Справа № 620/4645/22
Суддя: Бородавкіна С.В.
Дата ухвалення: 2022-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 вересня 2022 року м. Чернігів Справа № 620/4645/22

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді - Бородавкіної С.В.,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 ) 13.07.2022 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (далі ГУПФ України в Чернігівській області), у якому просить:

- визнати протиправними дії відповідача щодо незарахування до його страхового стажу період здійснення підприємницької діяльності з 04.08.1995 по 23.07.2004;

- зобов`язати відповідача зарахувати до його страхового стажу період здійснення підприємницької діяльності з 04.08.1995 по 23.07.2004 та призначити йому пенсію за віком з 25.09.2020.

Позов мотивовано тим, що протягом спірного періоду він займався підприємницькою діяльністю та здійснював сплату страхових внесків. Наведені обставини, відповідно до положень чинного законодавства, надають право для зарахування періоду ведення підприємницької діяльності у його страховий стаж.

Ухвалою судді від 18.07.2022 поновлено позивачу строк на звернення до суду з позовом, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та встановлено відповідачу 15-денний строк з дня вручення вказаної ухвали для подання відзиву на позов.

У встановлений судом строк від відповідача відзив на позов або клопотання про продовження строку на його подання не надійшли.

Дослідивши матеріали справи, суд враховує таке.

З 04.08.1995 по 28.07.2014 позивач був зареєстрований як фізична особа-підприємець, код КВЕД 60.21.1, діяльність автомобільного регулярного транспорту (основний), що підтверджується копією свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця серії В02 №683670, інформацією про фізичну особу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с. 10, 44).

25.09.2020, після досягнення 60 років, ОСОБА_1 звернувся до ГУПФУ в Чернігівській області із заявою про призначення пенсії за віком на загальних підставах.

Отримавши відмову в призначенні пенсії, позивач звернувся до суду з позовом, у якому просив визнати незаконною відмову відповідача в призначенні йому пенсії за віком і зобов`язати ГУПФУ в Чернігівській області зарахувати страховий стаж для призначення пенсії за віком у період з 04.08.1995 по 28.02.2012 та призначити пенсію за віком з 25.09.2020.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 06.04.2021 по справі №620/51/21, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 15.09.2021, позов ОСОБА_1 задоволено частково, зобов`язано ГУПФУ в Чернігівській області повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії від 25.09.2020, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні (а.с. 17-21, 22-24).

Листом від 22.10.2021 відповідач повідомив, що на виконання рішення суду ГУПФУ в Чернігівській області розглянуто заяву ОСОБА_1 та не зарахувало до страхового стажу період ведення підприємницької діяльності з 04.08.1995 по 23.07.2004, оскільки позивачем не надано жодного документу про систему оподаткування за вищевказаний період (згідно із листом ГУДПС у Чернігівській області від 22.06.2020 №25-01-53-11-01-10 надати будь-який документ про систему оподаткування немає можливості). Одночасно зазначено, що страховий стаж позивача становить 18 років 3 місяці 28 днів (а.с. 27-28).

Вважаючи, що ГУПФУ в Чернігівській області невірно розраховано страховий стаж, ОСОБА_1 звернувся до суду з відповідним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає таке.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із статтею 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення, створенням мережі державних, комунальних приватних закладів для догляду непрацездатними.

Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

В Україні визнається і діє принцип верховенства права, Конституція України має найвищу юридичну силу, її норми є нормами прямої дії, а тому органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (стаття 8, частина друга статті 19 Основного Закону України).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 8 Закону України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон №1058) право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Частинами 1 та 2 статті 24 Закону №1058 визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до пункту 3-1 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону №1058 до страхового стажу для визначення права на призначення пенсії згідно із статтею 26 цього Закону включаються періоди ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку: з 1 січня 1998 року по 30 червня 2000 року включно, що підтверджуються довідкою про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності; з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2017 року включно, за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від сплаченого розміру (крім випадків звільнення від сплати єдиного внеску).

Відповідно до пункту 4 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637, періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, в тому числі із застосуванням фіксованого податку, з 1 січня 1998 р. по 31 грудня 2003 р. зараховуються до трудового стажу фізичних осіб - підприємців на підставі довідки про реєстрацію особи як суб`єкта підприємницької діяльності, а з 1 січня 2004 р. по 31 грудня 2017 р. за бажанням особи - за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від суми сплачених коштів.

Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Так, відповідно до пункту 2.1 вказаного Порядку, період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності підтверджується індивідуальними відомостями про застраховану особу. Для підтвердження періоду здійснення підприємницької діяльності до 01 січня 2004 року можуть прийматись інші документи про сплату страхових внесків. Періоди підприємницької діяльності за спрощеною системою оподаткування до 01 січня 2004 року, в тому числі із застосуванням фіксованого податку, можуть зараховуватись до страхового стажу також на підставі свідоцтва про сплату єдиного податку або спеціального торгового патента, або патента про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян, або довідки про реєстрацію особи як суб`єкта підприємницької діяльності за спрощеною системою оподаткування.

Аналіз вищенаведених норм дає підстави для висновку, що обов`язковою умовою для набуття особою права на зарахування до страхового стажу періодів здійснення нею підприємницької діяльності, є провадження такої діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, в тому числі із застосуванням фіксованого податку, та факт сплати страхових внесків, незалежно від їх розміру.

Відповідно до матеріалів справи відповідачем було відмовлено позивачу у призначенні пенсії відповідно до поданої 25.09.2020 заяви у зв`язку із недостатньою кількістю необхідного страхового стажу. Зокрема, ОСОБА_1 не було зараховано період провадження ним підприємницької діяльності з 04.08.1995 по 28.02.2012. При цьому, одночасно повідомлено, що страховий стаж позивача становить 18 років 3 місяці 28 днів (а.с. 14).

Під час розгляду справи №620/51/21 Чернігівським окружним адміністративним судом було досліджено наступні докази: відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань позивач зареєстрований як фізична особа-підприємець з 04.08.1995 (дата запису - 19.07.2007); відповідно до листа Головного управління ДПС у Чернігівській області від 22.06.2020 вбачається, що надати довідку про систему оподаткування за період перебування позивача на обліку як фізичної особи-підприємця, а саме: з 01.01.1998 року по 31.12.2003 немає можливості, оскільки строк зберігання особових рахунків платників податків і зборів 5 років. 04.07.1995 позивача зареєстровано, як фізичну особу-підприємця, 11.03.2013 скасовано державну реєстрацію, 15.01.2015 знято з обліку, як фізичну особу-підприємця; Індивідуальні відомості про застраховану особу, отримані з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (форма ОК-5), дані про сплату страхових внесків позивачем у період здійснення ним підприємницької діяльності з 01.01.2000 по 31.12.2003 відсутні; відповідно до Індивідуальних відомостей про застраховану особу, отриманих з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (форма ОК-5), у період з 2004 року по 2012 рік, страхові внески сплачувалися позивачем частково; відповідно до акту звірки розрахунків з Пенсійним фондом сум єдиного податку, сплаченого за 2007 рік, а також листа Головного управління Міндоходів у Чернігівській області від 20.09.2013 №3600/3/20-225.

При цьому, судом зазначено, що позивачем вчинялися дії щодо отримання документів, необхідних для призначення пенсії, з урахуванням включення до страхового стажу періоду здійснення підприємницької діяльності, а право ОСОБА_1 на встановлені законом гарантії не може бути поставлене у залежність від документів, які неможливо отримати у зв`язку з їх знищенням. Підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, але відповідачем не надано належну оцінку доказам поданих позивачем.

За наведених обставин, оскільки ГУПФУ в Чернігівській області, будучи обізнаним про неможливість надання необхідних документів самим позивачем, не скористалось правом, передбаченим Положенням про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління, затвердженим постановою Правління Пенсійного фонду України №28-2 від 22.12.2014, щодо самостійного отримання від державних органів необхідних відомостей та не вжило всіх можливих заходів щодо належного та повного виконання своїх функцій по сприянню особі в отриманні нею соціальних гарантій у вигляді призначення пенсії, з урахуванням статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України, суд зобов`язав відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії від 25.09.2020, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Повторно розглядаючи заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії, ГУПФУ в Чернігівській області відмовило в її задоволенні, оскільки у позивача не достатньо страхового стажу. Зокрема, відповідачем не зараховано до страхового стажу позивача період ведення підприємницької діяльності з 04.08.1995 по 23.07.2004, у зв`язку з тим, що ним не надано документів про систему оподаткування за вказаний період. При цьому, ГУПФУ в Чернігівській області посилалось на лист ГУДПС У Чернігівській області від 22.06.2020 №25-01-53-11-01-10 щодо того, що надати будь-який документ про систему оподаткування немає можливості.

Надаючи оцінку обставинам спору, суд ще раз наголошує, що підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а належними доказами, якими підприємець може підтвердити свій стаж, можуть бути документи про сплату страхових внесків, а саме до 01 липня 2000 - довідка Пенсійного фонду України про сплату страхових внесків, після 01 липня 2000 довідка із бази даних реєстру зарахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку.

Вказаний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 26.10.2018 по справі №643/20104/15-а.

Суд звертає увагу, що матеріали справи не містять інформації про сплату страхових внесків, а також щодо здійснення позивачем у період з 04.08.1995 по 23.07.2004 підприємницької діяльності за спрощеною системою оподаткування.

При цьому, позивачем не надано визначених законодавством торгового патенту, свідоцтва про сплату єдиного податку, патенту про сплату фіксованого розміру прибуткового податку або довідки про сплату страхових внесків, а також доказів перебування у спірний період на спрощеній системі оподаткування.

Будь-які документи, що підтверджують провадження позивачем підприємницької діяльності у спірний період за спрощеною системою оподаткування, в тому числі із застосуванням фіксованого податку, а також сплату позивачем страхових внесків до суду не надано, що дозволяє дійти висновку, що сам лише факт реєстрації позивача фізичною особою-підприємцем без підтвердження сплати ним відповідних внесків, не може бути достатньою підставою для зарахування позивачу до його страхового стажу періоду підприємницької діяльності з 04.08.1995 по 23.07.2004.

Враховуючи наведене, у суду відсутні підстави вважати, що позивач будучи фізичною особою-підприємцем в період з 04.08.1995 по 23.07.2004 перебував на спрощеній системі оподаткування та сплачував страхові внески.

За наведених обставин, у відповідача не було підстав зараховувати до страхового стажу позивача для призначення пенсії періоду підприємницької діяльності з 04.08.1995 по 23.07.2004.

Відповідно до статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до частин першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити.

Керуючись статтями 227, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту. Апеляційна скарга подається безпосередньо до адміністративного суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 15 вересня 2022 року.

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ).

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (, вул. П`ятницька, 83-а, м. Чернігів, 14000).

Суддя С.В. Бородавкіна