Справа № 640/4800/22
Суддя: Шейко Т.І.
Дата ухвалення: 2022-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 вересня 2022 року м. Київ №640/4800/22

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Шейко Т.І.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовомПублічного акціонерного товариства «Акціонерно-комерційний банк «Капітал»
доГоловного управління Державної податкової служби у м. Києві
провизнання протиправним та скасування рішення
встановив:

Публічне акціонерне товариство «Акціонерно-комерційний банк «Капітал» звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Державної податкової служби в м. Києві, у якому просило суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС у м. Києві від 15 листопада 2021 року № про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (перерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску, яким до ПАТ «АКБ «КАПІТАЛ» застосовано:

- штраф у розмірі 117 672, 56 грн. за період з 21.09.2016 до 28.02.2019 року;

- нараховано пеню у розмірі 7 788, 15 грн.

Позовні вимоги мотивовано виключно посиланням на приписи Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», неможливість, на думку позивача, перевірки позивача, здійснення щодо нього будь - яких донарахувань та застосування щодо позивача норм Податкового кодексу України, з огляду на запровадження процедури ліквідації позивача.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 лютого 2022 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відповідач не скористався своїм правом на надання відзиву на позовну заяву.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

На підставі Постанови Правління Національного банку України № 753 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «АКБ «КАПІТАЛ» від 29 жовтня 2015 року виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 29 жовтня 2015 року прийнято рішення № 195 «Про початок процедури ліквідації ПАТ АКБ «КАПІТАЛ» та делегування повноважень ліквідатора банку», згідно з яким в ПАТ «АКБ «КАПІТАЛ» розпочато процедуру ліквідації строком на два роки, з 30 жовтня 2015 року до 29 жовтня 2017 року включно, та призначено уповноважену особу Фонду на ліквідацію ПАТ АКБ «КАПІТАЛ».

В подальшому, рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 15 березня 2018 року у справі № 826/15723/17, частково зміненого постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 12 березня 2019 року у справі № 826/15723/17, залишеною без змін постановою Верховного Суду від 11 червня 2019 року, вказані вище рішення Правління Національного банку України та виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб були скасовані.

Втім, 23 травня 2020 pоку набрав чинності Закон України від 13 травня 2020 року №590-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення механізму регулювання банківської діяльності».

Приписами підпункту 1, 2 пункту 3 Розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №590-ІХ на Фонд гарантування вкладів фізичних осіб було покладено обов`язок:

1) здійснити (продовжити) процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку, ліквідацію банків відповідно до Закону України «Про систему гарантуванням вкладів фізичних осіб», підстави (індивідуальні акти) для початку тимчасової адміністрації, ліквідації яких було визнано протиправними (незаконними) та скасовано до дня набрання чинності цим Законом;

2) здійснювати ліквідацію банку, процедура ліквідації якого була розпочата або продовжена до дня набрання чинності цим Законом, з дотриманням вимог цього Закону щодо здійснення ліквідаційної процедури системно важливого банку.

З метою виконання всіх заходів, пов`язаних з ліквідацією ПАТ «АКБ «КАПІТАЛ», передбачених Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та Законом № 590-ІХ, виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 10 серпня 2020 року було прийнято рішення №1484 «Про продовження процедури виведення ПАТ «АКБ «КАПІТАЛ» з ринку і призначення уповноваженої особи» (Додаток 5), згідно з яким вирішено: продовжити процедуру виведення ПАТ «АКБ «КАПІТАЛ» з ринку із урахуванням вимог Закону № 590-ІХ та відповідно до частини п`ятої статті 44 Закону щодо здійснення ліквідаційної процедури системно важливого банку забезпечуючи виконання заходів щодо управління майном (активами) банку та задоволення вимог кредиторів; призначити уповноваженою особою Фонду на продовження процедури виведення ПАТ «АКБ «КАПІТАЛ» з ринку провідного професіонала з питань ліквідації банків відділу організації процедур ліквідації банків департаменту ліквідації банків Білу Ірину Володимирівну та делегувати останній повноваження, що визначені Законом, зокрема, статтями 37, 38, 47-52, 52і, 53 Закону; доручено Уповноваженій особі Фонду забезпечити внесення змін щодо уповноваженої особи Фонду як керівника ГІАТ «АКБ «КАПІТАЛ» до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Інформація про прийняття вказаного рішення та призначення Уповноваженої особи Фонду була розміщена на офіційному сайті Фонду за посиланням - https://www.fg.gov.ua/articles/48453- prodovzheno-proceduru-vivedennya-pat-akb-kapital-z-rinku.html, опублікована в т. ч. в газеті Голос України № 128 (7385) від 25 липня 2020 року та зареєстрована 12 лютого 2021 року в Єдиному державному реєстрі юридичних та фізичних осіб-підприємців.

Таким чином, з урахуванням положень Закону № 590-ІХ та прийнятих виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб рішень ПАТ «АКБ «КАПІТАЛ» перебував у процедурі ліквідації з 30 жовтня 2015 року.

Головним управлінням ДПС у м. Києві 15 листопада 2021 року винесено рішення № про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (перерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску до Публічного акціонерного товариства «Акціонерно - комерційний банк «Капітал».

23 листопада 2021 року рішення надійшло на адресу Позивача.

Відповідно до вказаного рішення відповідачем, на підставі частини десятої та пункту 2 частини одинадцятої статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», за несплату (перерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування вирішено застосувати до ПАТ «АКБ «Капітал»:

штраф у розмірі 117 672, 56 грн. за період з 21.09.2016 до 28.02.2019 року;

нараховано пеню у розмірі 7 788, 15 грн.

Позивачем вищевказане рішення відповідача оскаржене в адміністративному порядку шляхом подання скарги від 29 листопада 2021 року №725 до контролюючого органу вищого рівня - Державної податкової служби України.

20 січня 2022 року від Державної податкової служби України надійшло рішення про результати розгляду скарги (вихідний номер 28415/6/99-00-06-02-01-06), яким Державна податкова служба України, керуючись пунктом 2 розділу IX Порядку розгляду податковим органом скарг на вимоги про сплату недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та на рішення про нарахування пені та накладення штрафу, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 09 грудня 2015 року за №1124, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 03 лютого 2016 року за №178/28308, зі змінами, вирішила рішення залишити без змін, а скаргу без задоволення.

Позивач, вважаючи рішення № про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (перерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 15 листопада 2021 року протиправним, звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам Окружний адміністративний суд міста Києва виходить з наступного.

Обґрунтовуючи свою позицію позивач посилається на те, що задоволення вимог кредиторів можливе виключно у ліквідаційній процедурі в порядку та з урахуванням черговості, що встановлені статями 45, 49, 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі - Закону № 4452-VI), що унеможливлює сплату донарахованих податковим органом штрафних санкцій та пені.

Однак, наведене твердження суд вважає безпідставним, оскільки предметом розгляду даної справи є виключно правомірність спірного рішення податкового органу. Питання ж включення сум, визначених такими рішеннями, до акцептованих вимог кредиторів банку та порядок їх погашення знаходиться поза межами судового контролю.

Пунктом 1.3 статті 1 Податкового кодексу України передбачено, що цей Кодекс не регулює питання погашення податкових зобов`язань або стягнення податкового боргу з осіб, на яких поширюються судові процедури, визначені Кодексом України з процедур банкрутства, з банків, на які поширюються норми Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", проведення комплексних перевірок з метою виявлення фінансових рахунків та погашення зобов`язань зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (крім особливостей функціонування єдиного рахунку, подання звітності щодо суми нарахованого єдиного внеску), зборів на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій.

Згідно із частиною третьою статті 1 Закону № 4452-VI відносини, що виникають у зв`язку із створенням і функціонуванням системи гарантування вкладів фізичних осіб, виведенням неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків, регулюються цим Законом, іншими законами України, нормативно-правовими актами Фонду та Національного банку України.

Пункт 2 частини першої статті 77 Закону України «Про банки і банківську діяльність» визначає відкликання Національним банком України банківської ліцензії з власної ініціативи або за пропозицією Фонду однією з умов ліквідації банку.

Відповідно до частин п`ятої та шостої цієї ж статті Національний банк України не пізніше дня, наступного за днем прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку, повідомляє про це банк та надсилає рішення до Фонду.

Фонд у день отримання рішення Національного банку України про ліквідацію банку набуває прав ліквідатора банку та розпочинає процедуру його ліквідації відповідно до Закону № 4452-VI.

Згідно з пунктом 3 частини другої статті 46 Закону № 4452-VI, з дня початку процедури ліквідації банку строк виконання всіх грошових зобов`язань банку та зобов`язання щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів) вважається таким, що настав.

Відповідно до частини третьої статті 46 Закону № 4452-VI під час здійснення ліквідації у банку не виникає жодних додаткових зобов`язань (у тому числі зі сплати податків і зборів (обов`язкових платежів)), крім витрат, безпосередньо пов`язаних із здійсненням ліквідаційної процедури.

Вимоги за зобов`язаннями банку, що виникли під час проведення ліквідації, можуть пред`являтися тільки в межах ліквідаційної процедури та погашаються у сьому чергу відповідно до статті 52 цього Закону.

Частиною п`ятою статті 45 Закону № 4452-VI визначено, що протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку кредитори мають право заявити Фонду про свої вимоги до банку.

Статтею 52 Закону № 4452-VI визначено черговість та порядок задоволення вимог до банку, оплату витрат та здійснення платежів.

Системний аналіз викладених положень дає підстави для висновку про те, що ліквідаційна процедура банку за рішенням Національного банку України розпочинається з моменту отримання такого рішення Фондом. З дня початку процедури ліквідації банку строк виконання усіх грошових зобов`язань останнього вважається таким, що настав. Зобов`язання банку, що виникли під час проведення ліквідації, можуть пред`являтися тільки в межах ліквідаційної процедури.

Стаття 67 Конституції України визначає, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

За правилами пункту 36.1 статті 36 ПК України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи..

Порядок визначення сум податкових та грошових зобов`язань встановлений статтею 54 ПК України, пунктом 54.1 якої визначено, що крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

Згідно з підпунктом 54.3.2 пункту 54.3 вищезазначеної правової норми, визначено, що контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, або зменшення суми податку на доходи фізичних осіб, задекларовану до повернення з бюджету у зв`язку із використанням платником податку права на податкову знижку, якщо, зокрема, дані перевірок результатів діяльності платника податків, крім електронної перевірки, свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов`язань та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, або завищення суми податку на доходи фізичних осіб, що підлягає поверненню з бюджету у зв`язку із використанням платником податку права на податкову знижку, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках.

Відповідно до пункту 109.1 статті 109 ПК України податковими правопорушеннями є протиправні діяння (дія чи бездіяльність) платників податків, податкових агентів, та/або їх посадових осіб, а також посадових осіб контролюючих органів, що призвели до невиконання або неналежного виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

При цьому, жодною нормою ані Податкового кодексу України, ані Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» не передбачено ні обмеження прав податкового органу на проведення перевірок банку, ні обмеження щодо винесення рішень про визначення таким банкам податкових зобов`язань.

Натомість, обмеження щодо погашення податкових зобов`язань або стягнення податкового боргу є окремими видами діяльності, врегульовані іншими нормами Податкового кодексу, зокрема, главою 9 цього кодексу.

Проведення перевірки та прийняття рішень є визначенням суми грошових зобов`язань платника податку, врегульоване главою 4 ПК України, і, на думку суду, не обмежується введенням щодо банку будь - яких процедур.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Шостого апеляційного адміністративного суду від 18 січня 2022 року у справі №640/10900/21.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На переконання суду, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов Публічного акціонерного товариства «Акціонерно-комерційний банк «Капітал» не підлягає задоволенню.

В силу статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України оскільки у задоволенні позову відмовлено, судові витрати відшкодуванню не підлягають.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 2, 72-77, 139, 241-246, 251 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Публічного акціонерного товариства «Акціонерно-комерційний банк «Капітал» залишити без задоволення.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду в порядку та у строки, встановлені статтями 295 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Т.І. Шейко