Справа № 160/9132/22
Суддя: Захарчук-Борисенко Наталія Віталіївна
Дата ухвалення: 2022-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 вересня 2022 року Справа № 160/9132/22
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Захарчук-Борисенко Н. В.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-
30.06.2022 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому просить:
- у відмові нарахування та не виплаті з 01.06.2022 року ОСОБА_2 щомісячної доплати до пенсії в сумі 2 000,00 грн., згідно постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 року № 713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб»;
- у відмові нарахування та виплаті доплати(заборгованості) яка склалася з 01.12.2019 року по 31.05.2022 року з урахуванням щомісячної доплати з 01.07.2021 року у сумі 2 000 грн., згідно постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 року № 713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб»;
- у здійсненні невідкладної виплати заборгованості ОСОБА_2 яка виникла з 01.12.2019 року по день проведення перерахунку пенсії.
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області:
- невідкладно здійснити обчислення, нарахування різниці (заборгованості) в пенсійному забезпеченні за період з 01.12.2019 року за кожен наступний місяць по 31.05.2022 року, день проведення перерахунку пенсії ОСОБА_1 , відповідно до довідки про розмір грошового забезпечення у сумі 17 169,26 грн, за № 33/24/С-2823 від 12.07.2021 року, яка надана Державною установою «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Дніпропетровській області» з урахуванням:
- щомісячної доплати з 01.07.2021 року без обмеження яке встановлюється у межах максимального розміру пенсії, згідно постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 року № 713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб» - у сумі 2 000 грн., в повному обсязі без будь яких обмежень;
- індексації з 01.03.2022 року, згідно постанови Кабінету Міністрів України № 118 «Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році» із розрахунку (12 018,48(основний розмір пенсії)* 0,140(коефіцієнт індексації) = 1 682,59) - у сумі 1 682,59 гривень, у розмірі її фактичного нарахування в повному обсязі без будь яких обмежень;
із розрахунку в такому вигляді:
грудень 2019 - підлягає виплаті 12 018,48 грн., фактично виплачено 5 293,13 грн., сума доплати складає 6 725,35 грн.;
січень 2020 - підлягає виплаті 12 018,48 грн., фактично виплачено 5 293,13 грн., сума доплати складає 6 725,35 грн.;
лютий 2020 - підлягає виплаті 12 018,48 грн., фактично виплачено 5 293,13 грн., сума доплати складає 6 725,35 грн.;
березень 2020 - підлягає виплаті 12 018,48 грн., фактично виплачено5 293,13 грн., сума доплати складає 6 725,35 грн.;
квітень 2020 - підлягає виплаті 12 018,48 грн., фактично виплачено 5 293,13 грн., сума доплати складає 6 725,35 грн.;
травень 2020 - підлягає виплаті 12 018,48 грн., фактично виплачено 5 293,13 грн., сума доплати складає 6 725,35 грн.;
червень 2020 - підлягає виплаті 12 018,48 грн., фактично виплачено 5 293,13 грн., сума доплати складає 6 725,35 грн.;
липень 2020 - підлягає виплаті 12 018,48 грн., фактично виплачено 5 293,13 грн., сума доплати складає 6 725,35 грн.;
серпень 2020 - підлягає виплаті 12 018,48 грн., фактично виплачено 5 293,13 грн., сума доплати складає 6 725,35 грн.;
вересень 2020 - підлягає виплаті 12 018,48 грн., фактично виплачено 5 293,13 грн., сума доплати складає 6 725,35 грн.;
жовтень 2020 - підлягає виплаті 12 018,48 грн., фактично виплачено 5 293,13 грн., сума доплати складає 6 725,35 грн.;
листопад 2020 - підлягає виплаті 12 018,48 грн., фактично виплачено 5 293,13 грн., сума доплати складає 6 725,35 грн.;
грудень 2020 - підлягає виплаті 12 018,48 грн., фактично виплачено 5 293,13 грн., сума доплати складає 6 725,35 грн.;
січень 2021 - підлягає виплаті 12 018,48 грн., фактично виплачено 5 293,13 грн., сума доплати складає 6 725,35 грн.;
лютий 2021 - підлягає виплаті 12 018,48 грн., фактично виплачено 5 293,13 грн., сума доплати складає 6 725,35 грн.;
березень 2021 - підлягає виплаті 12 018,48 грн., фактично виплачено 5 293,13 грн., сума доплати складає 6 725,35 грн.;
квітень 2021 - підлягає виплаті 12 018,48 грн., фактично виплачено 5 293,13 грн., сума доплати складає 6 725,35 грн.;
травень 2021 - підлягає виплаті 12 018,48 грн., фактично виплачено 5 293,13 грн., сума доплати складає 6 725,35 грн.;
червень 2021 - підлягає виплаті 12 018,48 грн., фактично виплачено 5 293,13 грн., сума доплати складає 6 725,35 грн.;
липень 2021 - підлягає виплаті (12 018,48(основний розмір пенсії)+2000(щомісячна доплата згідно постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 року № 713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб») = 14 018,48 грн, фактично виплачено 7 293,13 грн., сума доплати складає 6 725,35 грн.;
серпень 2021 підлягає виплаті 14 018,48 грн., фактично виплачено 7 293,13 грн., сума доплати складає 6 725,35 грн.;
вересень 2021 - підлягає виплаті 14 018,48 грн., фактично виплачено 7 293,13 грн., сума доплати складає 6 725,35 грн.;
жовтень 2021 - підлягає виплаті 14 018,48 грн., фактично виплачено 7 293,13 грн., сума доплати складає 6 725,35 грн.;
листопад 2021 - підлягає виплаті 14 018,48 грн., фактично виплачено 7 293,13 грн., сума доплати складає 6 725,35 грн.;
грудень 2021 - підлягає виплаті 14 018,48 грн., фактично виплачено 7 293,13 грн., сума доплати складає 6 725,35 грн.;
- січень 2022 - підлягає виплаті 14 018,48 грн., фактично виплачено 7 293,13 грн., сума доплати складає 6 725,35 грн.;
- лютий 2022 - підлягає виплаті 14 018,48 грн., фактично виплачено 7 293,13 грн., сума доплати складає 6 725,35 грн.;
- березень 2022 - підлягає виплаті (12 018,48 (основний розмір пенсії) + 2000 (щомісячна доплата згідно постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 року № 713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб») + 1 682,59 грн.(індексація згідно постанови Кабінету Міністрів України №118 «Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році» від 16 лютого 2022 року, з суми 70% грошового забезпечення) = 15 701,07) - 15 701,07 грн, фактично виплачено 8 034,17 грн., сума доплати складає 7 666,90 грн;
- квітень 2022 - підлягає виплаті 15 701,07 грн, фактично виплачено 8 034,17 грн., сума доплати складає 7 666,90 грн.;
- травень 2022 - підлягає виплаті 15 701,07 грн, фактично виплачено 8 034,17 грн., сума доплати складає 7 666,90 грн.
Ухвалою суду від 04.07.2022 року відкрито спрощене провадження у справі №160/9132/22 без виклику учасників справи, у письмовому провадженні. Встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії цієї ухвали.
Ухвала суду про відкриття провадження у справі отримана відповідачем 13.07.2022 року, що підтверджується розпискою про отримання копії ухвали, однак у строк, встановлений судом, відзиву на позов або клопотання про продовження строку на його подання до суду не надходило. Відтак, наявні підстави для розгляду адміністративної справи в порядку письмового провадження, за наявними матеріалами (ч. 6 ст. 162 КАС України).

Згідно зі ст. 258 КАС України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

За приписами ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Відповідно до вимог ст. ст. 258, 262 КАС України справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини.

Позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримує пенсію відповідно до положень Закону України №2262-ХІІ від 09.04.1992 року "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.04.2022 року у справі №160/24784/21 визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо непроведення перерахунку та виплати пенсії ОСОБА_1 з 01.12.2019 року на підставі довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії від 12.07.2021 року №33/24-/С-2823, виданої Державною установою «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Дніпропетровській області», починаючи з 01.12.2019 року, із виплатою різниці між фактично отриманою та належною до сплати суми пенсії за період з 01.12.2019 року до моменту здійснення перерахунку пенсії, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.12.2019 року на підставі довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії від 12.07.2021 року № 33/24-/С-2823, виданої Державною установою «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Дніпропетровській області», з урахуванням основних і додаткових видів грошового забезпечення у загальній сумі 17169,26 грн., із виплатою різниці між фактично отриманою та належною до сплати суми пенсії за період з 01.12.2019 року до моменту здійснення перерахунку пенсії.

17.05.2022 року позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії згідно з рішенням суду та листом від 15.06.2022 року за вих. №17249-11948/Ц-01/8-0400/22 відповідач повідомив, що на виконання рішення суду проведено перерахунок пенсії позивача з урахуванням індексації, в результаті чого доплата за період з 01.12.2019 року по 31.05.2022 року становить 182 585,15 грн. Листом також проінформовано позивача, що нараховані на виконання рішення суду кошти виплачуються в межах затверджених бюджетних призначень, водночас бюджет ПФУ на 2022 рік не затверджено, з огляду на що доплату за рішенням суду буде здійснено після надходження бюджетних асигнувань. З 01.06.2022 року виплата пенсії позивачу здійснюється у розмірі 13 701,07 грн., який обчислено на виконання рішення суду та з урахуванням Постанови №118. Щодо виплати щомісячної доплати в розмірі 2 000,00 грн., повідомлено позивача, що відсутні підстави для її встановлення.

Вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивач звернувся до суду з даним позовом.

При цьому фактично вимоги позивача зводяться до оскарження протиправної бездіяльності відповідача, яка полягає у невиконанні останнім рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.04.2022 року у справі №160/24784/21 належним чином, а також до оскарження відмови відповідача у нарахуванні та виплаті позивачеві щомісячної доплати до пенсії у розмірі 2000,00 грн. на підставі Постанови КМУ від 14.07.2021 року №713.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд враховує наступні обставини та приписи законодавства.

Щодо вимоги позивача зобов`язати пенсійний орган нарахувати та виплатити позивачеві щомісячну доплату до пенсії у розмірі 2000,00 грн. на підставі Постанови КМУ від 14.07.2021 року №713, суд зазначає наступне.

Правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, осіб начальницького і рядового складу Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, регулює Закон України від 09.04.1992 року №2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (надалі - Закон №2262-ХІІ).

Частиною 3 статті 43 Закону №2262-ХІІ передбачено, що пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Частина 18 статті 43 Закону №2262-ХІІ встановлює, що у разі якщо на момент призначення або виплати пенсії відбулася зміна розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення та/або були введені для зазначених категорій осіб нові щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії у розмірах, встановлених законодавством, пенсія призначається з урахуванням таких змін та/або нововведень, а призначена пенсія підлягає невідкладному перерахунку.

Згідно з ч. 4 статті 63 Закону №2262-XII усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

Порядок проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року №45 (далі по тексту - Порядок №45).

Пунктом 1 Порядку №45 передбачено, що перерахунок раніше призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" пенсій проводиться у разі прийняття рішення Кабінетом Міністрів України про зміну розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення для відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за Законом, або у зв`язку із введенням для них нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, установлених законодавством.

30 серпня 2017 року Кабінет Міністрів України прийняв Постанову № 704, якою збільшив розмір грошового забезпечення військовослужбовців.

Відповідно до п. 10 Постанови № 704 (із змінами, внесеними згідно з Постановою №103) ця постанова набирає чинності з 01.03.2018 року.

14.07.2021 року прийнято постанову Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 року №713 "Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб" (далі - Постанова №713).

Підпунктом 1 Постанови №713 установлено з 1 липня 2021 року особам, яким призначено пенсію до 1 березня 2018 року відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (крім військовослужбовців строкової служби), до розмірів їх пенсій, визначених відповідно до статей 13, 21 і 36 Закону станом на 1 березня 2018 року, щомісячну доплату в сумі 2000 гривень, яка враховується під час подальших підвищень розмірів пенсій, визначених відповідно до статей 13, 21 і 36 Закону.

Особам, яким призначено (поновлено) пенсію після 1 березня 2018 року, розмір якої обчислено відповідно до статей 13, 21 і 36 Закону (крім військовослужбовців строкової служби) з грошового забезпечення, визначеного станом на 1 березня 2018 року або до цієї дати, встановлюється щомісячна доплата, передбачена абзацом першим цього пункту.

У разі коли пенсія особам, зазначеним в абзацах першому і другому цього пункту, переглядалася (перераховувалася) після 1 березня 2018 року, щомісячна доплата, встановлена абзацами першим і другим цього пункту, не виплачується, крім випадків, коли розмір пенсії після такого перегляду (перерахунку) збільшився менше ніж на 2000 гривень. Якщо сума збільшення пенсії під час її перегляду (перерахування) не досягала 2000 гривень, щомісячна доплата, передбачена абзацом першим цього пункту, встановлюється в сумі, якої не вистачає до зазначеного розміру.

Позивач наполягає на тому, що розмір його пенсії після 01.03.2018 року не змінювався.

Так, на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.04.2022 року по справі № 160/24784/21 ГУ ПФУ в Дніпропетровській області з 01.12.2019 року пенсію позивача перераховано у розмірі 70% суми грошового забезпечення на підставі оновленої довідки ДУ «ТМО МВС України по Дніпропетровській області».

Водночас, суд звертає увагу, що проведений перерахунок пенсії здійснено не з підстави винесення постанови уряду щодо проведення перерахунку пенсії чи зміни складових грошового забезпечення, а для відновлення порушеного права позивача на отримання пенсії з 70% грошового забезпечення, визначеного у відповідній довідці на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.04.2022 року по справі №160/24784/21.

При цьому, проведений перерахунок пенсії у розумінні Постанови №713 полягає у перерахунку, проведеному не з метою усунення порушення права особи на належний розмір пенсії, а її перерахунок у зв`язку із зміною складових грошового забезпечення чи інших показників основного розміру пенсії.

Натомість, такий перерахунок пенсії не проводився, а розмір пенсії позивача залишається незмінним, а тому відповідачем було протиправно відмовлено позивачу у нарахуванні доплати до пенсії згідно з Постановою №713.

Визначаючись із належним способом захисту порушеного права позивача, суд вважає, що у даному випадку зобов`язання відповідача провести перерахунок та виплату пенсії позивача із включенням щомісячної доплати у розмірі 2000,00 гривень згідно з Постановою №713 починаючи з 01 липня 2021 року та з урахуванням раніше виплачених сум забезпечить ефективне поновлення порушених прав позивача та надасть гарантію остаточного вирішення спору.

При цьому вимога позивача про зобов`язання відповідача здійснити виплату заборгованості з урахуванням щомісячної доплати у розмірі 2000,00 грн. не підлягає задоволенню, оскільки є передчасною.

Матеріали справи не містять доказів заборгованості з виплати пенсії позивача за період з 01.07.2021 року до моменту здійснення перерахунку та будь-якого рішення або іншого волевиявлення суб`єкта владних повноважень, що свідчили б про намір обмеження пенсійних виплат позивачу у майбутньому.

Убезпечення в майбутньому обмеження виплати пенсії не узгоджуються із завданнями адміністративного судочинства, у зв`язку з чим дана вимога позивача задоволенню не підлягає.

Щодо вимог позивача, які випливають із дій/бездіяльності відповідача під час виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.04.2022 року по справі № 160/24784/21, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання; держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Згідно зі ст. 370 КАС України та ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами; невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Конституційний Суд України неодноразово зазначав у своїх рішеннях, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (п. 2 мотивувальної частини рішення від 13.12.2012 року № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (п. 3 мотивувальної частини рішення від 25.04.2012 року № 11-рп/2012).

На цій підставі слід дійти висновку, що невиконання судового рішення, яке набуло законної сили, або надання йому переоцінки суперечить принципу верховенства права, складовою якого є принцип правової визначеності; суд, за загальним правилом, не повинен брати до уваги посилання сторони у справі в обґрунтування своєї позиції на фактичні обставини, виникнення яких стало наслідком невиконання такою стороною судового рішення, що набуло законної сили.

Аналогічний висновок сформульований Верховним Судом, зокрема, у постановах від 18.10.2018 року у справі № 638/643/17, від 18.04.2019 року у справі № 808/2291/16, від 21.11.2019 року у справі №344/8720/16-а, від 29.11.2019 року у справі № 805/5043/15-а, від 20.02.2020 року у справі №15/6834/15 та від 18.02.2022 року у справі № 520/3601/19.

При цьому суд наголошує, що в адміністративному судочинстві обов`язковість виконання судового рішення має особливо важливе значення, оскільки, виходячи із завдань адміністративного судочинства щодо ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, судовий захист може вважатися ефективним лише за умови своєчасного та належного виконання судового рішення, зазвичай, боржником в якому є держава в особі її компетентних органів, а тому, адміністративні суди, які, здійснюючи судовий контроль та застосовуючи інші пов`язані процесуальні засоби, повинні максимально сприяти реалізації конституційної засади обов`язковості судового рішення.

Суд також зазначає, що відповідно до ст. 24 Угоди про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з іншої сторони (Угоду ратифіковано із заявою Законом № 1678-VII від 16.09.2014 року) сторони домовились надалі розвивати судове співробітництво у цивільних та кримінальних справах, повною мірою використовуючи відповідні міжнародні і двосторонні документи та ґрунтуючись на принципах юридичної визначеності і праві на справедливий суд.

Крім того, у доповіді, схваленій Венеційською Комісією на 86-му пленарному засіданні (Венеція, 25- 26 березня 2011 року), зазначається, що принцип юридичної визначеності є істотно важливим для питання довіри до судової системи та верховенства права. Він є істотно важливим також і для плідності бізнесової діяльності, з тим щоб генерувати розвиток та економічний поступ (пункт 44).

Суд також враховує сформовані та вже усталені позиції ЄСПЛ стосовно виконання судових рішень, які полягають у наступному: право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції («Шмалько проти України», заява № 60750/00, пункт 43). Суд також виходить з того, що важко уявити, щоб п. 1 ст. 6 Конвенції детально описував процедурні гарантії, які надано сторонам, - справедливість, відкритість і оперативність проваджень, - і не передбачав би гарантій виконання судових рішень протоколу («Бурдов проти Росії», заява №589498/00, пункт 34).

Суд враховує позицію ЄСПЛ, сформовану, зокрема у справах «Hornsby v. Greece» (заява № 18357/91, пункт 40), «Деркач та Палек проти України» (заяви № 34297/02 та №39574/02, пункт 18): право на суд, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін; ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок; право на звернення до суду також передбачає практичне виконання остаточних, обов`язкових для виконання судових рішень, які в державах, що поважають принцип верховенства права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду стороні у провадженні; виконання судового рішення, яке набрало законної сили підлягає обов`язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов`язок («Immobiliare Saffi v. Italy», заява № 22774/93, пункт 74).

Відповідно до п. 34 рішення ЄСПЛ у справі «Бурдов проти Росії» (заява № 589498/00), п. 52 рішення у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України» (заява № 40450/04), відсутність у заявника можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, як це передбачено пунктом 1 статті 1 Першого протоколу. Крім того, у пункті 33 рішення ЄСПЛ «Сокур проти України» (заява № 29439/02) зазначено про те, що держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному й вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади.

Зазначений вище підхід був застосований Верховним Судом у постанові від 01.06.2022 року у справі №640/25836/20.

З огляду на вищевказане, суд зазначає, що рішення суду у справі № 160/24784/21, яке набрало законної сили, підлягає виконанню пенсійним органом у повному обсязі.

Відповідно до ч. 2, ч. 4 ст. 372 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.

Примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження, та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

В ч. 1 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» йдеться про те, що державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

З аналізу вищезазначених законодавчих норм убачається, що не можна зобов`язати суб`єкта владних повноважень виконувати судове рішення шляхом ухвалення з цього приводу іншого судового рішення, оскільки примусове виконання рішення суду здійснюється в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження».

Суд зазначає, що процесуальним засобом забезпечення належного та своєчасного виконання судового рішення є судовий контроль, підстави та порядок здійснення якого визначені ст. 382 та ст. 383 КАС України.

Так, відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з ч. 1 ст. 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Суд звертає увагу, що зазначені правові норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення у справі.

Наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому КАС (статті 382, 383), який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є фактичне спонукання відповідача до виконання судового рішення.

Відповідно, якщо позивач вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача на виконання судового рішення у справі №160/24784/21 порушувалися його права, свободи чи інтереси, то він повинен був звертатися до суду в порядку статей 382, 383 КАС України (тобто в порядку судового контролю за виконанням рішення), а не пред`являти новий адміністративний позов.

Суд звертає увагу на те, що захист порушеного права особи на отримання безумовного виконання судового рішення, яке гарантується державою відповідно до статті 129-1 Конституції України, через звернення до суду у порядку судового контролю, порівняно з ініціюванням вирішення судом нового публічно-правового спору, має низку переваг для такої особи, зумовлених положеннями, зокрема, статей 383 та 249 КАС України, а саме, відсутність обов`язку сплачувати судовий збір, оперативність розгляду (заява в порядку судового контролю підлягає розгляду та вирішенню в порядку письмового провадження або в судовому засіданні на розсуд суду протягом десяти днів з дня її отримання; неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені, не перешкоджає розгляду такої заяви) та ефективність виконання (за наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє окрему ухвалу і направляє її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону).

Відтак, вимоги про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності пенсійного органу, які прийняті (вчинені або не вчинені) на виконання судового рішення у справі №160/24784/21, в окремому судовому провадженні не повинні розглядатися.

При розгляді позовних вимог позивача стосовно фактичного невиконання окремого судового рішення у іншій справі суд не може зобов`язувати виконувати рішення суду шляхом ухвалення нового судового рішення, оскільки виконавче провадження є завершальною стадію судового провадження.

Аналогічна правова позиція висловлена в постановах Великої Палати Верховного Суду від 21.11.2018 року у справі № 816/2016/17 (К/9901/50946/18), від 16.01.2019 року у справі №686/23317/13-а (№ 11-1193апп18) та Верховного Суду у постановах від 21.08.2019 року у справі №295/13613/16-а, від 26.05.2020 року у справах №522/5265/17, №522/1828/17.

Відтак, позовна заява в цій частині не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

З урахуванням зазначеного, беручи до уваги понесені позивачем витрати зі сплати судового збору у розмірі 992,40 грн., стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягають судові витрати у розмірі 496,20 грн.

Керуючись ст. ст. 72-77, 139, 243-246, 257, 258, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 26, ) про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області у встановленні ОСОБА_1 щомісячної доплати до пенсії в розмірі 2000,00 грн. відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 року № 713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 починаючи з 01.07.2021 року пенсії з встановленням щомісячної доплати в розмірі 2 000,00 грн. відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 року № 713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб», з урахуванням раніше виплачених сум.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 судові витрати з оплати судового збору у розмірі 496,20 грн.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Захарчук-Борисенко