Справа № 420/8303/22
Суддя: Марин П.П.
Дата ухвалення: 2022-09-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/8303/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2022 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Марина П.П., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - первинна професійна спілка Правозахисники країни про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - первинна професійна спілка Правозахисники країни, в якому позивач просить:

визнати протиправною бездіяльність Департаменту патрульної поліції по не нарахуванню та невиплаті додаткової доплати за службу в особливих умовах (період карантину), передбаченої постановою КМУ №375 від 29.04.2020 року за період служби з 01 січня 2021 року по 31 січня 2022 року заступнику командира роти Управління патрульної поліції в Херсонській області Департаменту патрульної поліції Рубану Сергію Павловичу;

зобов`язати Департамент патрульної поліції нарахувати та виплатити на користь заступника командира роти Управління патрульної поліції в Херсонській області Департаменту патрульної поліції Рубану Сергію Павловичу додаткові доплати, передбачені постановою КМУ №375 від 29.04.2020 року з 01 січня 2021 року по 31 січня 2022 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він проходить службу на посаді тимчасово виконуючого обов`язки командира роти Управління патрульної поліції в Херсонські області Департаменту патрульної поліції. За час проходження служби заступником командира роти за період з 01 січня 2021 року по 31 січня 2022 року йому не було здійснено доплату відповідно до п.1 постанови Кабінету Міністрів України від 29.04.2020 №375, що підтверджується копіями розрахункових листів за період з 01 січня 2021 року по 31 січня 2022 року.

Від відповідача Департаменту патрульної поліції, надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача зазначив, що Департамент патрульної поліції позов не визнає, з позовними вимогами не погоджується.

Представник відповідача зазначає, що в позові не наведено жодних правових підстав, якими покладено обов`язок на Департамент патрульної поліції здійснювати виплати відповідно до п.1 постанови Кабінету Міністрів України від 29.04.2020 №375.

Представник відповідача вказує, що фінансування для здійснення вищевказаної доплати поліцейським Департаменту патрульної поліції в період з 01.01.2021 по 31.01.2022, було передбачено за січень, лютий 2021 у зв`язку з чим позивачу було здійснено виплату за січень 2021 року в сумі 6 622,46 грн., за лютий 2021 року в сумі 3 920,04 грн. Фінансування для здійснення вищевказаної доплати поліцейським Департаменту патрульної поліції в за інші періоди до Департаменту патрульної поліції не надходило. Згідно положень Постанови №302 та Постанови №375 Департамент патрульної поліції не є розпорядником коштів та не має повноважень щодо прийняття рішень чи подання звернень про виділення таких коштів. Відповідно до п. 46 Порядку складання, розгляду, затвердження та основних вимог до виконання кошторисів бюджетних установ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2002 № 228, розпорядники беруть бюджетні зобов`язання та здійснюють платежі в межах бюджетних асигнувань, встановлених кошторисом, планом асигнувань загального фонду бюджету, планом надання кредитів із загального фонду бюджету та планом спеціального фонду відповідно до статті 48 Бюджетного кодексу України.

Вказане, на переконання представника відповідача, свідчить про те, що Департамент патрульної поліції вчинив всі залежні від нього дії, щодо здійснення додаткової доплати у зв`язку із забезпеченням життєдіяльності населення, в межах виділених коштів.

Третя особа не скористалась своїм правом на подання пояснень щодо адміністративного позову.

Ухвалою суду від 06.07.2022 року відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження.

Дослідивши наявні в справі письмові докази, оцінивши їх за власним внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді справи, суд встановив наступні факти та обставини.

Судом, встановлено, що ОСОБА_1 проходить службу в органах Національної поліції України.

Відповідно до витягу з наказу №911/ос від 02.12.2020 року на старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 (0006222), інспектора взводу №2 роти №4 батальйону управління патрульної поліції в Херсонській області покладено тимчасове виконання обов`язків за вакантною посадою заступника командира роти №4 батальйону управління патрульної поліції в Херсонській області з 02 грудня 2020 року по 01 квітня 2021 року.

Відповідно до витягу з наказу №303/ос від 07.04.2021 року на старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 (0006222), інспектора взводу №2 роти №4 батальйону управління патрульної поліції в Херсонській області покладено тимчасове виконання обов`язків за вакантною посадою заступника командира роти №4 батальйону управління патрульної поліції в Херсонській області з 07 квітня до 06 серпня 2021 року.

Відповідно до витягу з наказу №776/ос від 04.08.2021 року на старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 (0006222), інспектора взводу №2 роти №4 батальйону управління патрульної поліції в Херсонській області покладено тимчасове виконання обов`язків за вакантною посадою заступника командира роти №4 батальйону управління патрульної поліції в Херсонській області з 08 серпня до 07 грудня 2021 року.

Відповідно до витягу з наказу №1174/ос від 29.09.2021 року на старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 (0006222), інспектора взводу №2 роти №4 батальйону управління патрульної поліції в Херсонській області покладено тимчасове виконання обов`язків за вакантною посадою командира роти №4 батальйону управління патрульної поліції в Херсонській області з 01 жовтня 2021 до 31 січня 2022 року.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме розрахункових листів за період з січня 2021 року по грудень 2021 року та листа начальника управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку доплату позивачу, відповідно до Постанови КМУ №375 від 29.04.2020 року здійснено у липні 2021 року.

Позивач, вважає, що має право на доплату відповідно до Постанови КМУ №375 від 29.04.2020 року за період з січня 2021 року по січень 2022 року, а тому звернувся до суду із даним позовом.

Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право, зокрема, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Спірні правовідносини врегульовані Законом України від 02.07.2015 року №580-VIII Про Національну поліцію (далі - Закон №580-VІІІ) та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ч.1 ст.3 Закону №580-VIII у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 94 Закону №580-VІІІ поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання.

Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України.

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 року №988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» (далі - Постанова №988) передбачено, що грошове забезпечення поліцейських складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премії та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19" (зі змінами, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12 березня 2020 року на усій території України карантин.

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 29.04.2020 № 375 "Деякі питання оплати праці (грошового забезпечення) окремих категорій працівників, військовослужбовців Національної гвардії та Державної прикордонної служби, осіб рядового та начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту, поліцейських, які забезпечують життєдіяльність населення, на період дії карантину, установленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та протягом 30 днів з дня його відміни" (надалі - Постанова № 375) унормовано, що на період карантину, установленого Кабінетом Міністрів України, з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та протягом 30 днів з дня його відміни окремим категоріям працівників, військовослужбовців Національної гвардії та Державної прикордонної служби, посадових осіб Державної митної служби, осіб рядового та начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту, поліцейських, які забезпечують життєдіяльність населення (забезпечення продовольчими та непродовольчими товарами, послугами зв`язку, транспорту, адміністративними, соціальними послугами, а також захист прав дітей та забезпечення правопорядку і безпеки громадян) (далі - працівники) та внаслідок виконання своїх обов`язків мають безпосередній контакт з населенням, встановлюється додаткова доплата до заробітної плати (грошового забезпечення) пропорційно відпрацьованому часу в зазначених умовах.

В силу пунктів 2-5 вказаної постанови встановлення доплати, визначеної пунктом 1 цієї постанови, працівникам підприємств, установ та організацій, органів державної влади, які фінансуються з державного та місцевих бюджетів, здійснюється у граничному розмірі до 50 відсотків заробітної плати (грошового забезпечення).

Встановлення доплати, передбаченої пунктом 1 цієї постанови, працівникам надавачів соціальних послуг державного/комунального сектору, які безпосередньо надають соціальні послуги за місцем проживання/перебування їх отримувачів (вдома), здійснюється у граничному розмірі до 100 відсотків заробітної плати (грошового забезпечення).

Перелік посад (професій) працівників, яким встановлюються такі доплати, встановлюється відповідним центральним органом виконавчої влади у сфері, у якій він реалізує державну політику.

Персональний перелік працівників, яким встановлюється доплата, визначається керівником (керівником державної служби) відповідного підприємства, установи та організації, органу державної влади.

Доплати, обумовлені пунктами 2 і 3 цієї постанови, здійснюються за рахунок та в межах видатків державного та місцевих бюджетів, передбачених за відповідними бюджетними програмами головних розпорядників бюджетних коштів.

Постановою Кабінету Міністрів України від 10.06.2020 № 485 "Про виділення коштів для здійснення доплати військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським, які забезпечують життєдіяльність населення, медичним та іншим працівникам, які безпосередньо зайняті на роботах з ліквідації захворювання на гостру респіраторну хворобу COVID-19, спричинену коронавірусом SARS-CoV-2, у відомчих закладах охорони здоров`я" затверджено Порядок використання коштів, виділених для здійснення доплати військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським, які забезпечують життєдіяльність населення, медичним та іншим працівникам, які безпосередньо зайняті на роботах з ліквідації захворювання на гостру респіраторну хворобу COVID-19, спричинену коронавірусом SARS-CoV-2, у відомчих закладах охорони здоров`я (далі - Порядок).

У пункті 1 Порядку вказано, що цей Порядок визначає механізм використання коштів державного бюджету за програмами, зокрема: здійснення доплати поліцейським, які забезпечують життєдіяльність населення на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, за рахунок коштів, виділених з фонду боротьби з гострою респіраторною хворобою COVID-19, спричиненою коронавірусом SARS-CoV-2, та її наслідками (далі бюджетні кошти).

За змістом пункту 2 Порядку головним розпорядником бюджетних коштів є МВС. Відповідальними виконавцями бюджетних програм є МВС, Національна гвардія, Адміністрація Держприкордонслужби, ДСНС та Національна поліція (далі - органи системи МВС).

Абзацами першим та другим пункту 4 Порядку окреслено, що кошти, отримані органами системи МВС відповідно до пункту 3 цього Порядку, використовуються виключно для: доплати до грошового забезпечення військовослужбовцям Національної гвардії та Адміністрації Держприкордонслужби, особам рядового і начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту, поліцейським, які забезпечують життєдіяльність населення на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

Судом встановлено, що між сторонами відсутній спір щодо наявності підстав для проведення нарахування такої доплати, адже, як зазначено відповідачем у відзиві на позов, позивачу у 2021 році нараховано та сплачено за січень 2021 року в сумі 6622,46 грн та за лютий 2021 року в сумі 3920,04 грн, за червень 2021 року в сумі 3812,36 грн, що також підтверджується розрахунковим листом за липень 2021 року та листом начальника управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку.

При цьому, виплату такої допомоги у період з березня по травень 2021 року та з липня 2021 року по січень 2022 року не проведено з огляду на ненадходження коштів від головного розпорядника.

Правилами частин першої, другої статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено: суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

У силу статей 1 та 17 Закону України від 23.02.2006 № 3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Відповідно до статті 1 Протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 1952 року кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У контексті спірних відносин, з огляду на проведення відповідачем нарахування позивачу доплати до грошового забезпечення на підставі Постанови № 375, суд зауважує, що відповідні кошти є майном позивача у розумінні статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у своїх рішеннях неодноразово констатував, що органи державної влади не можуть посилатись на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань.

Окрім того, відповідно до рішень ЄСПЛ "Кечко проти України" (заява № 63134/00, пункти 23, 26) та "Ромашов проти України" (заява № 67534/01, пункт 43), реалізація особою права, яке пов`язано з отриманням бюджетних коштів, що базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань, тобто посилання органами державної влади на відсутність коштів, як на причину невиконання своїх зобов`язань, є безпідставними.

Зокрема, у справі "Кечко проти України" (заява № 63134/00) ЄСПЛ зауважив, що держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплати з державного бюджету, однак свідома відмова від цих виплатах не допускається, доки відповідні положення є чинними (пункт 23). У пункті 26 вказаного рішення зазначено, що органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань.

Отже, обмежене фінансування жодним чином не впливає на наявність чи відсутність у відповідача обов`язку щодо виплати позивачу нарахованої доплати до грошового забезпечення, передбаченої Постановою № 375. А тому посилання представника відповідача на відсутність бюджетних асигнувань для виплати доплати до грошового забезпечення є безпідставними.

Відповідачем не надано доказів звернення до Національної поліції України, МВС України, Кабінету Міністрів України із заявами про виділення додаткових коштів для проведення розрахунків з позивачем.

При цьому суд враховує, що відповідно до інформації, викладеної в листі начальника управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку, додаткова виплата до грошового забезпечення передбачена Постановами №375 та №485, виплачена ОСОБА_1 у 2021 році відповідно до наказів начальника Департаменту патрульної поліції.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод(право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Частиною другою статті 9 КАС України визначено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цьогоКодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно положень ст.75 КАС України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. При цьому в силу положень ст.76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з ч. 1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок доказування в спорі покладається на відповідача орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

Відповідно до ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши кожні докази, які є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги не підлягають частковому задоволенню.

Згідно зі ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Судові витрати розподілити відповідно до ст.139 КАС України.

Керуючись ст. ст. 2, 4, 9, 11, 69-72, 86, 158-163, 167, 254 КАС України суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - первинна професійна спілка Правозахисники країни про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Департаменту патрульної поліції по не нарахуванню та невиплаті додаткової доплати за службу в особливих умовах (період карантину), передбаченої постановою КМУ №375 від 29.04.2020 року за період служби з 01 березня 2021 року по 31 травня 2021 року та з 01 липня 2021 року по 31 січня 2022 року заступнику командира роти Управління патрульної поліції в Херсонській області Департаменту патрульної поліції Рубану Сергію Павловичу.

Зобов`язати Департамент патрульної поліції нарахувати та виплатити на користь заступника командира роти Управління патрульної поліції в Херсонській області Департаменту патрульної поліції Рубану Сергію Павловичу додаткові доплати, передбачені постановою КМУ №375 від 29.04.2020 року з 01 березня 2021 року по 31 травня 2021 року та з 01 липня 2021 року по 31 січня 2022 року.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст.295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляд справи проводився в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 );

Відповідач: Департамент патрульної поліції Національної поліції України (, 03048, м.Київ, вул.Федора Ернеста, 3)

Третя особа: Первинна професійна спілка Правозахисники країни (, вул. Сурська, 96, с. Новоолександрівка, Дніпровський район, Дніпропетровська область, 52070)

Суддя П.П.Марин