Справа № 640/273/22
Суддя: Лічевецький Ігор Олександрович
Дата ухвалення: 2022-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/273/22 Суддя (судді) першої інстанції: Арсірій Р.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2022 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд в складі: головуючого судді - Лічевецького І.О., суддів - Аліменка В.О., Оксененка О.М., при секретарі - Рейтаровській О.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної інспекції архітектури та містобудування України на ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва від 04 лютого 2022 року у справі за позовом Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) до Державної інспекції архітектури та містобудування України, головного інспектора будівельного нагляду відділу державного архітектурно-будівельного нагляду за уповноваженими органами архітектури та містобудування Департаменту державного архітектурно-будівельного нагляду Бойко Євгенії Олександрівні, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - виконуюча обов`язки директора Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) Попович Оксана Миколаївна, про визнання протиправними дій, скасування припису,

ВСТАНОВИВ

Департамент з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) звернувся до суду з позовом в якому просить:

- визнати протиправними дії головного інспектора будівельного нагляду відділу державного архітектурно-будівельного нагляду за уповноваженими органами архітектури та містобудування Департаменту державного архітектурно-будівельного нагляду Бойко Є.О. щодо проведення позапланової перевірки, за наслідками якої складено акт перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил від 06.12.2021 р. та припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності від 06.12.2021 р.;

- визнати протиправним та скасувати припис головного інспектора будівельного нагляду відділу державного архітектурно-будівельного нагляду за уповноваженими органами архітектури та містобудування Департаменту державного архітектурно-будівельного нагляду Бойко Є.О. про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності від 06.12.2021 р.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - в.о. директора Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) Попович О.М. звернулася до суду із заявою про вжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення дії припису про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності від 06.12.2021 р.

В обґрунтування вказаної заяви ОСОБА_1 зазначила, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

Заявниця також звертала увагу, що наслідки не зупинення оскаржуваного припису будуть незворотними, оскільки полягатимуть у проведенні відповідачем позапланового заходу контролю, притягнення її до відповідальності у сфері містобудівної діяльності через невиконання вимог припису про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, що призведе до необхідності оскарження таких рішень в судовому порядку.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 лютого 2022 року заяву про забезпечення позову задоволено повністю.

Не погодившись із ухвалою суду першої інстанції Державною інспекцією архітектури та містобудування України подано апеляційну скаргу, в якій остання просить скасувати ухвалу суду та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні заяви про вжиття заходів забезпечення позову відмовити повністю.

Так, апелянт зазначає, що обставини на яких ґрунтується заява про забезпечення позову вже відбулися, оскільки позаплановий захід нагляду щодо виконання припису від 06.12.2021 року здійснений ще у грудні 2021 року, про що третій особі було відомо, адже саме нею не допущено посадову особу Державної інспекції архітектури та містобудування України до приміщення Департаменту, а тому відсутні підстави для задоволення заяви про забезпечення позову від 01.02.2022 року.

Від в.о. директора Департаменту Попович О.М. 02.09.2022 року надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому вона заперечує проти задоволення апеляційної скарги, вважає, що суд першої інстанції під час прийняття ухвали повністю з`ясував обставини, що мають значення для справи, надав правильну оцінку наявним у справі доказам, дійшов висновків, які відповідають обставинам справи.

Зазначає доводи аналогічні, які викладені в заяві про вжиття заходів забезпечення позову.

Також заявниця вказує про пропуск апелянтом строку на подання апеляційної скарги без наявності на те поважних причин.

Окрім цього, звертає увагу, що акт про недопущення до проведення перевірки від 23.12.2021 року, складений посадовими особами Державної інспекції архітектури та містобудування України за відсутності уповноваженим осіб Департаменту, а також не вручався посадовим особам Департаменту та не надходив на адресу останнього.

Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом попередньої інстанції норм матеріального і процесуального права, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Із матеріалів справи вбачається, що головним інспектором будівельного нагляду відділу державного архітектурно-будівельного нагляду за уповноваженими органами архітектури та містобудування Департаменту державного архітектурно-будівельного нагляду Бойко Є.О. відповідно до наказу від 12.11.2021 року № 172 на підставі направлення на проведення перевірки № IR01:7730-5964-6914-7422 та заяви (звернення) ТОВ «Пластікс-Україна» від 24.09.2021 року проведено перевірку дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм і правил.

За результатами перевірки складено акт перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил від 06.12.2021 року № СН01:2619-7079-4433-8671 та виданий припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності від 06.12.2021 року, яким зобов`язано:

- скасувати наказ про проведення позапланової перевірки від 31.08.2021 року № 970 в строк до 14.12.2021 року;

- скасувати припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил від 13.09.2021 року № б/н в строк до 14.12.2021 року;

- скасувати припис про зупинення підготовчих та будівельних робіт на об`єкті «Реконструкція нежитлових приміщень № № 1, 2, 3 (літера «В» ) нежитлової будівлі з надбудовою під розміщення адміністративно-офісних приміщень за адресою: м. Київ, Оболонський район, вул. Полярна, 20-в , нежитлові приміщення № № 1, 2, 3 (літера «В»)» від 13.09.2021 року в строк до 14.12.2021 року.

Суд першої інстанції ухвалюючи рішення про задоволення заяви про вжиття заходів забезпечення позову виходив із того, що невжиття таких заходів може призвести до негативних, непередбачуваних наслідків для третьої особи, а також може істотно ускладнити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав третьої особи.

На думку колегії суддів такий висновок є наслідком не повного з`ясування обставин справи та неналежного застосування норм процесуального права.

Метою процесуального інституту застосування заходів забезпечення позову є, перш за все, захист прав позивача до ухвалення рішення у справі.

За змістом статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Таким чином, законодавець визначив, що перелік підстав для забезпечення позову є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає, а тому за відсутності передбачених вказаною статтею обставин прийняття рішення про забезпечення позову є неможливим.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

При вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову суд повинен здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності їх вжиття з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову та його предметом; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду у разі невжиття заходів забезпечення позову; запобігання порушенню охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу, у разі вжиття заходів забезпечення позову.

Із вищенаведеного випливає, що, вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову, суд має пересвідчитись, що надані докази та доводи заявника на даному етапі переконливо свідчать про наявність підстав для забезпечення позову.

Колегія суддів дійшла висновку, що при вирішенні питання щодо вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, суд першої інстанції в контексті приписів частини другої статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України неправильно оцінив співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову.

Зокрема, колегія суддів не виявила очевидності ознак протиправності припису від 06.12.2021 року про які зазначає заявник, оскільки згідно з пунктом 3 частини третьої статті 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» посадові особи органів державного архітектурно-будівельного контролю під час перевірки надано право у разі виявлення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил, містобудівних умов та обмежень, затвердженого проекту або будівельного паспорта забудови земельної ділянки видавати обов`язкові для виконання приписи щодо: усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил; зупинення підготовчих та будівельних робіт.

При цьому, аналізуючи наявність передбачених частиною другою статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України підстав для забезпечення позову, колегія суддів щодо можливого звільнення в.о. директора Департаменту Попович О.М. з займаної посади зазначає, що саме по собі подання про звільнення не підпадає під ознаки нормативного акта або акта індивідуальної дії, а має лише рекомендаційний характер для органу, який здійснив призначення посадових осіб, а тому не змінює обсягу прав та обов`язків цих осіб.

Остаточне рішення про звільнення вказаних у поданні посадових осіб від виконання обов`язків приймається органом, який здійснив їх призначення.

Тож, перевіряючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів також звертає увагу на те, що обставини, на яких ґрунтується заява про забезпечення позову вже відбулися, оскільки апелянтом до скарги надано копію направлення на проведення позапланової перевірки від 22.12.2021 року та акт про недопущення до проведення перевірки від 23.12.2021 року, які підтверджують проведення позапланового заходу щодо виконання припису від 06.12.2021 року.

Окрім цього, колегія суддів зазначає, що у разі задоволення позову, рішення суду про визнання протиправним і скасування припису не потребуватиме вжиття заходів виконання і призведе до ефективного захисту та поновлення порушених прав (інтересів) позивача.

Зазначені обставини у їх сукупності не переконують колегію суддів в тому, що невжиття заходів забезпечення позову в цій справі шляхом зупинення дії припису може призвести до порушення прав та інтересів третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет позову - в.о. ОСОБА_1 .

Дослідивши заяву третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача про забезпечення адміністративного позову, колегія суддів вважає, що доводи заявника не підтверджуються існуванням обставин, передбачених статтею 150 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для задоволення заяви про забезпечення позову та необхідності зупинення дії припису про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності від 06.12.2021 року.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів погоджується з доводами апелянта про те, що співмірність заходів забезпечення позову передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду.

Згідно п. 2 частини першої статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Відповідно до частини першої статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на зазначене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції при прийнятті оскаржуваної ухвали дійшов помилкового висновку про вжиття заходів забезпечення позову, а тому, зазначена ухвала суду підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення, яким у задоволенні заяви про вжиття заходів забезпечення позову - слід відмовити.

Керуючись статтями 150, 312, 315, 317, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Державної інспекції архітектури та містобудування України задовольнити.

Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 лютого 2022 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

У задоволенні заяви про вжиття заходів забезпечення позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду в строк, визначений статтею 329 КАС України.

Головуючий суддя І.О.Лічевецький

Суддя В.О.Аліменко

Суддя О.М.Оксененко