Справа № 640/12473/22
Суддя: Клочкова Н.В.
Дата ухвалення: 2022-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про відмову у забезпеченні позову

12 вересня 2022 року м. Київ № 640/12473/22

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Клочкової Н.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову в адміністративній справі № 640/12473/22 за позовом

ОСОБА_2

до Адміністрації Державної прикордонної служби України,

Міністерства закордонних справ України,

начальника відділення інспекторів прикордонної служби «Пархоменкове» капітана ОСОБА_3

про визнання дій неправомірними та нечинними окремих положень нормативно- правового акту,

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшла позовна заява ОСОБА_2 (надалі - позивач), адреса: АДРЕСА_1 до Адміністрації Державної прикордонної служби України (надалі - відповідач 1), адреса: 01601, місто Київ, вулиця Володимирська, будинок 26, Міністерства закордонних справ України (надалі - відповідач 2), адреса: 01018, місто Київ, Михайлівська площа, будинок 1, начальника відділення інспекторів прикордонної служби «Пархоменкове» капітана ОСОБА_3 (надалі - відповідач 3), адреса: 01601, місто Київ, вулиця Володимирська, будинок 26, в якій позивач, з урахуванням позовної заяви в новій редакції, просить суд:

- визнати протиправними дії Державної прикордонної служби України, в особі начальника відділення інспекторів прикордонної служби «Пархоменкове» капітана ОСОБА_4 щодо вилучення дипломатичного паспорта позивача;

- визнати протиправними дії Міністерства закордонних справ України щодо: визнання недійсними дипломатичного паспорта України позивача, у зв`язку із неповерненням на зберігання дипломатичного паспорта народним депутатом України до ДКС у десятиденний строк від дня повернення особи з відрядження в Україну; складання списку недійсних дипломатичних паспортів (у тому числі дипломатичного паспорта позивача) у зв`язку із неповерненням на зберігання дипломатичного паспорта народним депутатом України до ДКС у десятиденний строк від дня повернення особи з відрядження в Україну; надсилання такої інформації (списку недійсних дипломатичних паспортів) Адміністрації Державної прикордонної служби України;

- визнати протиправними та нечинними окремі положення Порядку організації роботи з оформлення, видачі, обміну, повернення державі, зберігання та знищення дипломатичних та службових паспортів України, затвердженого Наказом Міністерства закордонних справ України від 21 вересня 2016 року № 266, а саме, пункт 1 Розділу IV «Паспорти, крім тих, що видані відповідно до підпунктів 1, 4 та 5 пункту 5 Положення про дипломатичний паспорт, підлягають поверненню на зберігання до ДКС у десятиденний строк від дня повернення особи з відрядження в Україну» - в частині необхідності повернення на зберігання до ДКС у десятиденний строк від дня повернення особи з відрядження в Україну дипломатичного паспорта народного депутата України.

Підставою позову вказано порушення прав та інтересів позивача, внаслідок вчинення уповноваженими особами суб`єкта владних повноважень на виконання приписів протиправного нормативно-правового акту.

Разом з позовною заявою позивачем до Окружного адміністративного суду міста Києва було подано заяву про забезпечення позову, в якій заявник просить суд вжити заходів забезпечення позову шляхом заборони Міністерству закордонних справ України знищувати дипломатичний паспорт НОМЕР_1 позивача до вирішення справи по суті.

В обґрунтування поданої заяви про забезпечення позову позивач посилається на приписи Кодексу адміністративного судочинства України, зокрема на те, що відповідно до норм статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України суд за заявою учасника справи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Обґрунтовуючи свою позицію щодо істотного ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду без вжиття вказаних позивачем заходів забезпечення, позивач зазначає, що позовною вимогою поданої позивачем позовної заяви, серед інших, є вимога до Міністерства закордонних справ України повернути вилучений дипломатичний паспорт Позивачу, у той же час, як відповідно до вимог оскаржуваного Порядку № 266 встановлено, що недійсний паспорт повертається до ДКС протягом місяця з дня виникнення обставин та має бути знищений.

Відтак, на переконання позивача, у випадку подальших дій Міністерства закордонних справ України щодо виконання вимог оскаржуваного Порядку № 266, дипломатичний паспорт позивача може бути знищений, що у свою чергу унеможливить виконання рішення суду (у випадку задоволення позовних вимог) щодо повернення дипломатичного паспорта позивачу.

Разом з тим, в остаточних позовних вимогах, поданих позивачем на усунення недоліків позовної заяви, вказана позовна вимога про до Міністерства закордонних справ України повернути вилучений дипломатичний паспорт вже не була заявлена позивачем, а тому не є предметом розгляду в цій справі.

Керуючись викладеними обставинами позивач просив задовольнити подану останнім заяву та вжити зазначені в прохальній частині заходи забезпечення позову.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва подану позивачем первинно позовну заяву було залишено без руху, надано позивачу строк на усунення виявлених судом недоліків позовної заяви.

Також вказаною вище ухвалою було вказано, що заява про забезпечення позову, подана позивачкою разом з позовною заявою, буде розглянута судом за наслідками вирішення питання про відкриття провадження у справі на підставі матеріалів, поданих на усунення недоліків позовної заяви.

В подальшому, ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 вересня 2022 року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_2 до Адміністрації Державної прикордонної служби України, Міністерства закордонних справ України, начальника відділення інспекторів прикордонної служби «Пархоменкове» капітана ОСОБА_3 за правилами загального позовного провадження.

Керуючись викладеними вище обставинами, суд вважає за необхідне розглянути подану позивачем заяву про забезпечення позову.

Перевіривши матеріали поданої заяви про забезпечення позову, дослідивши наявні в матеріалах справи документи та надані докази, вирішуючи вказану заяву суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно з частиною 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з пунктом 6 частини 1 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Відповідно до частини 1 статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Частиною 2 статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Суд зазначає, що підстави, з яких може бути вжито заходів забезпечення позову, є оціночними, тому містять небезпеку для застосування заходів забезпечення позову всупереч цілям цієї статті при формальному дотриманні її вимог. Необґрунтоване вжиття таких заходів може привести до правових ускладнень, значно більших, ніж ті, яким вдалося б запобігти, тому суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Також, в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі, а також вказати, в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача, оцінити складність вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов`язані з відновленням прав будуть значними.

Тобто, обов`язковою умовою застосування заходів забезпечення позову є наявність хоча б однієї з таких обставин: очевидність небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі; доведення позивачем того, що захист його прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат; очевидність ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

Частиною 1 статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України визначено види забезпечення позову.

У відповідності до частини 2 статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить позивач, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких позивач звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи до забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову та не повинні порушувати прав осіб, що не є учасниками даного судового процесу. Суди не вправі вживати такі заходи до забезпечення позову, які є фактично рівнозначними задоволенню позовних вимог.

Суд зазначає, що вирішуючи питання про забезпечення позову, суд надає оцінку обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог позивача щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення адміністративного суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

З аналізу поданої заявником заяви вбачається, що суть поданої заяви про забезпечення позову зводиться до того, що є обставини того, що дипломатичний паспорт позивача буде одразу знищено після його повернення, оскільки такі дії передбачені Порядком організації роботи з оформлення, видачі, обміну, повернення державі, зберігання та знищення дипломатичних та службових паспортів України, затвердженим Наказом Міністерства закордонних справ України від 21 вересня 2016 року № 266.

В свою чергу, беручи до уваги аргументи та доводи позивача викладені у поданій до суду заяві про забезпечення позивача, суд вважає за необхідне звернути увагу, що пунктом 7 Розділу IV «Повернення державі, зберігання та знищення паспортів» встановлено, що списання бланків паспортів та знищення недійсних паспортів здійснюються раз на півріччя протягом перших десяти робочих днів наступного місяця комісією у складі не менше трьох посадових осіб.

Відтак, на даній стадії недоведеними є обставини того, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Беручи до уваги викладені представником позивача доводи у поданій заяві, суд зауважує, що на цій стадії судом не було виявлено на даний час існування очевидної та реальної небезпеки заподіяння шкоди правам позивача до прийняття у справі судового рішення, або неможливості захисту таких прав та інтересів без вжиття заходів забезпечення позову.

При цьому, суд зазначає, що вирішуючи питання про забезпечення позову, суд надає оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення адміністративного суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та обов`язків.

Крім того, суд зауважує, що позивачем в підтвердження наявності обставин, що свідчать про необхідність вжиття заходів забезпечення позову, не було надано належних, об`єктивних та допустимих доказів, які б свідчили про необхідність докладання значних зусиль та витрат для відновлення прав позивача без вжиття заходів забезпечення позову, про які він просить, так само як і не надано доказів, які б свідчили, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

Крім того, суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що у справі «Беєлер проти Італії» Європейський суд з прав людини зазначив, що будь-яке втручання органу влади у захищене право не суперечитиме загальній нормі, викладеній у першому реченні частини 1 статті 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, лише якщо забезпечено «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогам захисту основоположних прав конкретної особи. Питання щодо того, чи було забезпечено такий справедливий баланс, стає актуальним лише після того, як встановлено, що відповідне втручання задовольнило вимогу законності і не було свавільним.

У рішенні від 09 січня 2007 року у справі «Інтерсплав» проти України» Суд наголосив, що втручання має бути пропорційним та не становити надмірного тягаря, іншими словами воно має забезпечувати «справедливий баланс» між інтересами особи і суспільства.

Тобто, при вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову перш за все необхідно перевірити наявність очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат та не підтверджує, заявлені позивачем обставини того, що виконання оскаржуваного наказу унеможливить ефективний захист інтересів позивача в частині підтвердження бездоганної репутації. Крім цього, в матеріалах справи на цій стадії відсутні належні та допустимі докази, які підтверджують факт вилучення відповідачем спірного паспорту у позивача, копію якого позивачем додано до матеріалів справи.

З урахуванням зазначеного, у суду відсутні правові підстави вважати, що невжиття судом заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, унеможливити ефективний захист або поновлення порушених прав та інтересів позивача, а тому суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви про забезпечення позову. При цьому на даній стадії, на підставі наданих позивачем доказів та наведених доводів, суд не вбачає за можливе застосувати заходи забезпечення з підстав очевидної протиправності оскаржуваного наказу.

Отже, позивачем на цій стадії не доведено суду наявність достатніх обставин, які КАС пов`язує із застосуванням заходів забезпечення позову.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 150, 151, 153-155, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову в адміністративній справі № 640/12473/22 за позовом ОСОБА_2 до Адміністрації Державної прикордонної служби України, Міністерства закордонних справ України, начальника відділення інспекторів прикордонної служби «Пархоменкове» капітана ОСОБА_3 - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання суддею (суддями). Відповідно до частини 8 статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України ухвала про відмову у забезпеченні адміністративного позову може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Клочкова