Справа № 721/635/22
Суддя: Стефанко У. Д.
Дата ухвалення: 2022-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 721/399/22
Провадження 2-а/721/6/22
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Путильський районний суд Чернівецької області у складі головуючого судді Стефанко У.Д., за участю секретаря судових засідань Свідунович Ю.Ю., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у смт. Путила адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення № 43 від 13 квітня 2022 року за ч. 1 ст. 210-1 КУпАП, а справу закрити за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що постановою у справі про адміністративне правопорушення №43 від 13.04.2022 року ІНФОРМАЦІЯ_2 його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 210-1 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 3400 грн.

Зі змісту постанови вбачається, що 11.03.2022 року ОСОБА_1 не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_3 для вирішення питання щодо призову на військову службу відповідно до Указу ПУ №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні».

Про існування даної постанови позивач дізнався 11.08.2022 року від старшого державного виконавця Путильського відділу ДВС у Вижницькому районі Чернівецької області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Івано-Франківськ ) Ковбиша О.І. Також 11.08.2022 року йому було вручено постанову про відкриття провадження ВП №69627753 від 11.08.2022 року.

Зазначає, що 09.03.2022 року йому особисто було вручено повістку, згідно якої він повинен був з`явитися 11.03.2022 року до ІНФОРМАЦІЯ_3 для вирішення питання щодо призову на військову службу при врученні якої повідомив працівників центру комплектування про неможливість з`явитися у вказану дату через перебування у відрядженні у зв`язку із здійсненням діяльності для потреб ЗСУ. Після відрядження, йому була вручена наступна повістка, за якою він з`явився до центру комплектування.

Вважає, що постанова № 43 від 13.04.2022 року винесена відносно нього безпідставно, оскільки: під час вручення повістки повідомив, що буде у відрядженні за межами Вижницького району Чернівецької області; у повістці не зазначено дату народження особи, що викликається повісткою; в повістці та постанові зазначено різні адреси реєстрації та проживання; під час розгляду справи про адміністративне правопорушення присутній не був; оскаржувана постанова йому не проголошувалась, копію зазначеної постанови не отримував; про наявність даної постанови він дізнався 11.08.2022, після виклику до відділу державної виконавчої служби.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав з підстав викладених у позовній заяві, просив позов задовольнити.

В судове засідання представник відповідача не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, правом подання відзиву на позовну заяву не скористався.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 , що підтверджується копією паспорта громадянина України НОМЕР_1 .

Згідно копії повістки за підписом начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 , 11.03.2022 року ОСОБА_1 необхідно прибути до ІНФОРМАЦІЯ_3 з питання призову на військову службу відповідно до Указу Президента України 64/2022.

З копії постанови №43 від 13.04.2022 року ІНФОРМАЦІЯ_1 у справі про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 210-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 3400 грн. у зв`язку із тим, що не останній не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_3 11.03.2022року для вирішення питання щодо призову на військову службу відповідно до Указу Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні».

Згідно копії постанови ВП №69627753 від 11.08.2022 року відкрито виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави штрафу в сумі 3400 грн. на підставі постанови №43 від 13.04.2022 року.

З довідки ТзОВ «ПБС» №12/08-01 від 12.08.2022 року вбачається, що ОСОБА_1 працює водієм в ТзОВ «ПБС» та протягом березня-квітня 2022 року здійснював діяльність пов`язану із транспортуванням та доставкою медикаментів, продовольчих товарів, гуманітарної допомоги, військової техніки з метою забезпечення виконання першочергових завдань, які передбачають залучення транспортних засобів і техніки окремих підприємств для задоволення першочергових потреб збройних сил України, інших військових формувань та населення.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Зі змісту статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення вбачається, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За нормативними правилами статті 235 Кодексу України про адміністративні правопорушення Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Частиною 1 статті 256 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

За приписами частини першої статті 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право:

знайомитися з матеріалами справи; давати пояснення, подавати докази; заявляти клопотання;

при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи; виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.

Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи. Інші особи, які беруть участь у провадженні по справі про адміністративні правопорушення, повідомляються про день розгляду справи в той же строк (стаття 277-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення).

Аналіз наведених вище правових положень дає можливість дійти висновку, що провадження у справі про адміністративне правопорушення за частиною 1 статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення розпочинається зі складення у присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, протоколу про адміністративне правопорушення, і їй вручається копія такого протоколу.

Про дату, час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення особа повідомляється не пізніше як за три доби до дати розгляду справи. У процесі розгляду справи особа, яка притягується до адміністративної відповідальності має право користуватися правами передбаченими статтею 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Закріплюючи процесуальні гарантії прав особи, що притягається до адміністративної відповідальності, у тому числі й на участь у розгляді її справи, положення Кодексу України про адміністративні правопорушення містять й певні застереження, націлені на забезпечення належної реалізації компетентними органами (особами) наданих їм повноважень, зокрема передбачені щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, лише у випадку наявності даних, що підтверджують належне повідомлення такої особи про місце і час розгляду справи.

При цьому, обов`язок повідомляти особу про місце і час розгляду справи не пізніше ніж за три дні до дати розгляду справи про адміністративне правопорушення вважається виконаним, якщо особа, яка притягується до відповідальності, знає (поінформована) про час та місце розгляду справи за три днів до дати розгляду справи. Обов`язок доказування цієї обставини несе уповноважена посадова особа. Повідомлення має на меті забезпечення участі особи у розгляді уповноваженим державним органом справи про адміністративне правопорушення.

Суд враховує, що особі, до якої застосовується адміністративна санкція, повинно бути забезпечено право завчасно знати про час та місце розгляду справи. Це право є гарантією реалізації інших прав - на участь в розгляді справи про адміністративне правопорушення, висловлення заперечень, надання доказів, захист тощо.

Законодавство покладає обов`язок щодо своєчасного повідомлення особи про час та місце розгляду справи на уповноважену посадову особу. Зміст цього обов`язку не вичерпується надсиланням тексту відповідного повідомлення, оскільки саме лише надсилання, без отримання, не свідчить про поінформованість особи про час та місце розгляду справи, а отже робить це право недієвим.

Для інформування особи про час та місце розгляду справи можуть використовуватися різні способи: рекомендований лист, телеграма, телефакс, телефонограма, особисте вручення повідомлення представникам. Множинність способів повідомлення дозволяє уповноваженій посадовій особі обрати один або декілька способів, які забезпечують поінформованість особи. Обов`язок доказування цієї обставини несе уповноважена посадова особа. Такий обов`язок вважається виконаним, якщо особа, яка притягується до відповідальності, знає (поінформована) про час та місце розгляду справи за п`ять днів до дати розгляду справи.

З`ясовуючи поінформованість особи про час та місце розгляду справи, суд також повинен зважати на поведінку особи, яка притягується до відповідальності. Ухилення від одержання повідомлення або інші недобросовісні дії, які свідчать про намагання уникнути участі в засіданні, не можуть бути підставою для скасування постанови.

Повідомлення має на меті забезпечити участь особи у розгляді уповноваженим державним органом справи, яка її стосується. У разі одержання повідомлення до засідання, але у строк, що є меншим за п`ятиденний, особа повинна вживати розумних заходів для реалізації своїх прав на участь у засіданні.

Зі змісту справи про адміністративне правопорушення, яка розглядалася, не має доказів, які б свідчили про ухилення позивача від отримання повідомлення.

Відповідач в свою чергу не надав суду жодних доказів, які б підтверджували про належне повідомлення ОСОБА_1 про дату, час та місце розгляду справи, не довів, що позивач про день та час розгляду справи про був поінформований належним чином.

Крім цього, як підтвердив в судовому засіданні позивач, постанова про адміністративне правопорушення від 13 квітня 2022 року складалася у його відсутність, що позбавило останнього права надати пояснення, заявляти клопотання, користуватися правовою допомогою, у постанові відсутній підпис особа, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Оскільки у матеріалах справи відсутня інформація про те, що позивач був поінформований про дату, час та місце розгляду справи про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд погоджується із доводами позивача щодо порушення його права на захист.

Суд звертає увагу, що посадовими особами ІНФОРМАЦІЯ_3 не вжито всіх можливих заходів для повідомлення позивача про час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення. Тобто суб`єктом владних повноважень не виконано належним чином обов`язку для забезпечення реалізації позивачем прав, визначених статтею 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до Указу Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Разом з тим, у постанові не зазначено, які саме конкретні дії позивача підпадають під обставини, установлені під час розгляду справи із зазначенням нормативного акту, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення

З огляду на те, що ч. 1 ст. 201-1 є бланкентою (відсильною) нормою, у постанові відсутнє посилання на спеціальний закон, яким визначено відповідальність за інкриміноване адміністративне правопорушення.

Таким чином, для вирішення питання правомірності притягнення особи до адміністративної відповідальності відповідно до статті 210-1 КУпАП встановленню підлягають наступні обставини: чи вчинені особою відповідні дії (бездіяльність), що становлять об`єктивну сторону вказаного правопорушення та стали підставою для прийняття рішення про притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України до компетенції адміністративних судів віднесена перевірка, чи прийняті рішення суб`єктом владних повноважень на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Частина 5 ст. 77 КАС України встановлює, що якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

З огляду на вищезазначене, оскільки відповідачем при винесені оскаржуваної постанови не з`ясовано всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, відповідно до ст. 77 КАС України, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 286 КАС за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

Враховуючи наведене, суд вважає за необхідне скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу під час якого відповідачу врахувати норми глав 21- 23 КУпАП.

Щодо позовних вимог ОСОБА_1 про закриття справи за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення суд зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, визначено вичерпний перелік обставин, які підлягають обов`язковій перевірці зі сторони адміністративного суду в справах стосовно оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень.

Як убачається із правової позиції Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, викладеної у постанові від 30.05.2018 по справі № 337/3389/16-а (адміністративне провадження № К/9901/29775/18), постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений. Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб`єкта владних повноважень. В контексті наведеного слід відмітити, що дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб`єктом владних повноважень (в даному випадку - інспектором патрульної поліції) при прийнятті та складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює, а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об`єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні.

Положеннями ч. 2ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В Рекомендаціях від 11.03.1980 № R (80)2 Комітету ОСОБА_5 Європи поняття «дискреційне повноваження» визначене як повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найбільш відповідним за даних обставин.

В законодавстві України відсутнє визначення поняття «дискреційне повноваження».

При вирішенні даного питання правники мають виходити тільки з наявних міжнародних правових стандартів (правові акти та акти суду) та теоретичних досліджень сучасної юридичної науки.

У рішенні Європейського Суду з прав людини від 02.11.2006 р. у справі «Волохи проти України» (Заява № 23543/02) при наданні оцінки повноваженням державним органам суд виходив з декількох ознак, зокрема щодо наявності дискреції. Так суд вказав, що норма права є «передбачуваною», якщо вона сформульована з достатньою чіткістю, що дає змогу кожній особі - у разі потреби за допомогою відповідної консультації - регулювати свою поведінку. Європейський Суд дійшов до висновку, що втручання не може розглядатися як таке, що було здійснене «згідно іззаконом», оскільки законодавство України не визначає з достатньою чіткістю межі та умови здійснення органами влади своїх дискреційних повноважень у певній сфері та не передбачає достатніх гарантій захисту від свавілля з боку правоохоронних органів.

Отже, суд у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, виконуючи завдання адміністративного судочинства щодо перевірки відповідності їх прийняття (вчинення), передбаченим ч. 2 ст. 2 КАС України, критеріям, не втручається та не може втручатися у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Так, здійснення дискреційних повноважень може в деяких випадках передбачати вибір між здійсненням певних дій і нездійсненням дії.

Акт, прийнятий в ході здійснення дискреційних повноважень, підлягає контролю відносно його законності з боку суду або іншого незалежного органу. Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим частиною 2статті 2 КАС Україникритеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного судочинства завжди є контроль легальності. Перевірка доцільності переступає компетенцію адміністративного суду і виходить за межі завдання адміністративного судочинства.

Тобто, дискреційне повноваження - це таке повноваження, яке надає певний ступінь свободи адміністративному органу при прийнятті рішення, тобто, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибрати один з кількох варіантів рішення.

Так, відповідно до пункту 10.3 Постанови Пленуму ВАСУ №7 від 20.05.2013 року резолютивна частина рішення не повинна містити приписів, що прогнозують можливі порушення з боку відповідача та зобов`язання його до вчинення чи утримання від вчинення дій на майбутнє. Суд може ухвалити постанову про зобов`язання відповідача прийняти рішення певного змісту, за винятком випадків, коли суб`єкт владних повноважень під час адміністративних процедур відповідно до закону приймає рішення на основі адміністративного розсуду.

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим частиною 2ст. 2 КАС України критеріям, не може втручатися у дискрецію суб`єкта владних повноважень в межах такої перевірки.

Відповідно до ст. 279, 283 КУпАП, за розглядом справи про адміністративні правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі із зазначенням, в тому числі, прийнятого у справі рішення.

Враховуючи вищенаведене, суд прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення вказаної вимоги, оскільки дане питання належить до виключної компетенції відповідача та не належить до компетенції адміністративного суду, а суд не повноважний перебирати функції іншого суб`єкта владних повноважень в реалізації відповідних управлінських функцій і вирішенні питань, віднесених до виключної компетенції такого суб`єкта та зобов`язувати його приймати рішення, які входять до його компетенції чи до компетенції іншого органу.

На підставі ст. ст. 280, 283-285 КУпАП, керуючись ст.ст. 246, 286 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття справи за відсутністю події та складу адміністративного правопаорушення задовольнити частково.

Скасувати постанову № 43 від 13.04.2022 ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 210-1 КУпАП і надіслати справу на новий розгляд до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Сьомого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 14.09.2022 року о 12 год. 00 хв.

Сторони у справі:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: АДРЕСА_2 ;

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_6 , АДРЕСА_3 , Код ЄДРПОУ: НОМЕР_2 .

Суддя: Уляна СТЕФАНКО