Справа № 640/9730/22
Суддя: Василенко Ярослав Миколайович
Дата ухвалення: 2022-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/9730/22 Головуючий у 1-й інстанції: Маруліна Л.О.
Суддя-доповідач: Василенко Я.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2022 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Василенка Я.М.,

суддів Ганечко О.М., Кузьменка В.В.,

за участю секретаря Шляги А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 22.07.2022 у справі за адміністративним позовом акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» до Центрального відділу державної виконавчої служби у м. Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), правонаступником якого є Перший Правобережний відділ державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпра) про визнання протиправною та скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

Акціонерне товариство «Комерційний банк «Приватбанк» звернулось до суду першої інстанції з позовом, в якому просило:

- визнати протиправною та скасувати постанову заступника начальника відділу Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Олійник І.В. від 14.06.2022 у виконавчому провадженні № 57164849 про накладення штрафу.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 22.07.2022 у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням акціонерне товариство «Комерційний банк «Приватбанк» звернулось із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення, як таке, що прийняте із порушенням норм матеріального і процесуального права, та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового процесу, які з`явились у судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 06.09.2018 до Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) надійшла заява товариства з обмеженою відповідальністю «Істейтглобал» про примусове виконання рішення, а саме, ухвали Господарського суду Дніпропетровської області про забезпечення позову від 31.08.2018 у справі № 904/3898/18, якою заборонено, зокрема, АТ КБ «ПриватБанк» вживати будь-яких заходів щодо звернення стягнення на предмет застави згідно з договором від 15.12.2016 № DNHSLNI03662/DZ.

Постановою державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Куземи Я.Г. відкрито виконавче провадження № 57164849, боржником визначено АТ КБ «ПриватБанк». Зокрема, пунктом 2 резолютивної частини постанови боржнику заборонено вживати будь-яких заходів щодо звернення стягнення на предмет застави згідно договору від 15.12.2016 № DNHSLNI03662/DZ.

Постановою державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Куземи Я.Г. від 20.02.2019 закінчено виконавче провадження №57164849 на підставі пункту 9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» з підстав виконання рішення фактично в повному обсязі відповідно до вимог виконавчого документа.

Згідно з витягу про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна від 06.06.2022, 23.05.2022 зареєстровано обтяження на підставі, зокрема, договору від 15.12.2016 № DNHSLNI03662/DZ; обтяжувачем якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», боржником - ТОВ «Істейтглобал».

13.06.2022 до Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) надійшла заява товариства з обмеженою відповідальністю «Істейтглобал», в якій заявник просить вжити заходів реагування, передбачених частиною 3 статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» (зокрема скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження та зобов`язати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом з урахуванням фактичного порушення (невиконання судового рішення тощо)).

В свою чергу, заяву обґрунтовано невиконанням АТ КБ «ПриватБанк» вимог ухвали Господарського суду Дніпропетровської області про забезпечення позову від 31.08.2018 року у справі № 904/3898/18, якою заборонено АТ КБ «ПриватБанк» вживати будь-яких заходів щодо звернення стягнення на предмет застави згідно з договором від 15.12.2016 № DNHSLNI03662/DZ, про що долучено вищевказаний витяг про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна від 06.06.2022.

Зокрема, заявником вказано, що в порушення частини 4 статті 63 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем не складено відповідного акта про доведення до відома боржника резолютивної частини рішення про заборону вчиняти певні дії, що передує винесенню постанови про закінчення виконавчого провадження.

Постановами начальника Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Лисенком Д.Б. від 13.06.2022 ВП 57164849 з підстав надходження заяви стягувача передано та прийнято виконавче провадження № 57164849.

Постановою про результати перевірки від 14.06.2022 за заявою ТОВ «Істейтглобал», проведеною начальником Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Лисенком Д.Б., перевірку виконавчого провадження №57164849 завершено; визнано дії державного виконавця Куземи Я.Г. передчасними та неправомірними; постанову про закінчення виконавчого провадження від 20.02.2019 ВП 57164849 скасовано; зобов`язано заступника начальника відділу Олійник І.В. провести по виконавчому провадженню №57164849 виконавчі дії в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження»; постанову направити сторонам виконавчого провадження; роз`яснено порядок оскарження постанови.

Постановою заступника начальника відділу Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Олійник І.В. від 14.06.2022 на виконання постанови про результати перевірки від 14.06.2022 відновлено виконавче провадження №57164849.

Постановою заступника начальника відділу Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Олійник І.В. від 14.06.2022 накладено штраф на боржника АТ КБ «ПриватБанк» у розмірі 5100 грн. з підстав невиконання виконавчого документа та складено вимогу виконавця від 14.06.2022 про необхідність вжиття боржником заходів щодо усунення наслідків невиконання вимог ухвали Господарського суду Дніпропетровської області про забезпечення позову від 31.08.2018 у справі №904/3898/18, якою заборонено АТ КБ «ПриватБанк» вживати будь-яких заходів щодо звернення стягнення на предмет застави згідно з договором від 15.12.2016 № DNHSLNI03662/DZ у триденний строк з дня отримання Вимоги, попереджено про кримінальну відповідальність за умисне невиконання рішення суду, що набрало законної сили.

Згідно відомостей з офіційного сайту «Судова влада» 20.06.2022 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до ТОВ «Істейтглобал» про звернення стягнення на предмет застави за договором застави майна від 15.12.2016 №DNHSLNI03662/DZ (справа №904/1575/22).

Зокрема, 01.07.2022 АТ КБ «ПриватБанк» в межах справи №904/3898/18 звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області із скаргою на дії та рішення посадових осіб органу державної виконавчої служби у виконавчому провадженні №57164849 з примусового виконання ухвали Господарського суду Дніпропетровської області про забезпечення позову від 31.08.2018 у справі №904/3898/18, згідно з прохальною частиною якої просить: визнати протиправними дії начальника Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Лисенка Д.Б. щодо передачі та прийняття виконавчого провадження; скасувати постанову від 13.06.2022 про передачу виконавчого провадження №57164849; скасувати постанову від 13.06.2022 про прийняття виконавчого провадження №57164849; визнати протиправними дії заступника начальника відділу Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Олійник І.В. щодо відновлення виконавчого провадження №57164849 та скасувати постанову від 14.06.2022 про відновлення виконавчого провадження № 57164849.

Згідно з відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень, ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 06.07.2022 у справі № 904/3898/18 відкладено вирішення питання про прийняття до розгляду скарги АТ КБ «ПриватБанк» на дії начальника Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Лисенка Д.Б. та заступника начальника відділу Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Олійник І.В. до повернення справи № 904/3898/18 до Господарського суду Дніпропетровської області.

З огляду на незгоду із постановою заступника начальника відділу Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Олійника І.В. від 14.06.2022 у виконавчому провадженні № 57164849 про накладення штрафу, позивач звернувся до суду першої інстанції з даним позовом за захистом своїх прав.

Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що державним виконавцем правомірно винесено оскаржувану постанову про накладення штрафу, оскільки позивачем вчинялись дії, які суперечать ухвалі Господарського суду Дніпропетровської області про забезпечення позову від 31.08.2018 у справі № 904/3898/18, якою заборонено, зокрема, АТ КБ «ПриватБанк» вживати будь-яких заходів щодо звернення стягнення на предмет застави згідно з договором від 15.12.2016 № DNHSLNI03662/DZ.

Апелянт у своїй скарзі зазначає, що оскаржуване рішення прийнято судом першої інстанції з ненаданням належної оцінки нормам чинного законодавства, що призвело до прийняття невірного рішення, судом порушено правильність застосування норм матеріального та процесуального права та правової оцінки обставин у справі. Зокрема, апелянт зазначає, що він є боржником у виконавчому провадженні № 57164849, яке протиправно відновлено відповідачем, внаслідок чого винесено оскаржувану постанову, зокрема, з порушенням строку її прийняття, встановленого Законом України «Про виконавче провадження».

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції та вважає доводи апелянта безпідставними, враховуючи наступне.

Відповідно до статті 1 Закону України від 02.06.2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (із змінами і доповненнями) (далі - Закон № 1404) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 3 Закону №1404 відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, ухвал, постанов судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом.

Частиною 1, пунктами 16, 18 частини 3 статті 18 Закону № 1404 встановлено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом; вимагати від матеріально відповідальних і посадових осіб боржників - юридичних осіб або боржників - фізичних осіб надання пояснень за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження.

Відповідно до частини 1, пункту 1 частини 2, пункту 22 частини 3 статті 18 Закону №1404 виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний: 1) здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Згідно з пунктом 1 частини третьої, абзацом 1 частини четвертої статті 18 Закону №1404 виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону.

Вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.

Пунктом 1 частини 5 статті 19 Закону №1404 передбачено, що боржник зобов`язаний утримуватися від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення.

Статтею 63 Закону №1404 встановлено порядок виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення.

Відповідно до частин першої, другої, четвертої статті 63 Закону №1404 за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Виконавець під час виконання рішення про заборону вчиняти певні дії або про утримання від вчинення певних дій доводить до відома боржника резолютивну частину такого рішення, про що складає відповідний акт. Після складення акта виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Частиною першою статті 75 Закону №1404 встановлено розміри штрафу, які застосовуються виконавцем: на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Системний аналіз викладених правових норм свідчить про те, що правовою підставою для накладення державним виконавцем на боржника штрафу у межах виконавчого провадження є невиконання ним судового рішення без поважних причин. Поважними причинами невиконання боржником рішення можуть бути визнані лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення боржника, пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для виконання рішення у встановлений виконавцем строк та повинні бути підтверджені належними доказами.

При цьому, застосування такого заходу реагування як винесення постанови про накладення штрафу, є обов`язком державного виконавця і націлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження, як завершальної стадії судового провадження.

Притягаючи боржника до відповідальності за невиконання рішення у виконавчому провадженні і накладаючи на нього штраф виконавець (державний чи приватний) зобов`язаний ретельно дослідити всі обставини справи, зокрема належним чином перевірити факт невиконання боржником його обов`язків та встановити причини їх невиконання або неналежного виконання.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 23.05.2018 у справі № 537/3986/16-а.

Отже, постанову про накладення штрафу державним виконавцем може бути винесено лише після перевірки виконання такого рішення та у разі невиконання боржником судового рішення без поважних причин.

Під час примусового виконання рішення активні дії щодо виконання рішення суду мають вчинятися не лише боржником, але й виконавцем в межах повноважень.

Постанова про накладення штрафу є своєрідним примусовим заходом для боржника, водночас, така постанова має бути вмотивованою.

З матеріалів справи вбачається, що виконавчим документом, що перебуває на примусовому виконанні відповідача у межах виконавчого провадження № 57164849 є ухвала Господарського суду Дніпропетровської області від 31.08.2018 року у справі № 904/3898/18 про забезпечення позову, якою заборонено АТ КБ «ПриватБанк» вживати будь-яких заходів щодо звернення стягнення на предмет застави згідно Договору від 15.12.2016 № DNHSLNI03662/DZ.

Згідно з відомостями Єдиного державного реєстру судових рішень та свідчень представника позивача у судовому засіданні 21.07.2022, ухвала суду від 31.08.2018 у справі № 904/3898/18 не є скасованою, набрала законної сили. Зокрема, судове рішення за результатами розгляду справи № 904/3898/18, станом на день винесення відповідачем оскаржуваної постанови про накладення штрафу, не прийнято.

Відповідно до частин 1, 2 статті 18 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Отже, заборона АТ КБ «ПриватБанк» вживати будь-яких заходів щодо звернення стягнення на предмет застави згідно договору від 15.12.2016 №DNHSLNI03662/DZ на день виникнення спірних правовідносин, що є предметом розгляду справи № 640/9730/22, є чинною, та закінчення виконавчого провадження відповідною постановою від 20.02.2019 року, яку винесено у виконавчому провадженні № 57164849, обов`язок АТ КБ «ПриватБанк» щодо утримання від вчинення дій, заборонених ухвалою про забезпечення позову, не нівелює.

Зокрема, в силу чинності такої заборони, встановленої судовим рішенням, яке набрало законної сили, не порушують права АТ КБ «ПриватБанк» на звернення до суду із позовом про звернення стягнення на предмет застави, а лише обмежують в силу частини першої статті 18 Господарського процесуального кодексу України на період чинності ухвали суду від 31.08.2018 у справі № 904/3898/18 про забезпечення позову.

В свою чергу, позивачем не надано доказів, які б підтверджували скасування заходів забезпечення позову в порядку статті 145 Господарського процесуального кодексу України з ініціативи суду або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Разом з тим, з матеріалів виконавчого провадження № 57164849 судом першої інстанції було встановлено, що АТ КБ «ПриватБанк» всупереч вимог ухвали суду від 31.08.2018 у справі № 904/3898/18 про забезпечення позову 23.05.2022 вчинено дії з реєстрації обтяження на підставі, зокрема, договору від 15.12.2016 року №DNHSLNI03662/DZ, обтяжувачем якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», боржником - ТОВ «Істейтглобал», що підтверджується витягом про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна від 06.06.2022, долученим до заяви ТОВ «Істейтглобал» - стягувача у виконавчому провадженні № 57164849 та який набув статусу стягувача відповідно до ухвали від 31.08.2018 у справі № 904/3898/18 про забезпечення позову.

Встановлені обставини не заперечуються позивачем, зокрема, останнім продовжуються вчинятися дії, які суперечать судовому рішенню, яке набрало законної сили, шляхом подання 20.06.2022 позову до Господарського суду Дніпропетровської області про звернення стягнення на підставі договору від 15.12.2016 №DNHSLNI03662/DZ.

Таким чином, матеріали виконавчого провадження та долучені позивачем докази до матеріалів справи свідчать про порушення позивачем вимог виконавчого документа, що встановлено відповідачем під час прийняття оскаржуваної постанови від 14.06.2022 про накладення штрафу згідно її мотивувальної частини.

Щодо посилань апелянта на протиправність відновлення виконавчого провадження №57164849 та інших виконавчих дії, проведених в межах здійснення перевірки правильності закінчення виконавчого провадження № 571464849, колегія суддів зазначає, що останні, як і відповідні рішення відповідача, не є предметом розгляду справи № 640/9730/22, та заявлені до вирішення позивачем у межах скарги, поданої у справі № 904/3898/18, питання прийняття якої до розгляду відкладено згідно з ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 06.06.2022.

Враховуючи викладене, в межах справи № 640/9730/22, у суду відсутні правові підстави для перевірки, дослідження та надання оцінки діям та рішенням відповідача, вчинених на відновлення виконавчого провадження № 571464849.

Разом з тим, як вірно було враховано судом першої інстанції, частиною 1 статті 41 Закону №1404 передбачено, що у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення.

Крім того, право начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень, скасування рішень державного виконавця у разі, якщо вони суперечать вимогам закону, передбачено статтею 74 Закону №1404, процедуру чого деталізовано Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 02.04.2012 за № 489/20802 (далі також - Інструкція).

В свою чергу, посилання апелянта на те, що виконавче провадження з примусового виконання ухвали про забезпечення позову не підлягає відновленню в силу положень Закону №1404 є помилковим, оскільки останні не містять застережень щодо заборони відновлення виконавчого провадження з примусового виконання окремих видів виконавчих документів.

Крім того, доводи апелянта щодо винесення оскаржуваної постанови у закінченому виконавчому провадженні спростовуються матеріалами справи та матеріалами виконавчого провадження, так як постанову про закінчення виконавчого провадження №57164849 від 20.02.2019 скасовано постановою начальника Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Лисенком Д.Б. про результати перевірки від 14.06.2022, яка є чинною станом на день розгляду справи № 640/9730/22 та станом на день винесення оскаржуваної постанови про накладення штрафу.

Отже, враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що постанова заступника начальника відділу Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Олійника І.В. від 14.06.2022 у виконавчому провадженні № 57164849 про накладення штрафу є правомірною та скасуванню не підлягає.

При цьому, проаналізувавши вказані вище та всі інші доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вони не спростовують правильності висновків суду першої інстанції щодо відсутності правових підстав для задоволення позову та вважає, що судом першої інстанції повно встановлено фактичні обставини справи, правильно визначено норми матеріального і процесуального права, які підлягають застосуванню, з дотриманням вимог ст. 159 КАС України.

Крім того, як зазначено у постанові Верховного Суду від 26.06.2018 у справі № 127/3429/16-ц, Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», §58, рішення від 10.02.2010).

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийняв законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Апелянт не надав до суду належних доказів, що б підтверджували факт протиправності рішення суду першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів вирішила згідно ст. 316 КАС України залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 244, 250, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 22.07.2022 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, встановлені ст.ст. 328-331 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Василенко Я.М.

Судді: Ганечко О.М.

Кузьменко В.В.