при призначенні пенсії по законодавству держави переселення.

Для громадян однієї держави, які після переселення на територію іншої держави не працювали, або не відповідають умовам частини 1 цієї статті, розмір пенсії обчислюється із середньої зарплати працівника відповідної професії і кваліфікації, який зайнятий аналогічною діяльністю на час призначення пенсії тією державою, на територію якої переселились.

У разі неможливості визначення середнього заробітку у вищенаведеному порядку розмір пенсії обчислюється із середньої заробітної плати, яка склалась на час призначення пенсії на території тієї держави, куди переселився громадянин.

Судом встановлено, що після переселення з Республіки Молдова позивач працювала на території України, отже, з врахуванням вимог статті 9 Угоди від 29.08.1995, розмір пенсії повинен обчислюватись із заробітку, який позивач отримувала на території України після переселення.

Також, про відсутність підстав врахування заробітної плати за роботу на території Республіки Молдова вказує і Департамент пенсійного забезпечення в своїх листах-відповідях за звернення ОСОБА_1 .

Суд акцентує, Угода між Урядом України та Урядом Республіки Молдова про гарантії прав громадян в галузі пенсійного забезпечення від 29.08.1995 є спеціальною Угодою, тому дана Угода від 29.08.1995 підлягає застосуванню у спірних правовідносинах.

З системного аналізу вищевикладеного суд дійшов висновку про противність дій Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо врахування середньомісячного заробітку за період з 01.01.1986 по 31.12.1990 рр. при обчисленні та призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком.

Суд зазначає, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Відповідно до ч. 4 ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Тобто законодавець передбачив обов`язок суду змусити суб`єкт владних повноважень до правомірної поведінки, а не вирішувати питання, які належать до функцій і виключної компетенції останнього (дискреційні повноваження), тому втручання в таку діяльність є формою втручання в дискреційні повноваження наведеного органу та виходить за межі завдань адміністративного судочинства.

При цьому, Суд застосовує висновки Європейського суду з прав людини, викладені в рішенні від 01.07.2003 р. по справі «Суомінен проти Фінляндії», відповідно до яких, саме орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Крім того, Суд враховує правову позицію, висловлену в рішенні Європейського Суду з прав людини від 20.10.2011 р. у справі «Рисовський проти України», в якому Суд зазначив, що принцип «належного урядування», зокрема передбачає, що державні органи повинні діяти в належний і якомога послідовніший спосіб. При цьому, на них покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах. Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість уникати виконання своїх обов`язків.

З аналізу норм права, суд вважає, що ефективним захистом порушених прав позивача є зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві перерахувати призначену пенсію за віком ОСОБА_1 з розрахунку обчислення заробітку для призначення пенсії за період з 01.04.2001 по 30.04.2011, з врахуванням оптимізації, з 24.05.2011.

Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, відповідачем не доведено правомірність та обґрунтованість відмови позивачу в призначенні пенсії за вислугу років, з урахуванням вимог, встановлених частиною 2 статті 19 Конституції України та частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог та системного аналізу положень законодавства України, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 77, 139, 246, 257-263, 382 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

2. Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо врахування середньомісячного заробітку за період з 01.01.1986 по 31.12.1990 рр. при обчисленні та призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві перерахувати призначену пенсію за віком ОСОБА_1 з розрахунку обчислення заробітку для призначення пенсії за період з 01.04.2001 по 30.04.2011, з врахуванням оптимізації, з 24.05.2011.

4. Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати за сплату судового збору в розмірі 840,80 грн. (вісімсот сорок гривень 80 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві.

Рішення набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.К. Каракашьян