Справа № 320/6609/21
Суддя: Глущенко Яна Борисівна
Дата ухвалення: 2022-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/6609/21 Суддя першої інстанції: Шевченко А.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2022 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача Глущенко Я.Б.,

суддів Пилипенко О.Є., Черпіцької Л.Т.,

секретаря Вишняк В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Тексіка» до Київської митниці про визнання протиправним і скасування рішення, за апеляційною скаргою Київської митниці на рішення Київського окружного адміністративного суду від 16.11.2021, -

У С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Тексіка» (далі - позивач, ТОВ «Тексіка») звернулось у суд з позовом до Київської митниці (також далі - відповідач) про визнання протиправним і скасування рішення про коригування митної вартості товарів №UA100080/2020/200030/2 від 01.12.2020.

На обґрунтування позовних вимог зазначає, що митний орган безпідставно не погодився з заявленою декларантом митною вартістю товарів, визначеною за ціною договору (контракту), на підтвердження якої надано усі необхідні документи.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 16.11.2021 позов задоволено.

Не погоджуючись із судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю. Свою позицію обґрунтовує тим, що під час здійснення митного контролю встановлено, що документи, подані позивачем для підтвердження митної вартості товару, містять розбіжності та не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач наголошує, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а тому підстави для його скасування відсутні.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів уважає, що апеляційну скаргу потрібно залишити без задоволення, а рішення суду - без змін, з таких підстав.

Судом установлено, що між Jiangsu Johnin Co., Ltd., компанією, зареєстрованою в Китайській Народній Республіці (далі - продавець), та ТОВ «Тексіка» 01.06.2020 був укладений Контракт №JJТ 01/06-20 (далі - контракт), відповідно до якого продавець бере на себе зобов`язання щодо поставки та продажу в порядку та строки, встановлені контрактом, текстильної продукції, яка іменується як товар (а.с. 17-20).

Відповідно до пунктів 1.2, 1.4, 1.5, 2.1, 3.2, 3.4 та 4.1 контракту, продавець і позивач погодили, зокрема, що номенклатура, кількість, ціна та загальна вартість товару вказуються окремо в додатках (специфікаціях) до контракту, які є його невід`ємною частиною.

Поставка товару здійснюється продавцем партіями. На кожну партію товару сторони контракту узгоджують та затверджують додаток (специфікацію) до контракту.

Загальний об`єм та умови поставок визначаються відповідно до додатків (специфікацій) до контракту, які є його невід`ємною частиною.

Базис поставки товару встановлений контрактом на умовах FOB (будь-який порт Китайської Народної Республіки) відповідно до правил «Incoterms 2000», якщо інші умови товару не вказані у відповідному додатку (специфікації) до контракту.

Ціна товару, що постачається за контрактом, узгоджена сторонами на FOB (будь-який порт Китайської Народної Республіки) відповідно до правил «Incoterms 2000», якщо інші умови поставки товару не вказані у відповідному додатку (специфікації) до контракту.

У вартість товару включається вартість упаковки, маркування, вартість тари, сертифікат про походження. Усі витрати, пов`язані з виконанням контракту в країні продавця, несе продавець, на території інших країн - позивач.

Оплата товару за контрактом здійснюється позивачем шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок продавця у розмірі 100% передоплати, а також можливе відтермінування платежу протягом 180 (ста вісімдесяти) календарних днів із дня підписання специфікації.

21.08.2020 позивач і продавець уклали специфікацію №JJТ 003-1 до контракту (далі - специфікація), відповідно до якої продавець передав у власність позивача, а позивач прийняв та зобов`язався оплатити на умовах контракту наступний товар: тканина підкладкова, Т 190, пофарбована, полотняного переплетення, завширшки 150±5 см, 100% поліефір, товарна позиція відповідно до діючого на момент укладення специфікації української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності (далі - УКТ ЗЕД), в кількості 116925 пог.м. за ціною 0,22 доларів США за 1 пог.м., виробник: продавець; тканина підкладкова, Т 190, вибілена, полотняного переплетення, завширшки 150±5 см, 100% поліефір, товарна позиція відповідно до УКТ ЗЕД, в кількості 4 026 пог.м. за ціною 0,22 доларів США за 1 пог.м., виробник: продавець. Загальна вартість товару за специфікацією складає 26609,22 доларів США.

Позивач 21.08.2020 перерахував на користь продавця грошові кошти за товар в рамках контракту в розмірі 6150,00 доларів США відповідно до платіжного доручення в іноземній валюті №17 від 21.08.2020, з яких 5500,00 доларів США сплачені за товар.

Продавець 16.10.2020 відповідно до контракту та специфікації виставив позивачу до сплати інвойс №XHQ309-14&15-1 на загальну суму 26609,22 доларів США на умовах поставки товару FOB м. Нінбо, Китайська Народна Республіка.

Позивач 20.11.2020 перерахував на користь продавця грошові кошти за товар в рамках контракту в розмірі 21109,22 доларів США відповідно до платіжного доручення в іноземній валюті №93 від 20.11.2020, з яких 21109, 22 доларів США сплачені за товар.

30.11.2020 позивачем подано до Київської митниці Держмитслужби митну декларацію ІМ40ДЕ №UA100080/2020/529316, у графах 31 якої позивачем був зазначений указаний вище товар.

Відповідно до граф 20, 22 та 42 митної декларації ІМ40ДЕ №UA100080/2020/529316, загальна вартість товару складає 26609,22 доларів США, а його поставка відбувалася на умовах FOB м. Нінбо, Китайська Народна Республіка.

Позивачем були понесені витрати щодо перевезення товару на загальну суму 700,00 доларів США.

Таким чином, загальна митна вартість спірного товару складає 27309, 00 доларів США.

Позивачем до Київської митниці Держмитслужби разом із зазначеною митною декларацією подано такі документи: контракт; специфікацію; інвойс; договір транспортної експедиції №HW-001 від 07.03.2018 укладений між Hong Win International Logistics (Ningbo) Limited та позивачем; довідку про транспортно-експедиційні витрати №HS-207-3/2020 від 21.10.2020, виданої експедитором; пакувальний лист продавця б/н від 16.10.2020 до інвойса; коносамент №ZIMUNGB9594279 від 21.10.2020; прас-лист продавця б/н від 21.08.2020.

30.11.2020 декларант отримав від відповідача електронне повідомлення про надання додаткових документів та інформації про правильність зазначення митної вартості товарів, а саме: виписки з бухгалтерської документації; каталогів, специфікації, прейскурантів (прайс-листів), виробника товару; копії митної декларації країни відправлення з урахуванням статті 254 Митного кодексу України (далі - МК України); висновків про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлених спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформації біржових організацій про вартість товару або сировини.

У відповідь на запит відповідача позивач 01.12.2020 надав відповідачу листом №1071 відповідні пояснення з додатковими документами, зокрема: щодо банківських платіжних документів, що стосуються оцінюваного товару та підтверджують здійснення попередньої оплати та виписки з бухгалтерської документації, позивач повідомив відповідачу, що ним 21.08.2020 перераховано на користь продавця грошові кошти в рамках контракту в розмірі 6150,00 доларів США, що підтверджується платіжним дорученням в іноземній валюті №17, з яких 5500,00 доларів США були сплачені за товар; 20.11.2020 позивач перерахував на користь продавця грошові кошти в рамках контракту в розмірі 21109,22 доларів США, що підтверджується платіжним дорученням в іноземній валюті №93, з яких 21109, 22 доларів США були сплачені за товар.

Позивачем також було надано картку рахунку бухгалтерського обліку 3712 у розрізі перерахованих авансів на користь продавця за специфікацією за 2020 рік та повідомлено, що станом на день підписання листа №1071 у позивача були відсутні будь-які інші бухгалтерські документи, пов`язані з поставкою спірного товару, крім зазначених у листі банківських платіжних документів та транспортних (перевізних) документів, оскільки сам товар ще не було взято на бухгалтерський облік позивача з підстав знаходження у зоні митного контролю відповідача та не був випущений у вільний обіг.

Щодо транспортних (перевізних) документів, а також документів, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів (договір, заявки тощо) позивач повідомив відповідача про надання йому транспортного документа - коносаменту, договору транспортної експедиції та довідки про транспортно-експедиційні витрати, якими підтверджений факт перевезення товару з території Китайської Народної Республіки до місця ввезення на митну територію України, а також вартості перевезення, навантажувально-розвантажувальних робіт та винагороди експедитора, яка склала 700, 00 доларів США.

Додатково позивачем було надано відповідачу фотокопії таких документів: інвойс №207 від 21.10.2020, акт прийому-передачі наданих послуг №207 від 26.11.2020, платіжне доручення в іноземній валюті №95 від 23.11.2020, згідно з яким позивачем на рахунок експедитора перераховано оплату згідно з договором транспортної експедиції в розмірі 6250,00 доларів США, з яких 1700,00 доларів США було зараховано як оплату згідно з інвойсом експедитора за організацію доставки позивачу трьох партій товару, у тому числі й товару, придбаного згідно з інвойсом. На підтвердження вказаних обставин надав карту рахунку бухгалтерського обліку 3712 у розрізі перерахованих авансів на користь експедитора за інвойсом експедитора за 2020 рік.

Щодо страхових документів, а також документів, що містять відомості про вартість страхування, позивач звернув увагу відповідача, що в нього були відсутні будь-які страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування, оскільки відповідно до специфікації та інвойса поставка спірного товару відбувалась на умовах FOB м. Нінбо, Китайська Народна Республіка (Incoterms 2010), які не передбачають зобов`язань ані продавця, ані позивача щодо укладення договору (контракту) страхування товару.

Позивач також зазначив, що він на добровільних засадах не укладав будь-яких договорів страхування, пов`язаних зі спірним товаром. Таким чином, у позивача відсутні будь-які зобов`язання щодо підтвердження витрат на страхування товару, адже воно не здійснювалося.

Щодо каталогів, специфікацій, прейскурантів (прайс-листів) виробника товару, позивач звернув увагу відповідача, що в нього були відсутні станом на день підписання листа будь-які каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) продавця щодо товару, крім того, який вже надавався позивачем відповідачу разом із митною декларацією №UA100080/2020/529316.

При цьому позивач указав, що чинне законодавство не містить обов`язкової форми прайс-листа та кожен виробник та/або продавець товару формує свій прайс-лист відповідно до власної комерційної політики, зазначаючи в ньому ту інформацію, яку він вважає доцільною. Більше того прайс-лист носить виключно інформаційний характер та не є документом, який підтверджує митну вартість товарів, адже він не міститься в переліку документів, визначеному в частині другій статті 53 МК України.

Щодо копії митної декларації країни відправлення з урахуванням вимог статті 254 МК України, позивач звернув увагу відповідача, що в нього були відсутні станом на день підписання листа копія митної декларації країни відправлення, у тому числі з урахуванням вимог статті 254 МК України. Окрему увагу відповідача позивач звернув на те, що приписи частини третьої статті 53 МК України покладають на позивача обов`язок щодо надання копії митної декларації країни відправлення та експертного висновку лише за умови їх наявності у позивача.

Щодо висновків про вартісні та якісні характеристики товарів, підготовлених спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформації біржових організацій про вартість товару або сировини, позивач повідомив відповідачу, що станом на дату складання листа у нього були відсутні висновки спеціалізованих експертних організацій та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини. При цьому відповідно до частини другої статті 53 МК України такі висновки та формація не є обов`язковими документами для підтвердження заявленої декларантом митної вартості, а приписи частини третьої статті 53 МК України покладають на позивача обов`язок щодо подання таких документів лише за умови їх наявності у позивача.

Київською митницею Держмитслужби було відмовлено позивачу в митному оформленні (випуску) задекларованого товару, у зв`язку з чим оформлено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA100080/2020/00212.

Підставою для відмови в митному оформленні було прийняте митним органом рішення про коригування митної вартості товарів №UA100080/2020/200030/2 від 01.12.2020, яким відповідач застосував другорядний (резервний) метод для визначення митної вартості товару.

Київською митницею Держмитслужби у графі 33 рішення про коригування митної вартості товарів №UA100080/2020/200030/2 від 01.12.2020 зазначено, що за результатами опрацювання документів, наданих для підтвердження заявленої митної вартості за митною декларацією ІМ40ДЕ №UA100080/2020/529316 установлено, що документи містять розбіжності, які мають вплив на визначення митної вартості товарів та не містять всіх відомостей, які б підтверджували числові значення складових заявленої митної вартості, зокрема: пунктом 4.1 поданого до митного оформлення зовнішньоекономічного договору від 01.06.2020 №JJТ 01/06-20 передбачено, що (мова оригіналу російська): «Оплата товара по настоящему контракту производится покупателем путем перечисления денежных средств» на банковский счёт продавца в виде 100% предоплаты, а также возможна от строчка платежа в течение 180 (сто восемьдесят) календарных дней со дня подписания спецификации.». однак, подана до митного оформлення специфікація від 21.08.2020 №JJТ_003-1 не містить відомостей щодо умов оплати за товар.

Декларантом до митного оформлення не подано банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару та підтверджують здійснення попередньої оплати.

Відповідно до відомостей, заявлених в митній декларації та інформації поданого рахунку-фактури від 16.10.2020 №XHQ309-14&15-1 поставка задекларованих товарів здійснюється на умовах FOB-NINGBO.

Крім того, поданий декларантом прас-лист від 21.08.2020, виставлений на умовах FOB-NINGBO, не містить інформації щодо пропозицій для продажу оцінюваних товарів належним покупцям, містить лише товарні позиції, що збігаються із задекларованими у митній декларації товарами, також, поданий прас-лист не містить часового періоду, протягом якого зазначені виробником ціни є дійсними, отже він не відображає дійсну вартість товару у розумінні положень статті VІІ Генеральної угоди з тарифів та торгівлі.

Отже, на думку митного органу, документи, які подані декларантом до митного оформлення не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Враховуючи викладене, з поданих документів неможливо підтвердити заявлений метод визначення митної вартості товарів.

З метою підтвердження числових складових митної вартості від декларанта було витребувано відповідно до вимогам частин другої та третьої статті 53, статті 57 МК України додаткові документи згідно з переліком, викладеним у електронному повідомленні.

Однак у строк, установлений частиною третьою статті 53, пункту 2 частини другої статті 255 Кодексу, декларантом надано додаткові документи не у повному обсязі. При цьому надані додатково документи не усувають виявлені розбіжності та не підтверджують об`єктивно та достовірно заявлену митну вартість, оскільки містять додаткові розбіжності.

Надані платіжні доручення від 21.08.2020 №17 та від 20.11.2020 №93 неможливо ідентифікувати з цією поставкою, оскільки у графі 70 «призначення платежу» зазначений лише номер контракту та дата, згідно з яким відбулась оплата за товар. Платіжне доручення не містить посилання на інвойс, тому ідентифікувати зазначену оплату з цією партією товарів неможливо.

Відповідачем зазначено, що відповідно до пункта 2.2 Порядку оформлення платіжного доручення в іноземній валюті або банківських металах, затвердженого Постановою Правління Національного банку України №216 від 28.07.2008 (зі змінами) та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01.10.2008 за №910/15601, платник заповнює реквізит «Призначення платежу» таким чином, щоб надавати повну інформацію про платіж та документи, на підставі яких здійснюється перерахування бенефіціару коштів в іноземній валюті або банківських металів.

Крім того, подані до митного оформлення 01.12.2020 банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару від 21.08.2020 №17 на суму 6150, 00 USD та від 20.11.2020 №93 на суму 21109,22 USD не можливо ідентифікувати з цією поставкою, оскільки сума поставки за поданим до митного оформлення рахунком-фактурою від 16.10.2020 №XHQ309-14&15-1 становить 26609, 2200 USD, а загальна сума вказаних платіжних доручень становить 27259,22 USD.

У платіжному дорученні в іноземній валюті від 23.11.2020 №95 на суму 6250 USD в графі 70 «призначення платежу» зазначено «prepayment for sea freight» (попередня оплата за морське перевезення) та номер і дату контракту, відповідно до якого здійснено попередню оплату вартості морського перевезення.

Вартість морського перевезення відповідно до поданої до митного оформлення довідки про транспортно-експедиційні витрати від 21.10.2020 №HS-207-3-/2020 становить 700 USD. Таким чином, платіжне доручення від 23.11.2020 №95 на суму 6250 USD неможливо ідентифікувати за цією поставкою.

Зазначено також, що декларантом не подано додаткових документів у повному обсязі, про що зазначено у листі №1071, який надіслано до митниці 01.12.2020.

Таким чином, причинами, через які заявлену декларантом митну вартість товарів не може бути визнано було: неподання декларантом всіх запрошених документів; відсутність відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості та наявність розбіжностей у поданих до митного оформлення документах, що не дає можливості митному органу перевірити декларування всіх складових митної вартості у повному обсязі.

Поряд із цим митним органом було проведено порівняння рівня заявленої митної вартості з рівнями митної вартості ідентичних, подібних (аналогічних) товарів і з довідковою інформацією та встановлено заниження заявленого рівня митної вартості, що суперечить поняттю дійсної вартості товару у розумінні статті VІІ Генеральної угоди з тарифів та торгівлі (ГАТТ 1947). Зокрема, у митного органу наявна інформація щодо рівня митної вартості подібних (аналогічних) товарів за вищими рівнями митної вартості.

Зазначено, що рішення винесено без урахування термінів, передбачених статтею 53 Кодексу, на письмове прохання уповноваженої особи (лист від 01.12.2020 №1071).

Метод визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів не застосований у зв`язку з відсутністю вартості операцій з ідентичними товарами, прийнятої митним органом умов, зазначених у статті 59 Кодексу.

Метод визначення митної вартості за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів не застосований у зв`язку з відсутністю вартості операцій з подібними (аналогічними) товарами, які продано на експорт в Україну і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього, та прийнятої митним органом, з дотриманням умов, зазначених у статті 60 Кодексу. Метод визначення митної вартості на основі віднімання вартості не застосований у зв`язку з відсутністю ціни, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до положень статті 62 Кодексу.

Метод визначення митної вартості на основі віднімання вартості не може бути використаний у зв`язку з відсутністю даних, необхідних для проведення розрахунків.

Метод визначення митної вартості товарів на основі додавання вартості (обчислена вартість) не застосований у зв`язку з відсутністю наданої виробником товарів, що оцінюються, або від його імені інформації про їх вартість з дотриманням умов, зазначених у статті 63 Кодексу.

Митна вартість визначена із застосуванням резервного методу відповідно до статті 64 Кодексу з використанням способів, які не суперечать законом України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі, яка щонайбільшою мірою ґрунтується на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях.

Зазначено, що у митниці була наявна інформація щодо числових значень складових митної вартості та інших умов, що могли вплинути на ціну товарів, яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості, МД від 04.11.2020 №UА100430/2020/12092, МД від 21.10.2020 №UА100080/2020/526509, МД від 28.08.2020 №UА100020/2020/039170.

Крім того, у відповідності до частини п`ятої статті 55 Кодексу, з позивачем проведена процедура консультацій з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості товарів на підставі інформації, яка наявна в митних органах. Процедура консультацій проведена шляхом надання письмового повідомлення.

Не погоджуючись із указаним рішенням, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Задовольняючи позов, місцевий суд виходив з того, що у відповідача під час винесення оскаржуваного рішення не було достатніх підстав для незастосування основного методу визначення митної вартості товару за ціною договору.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів приходить до наступного.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

МК України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) встановлює порядок визначення митної вартості імпортованих товарів та правила її декларування, а також регулює правовідносини з приводу митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України.

Відповідно до ч. 1 ст. 246 МК України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Згідно з ч. 3 ст. 318 МК України митний контроль передбачає виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію (ч. 1 ст. 248 МК України).

У силу приписів ч. 1 ст. 257 цього Кодексу декларування товарів здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії.

Частинами 7 та 8 ст. 257 МК України передбачено, що перелік відомостей, що підлягають внесенню до митних декларацій, обмежується лише тими відомостями, які є необхідними для цілей справляння митних платежів, формування митної статистики, а також для забезпечення додержання вимог цього Кодексу та інших законодавчих актів.

Митне оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення здійснюється митними органами на підставі митної декларації, до якої декларантом залежно від митних формальностей, установлених цим Кодексом для митних режимів, та заявленої мети переміщення вносяться відомості, передбачені ч. 8 вказаної статті, у тому числі відомості про найменування товару, код товару згідно з УКТ ЗЕД, фактурну вартість товарів, митну вартість товарів та метод її визначення.

Митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України в силу приписів ст. 49 МК України є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

Система визначення митної вартості товарів ґрунтується на загальних принципах митної оцінки, прийнятих у міжнародній практиці. Міжнародно-правовим стандартом, на який зорієнтоване українське митне законодавство, є угоди по застосуванню ст. VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року (ГААТ).

Згідно з ч. 2 ст. VII ГААТ оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна ґрунтуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на який розраховується мито, або подібного товару і не повинна ґрунтуватися на вартості товару національного походження чи на довільній або фіктивній вартості.

Частинами 4 та 5 ст. 58 МК України передбачено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень ч. 10 цієї статті. Ціною, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, вважається загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

При визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, за переліком, що визначений ч. 10 ст. 58 МК України, серед яких, зокрема, витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України, якщо такі платежі не включаються до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті.

Згідно із ст. 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно до ст. 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів. При цьому, декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Згідно з ч. 1 ст. 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за основним методом (за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) та за другорядними методами: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

При цьому кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 57 МК України застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями ст. 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

Перелік документів, що подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості, визначено ст. 53 МК України.

Згідно з ч. 1 ст. 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Так, у силу ч. 2 цієї статті, документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у ч. 5 і 6 ст. 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару (ч. 6 ст. 53 МК України).

Цією ж статтею передбачено, що вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті, забороняється.

Дана норма кореспондується з приписами ст. 318 МК України, якими визначено, що митний контроль передбачає виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань митної справи.

Це також відповідає положенням п. 3.16 та 6.2 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення і гармонізацію митних процедур, до якої Україна приєдналась згідно із Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про приєднання України до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур» від 15.02.2011 №3018-VI, якими запроваджено наступні стандартні правила: на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства; митний контроль обмежується мінімумом, необхідним для забезпечення дотримання митного законодавства.

Відповідно до ч. 2 ст. 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у ч. 1 ст. 58 цього Кодексу.

Так, згідно з ч. 1 ст. 58 МК України метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо: немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень ч. 10 цієї статті; покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

Частиною 2 цієї статті передбачено, що метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 54 МК України митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості (п. 1 ч. 5 ст. МК України).

Цією ж статтею визначено, що у випадках, встановлених цим Кодексом, митний орган наділений правом письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені ст. 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

Такими додатковими документами, відповідно до ч. 3 ст. 53 МК України є: договір (угода, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписка з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копія митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

При цьому право митного органу на витребування у декларанта або уповноваженої ним особи додаткових документів за наведеним вище переліком виникає виключно у разі, якщо документи, зазначені у ч. 2 цієї статті (тобто основні документи), містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Декларант або уповноваженої ним особи зобов`язані протягом 10 календарних днів надати за наявності такі додаткові документи.

Частиною 6 ст. 54 МК України передбачено, що митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у ч. 2-4 ст. 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Аналіз положень ч. 3 ст. 53, ч. 2, 4-6 ст. 54, ст. 58 МК України надає підстави для висновку про те, що митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов`язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у ст. 58 МК України.

Митний орган має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, пов`язаних з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість, та витребувати від декларанта додаткові документи лише якщо надані декларантом документи містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або ці документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, тобто не дозволяють митному органу законно здійснити визначений законом мінімум митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи для розмитнення задекларованого товару.

За стандартним правилом, визначеним п. 3.17 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення і гармонізацію митних процедур, у випадках, коли окремі підтверджуючі документи не можуть бути представлені разом з декларацією на товари з причин, які визнані митною службою обґрунтованими, вона дозволяє подачу таких документів протягом визначеного періоду часу.

Як зазначалося вище, ч. 3 ст. 53 МК України визначено, що додаткові документи (за наявності) подаються декларантом протягом 10 календарних днів з моменту отримання письмової вимоги органу доходів і зборів.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень ст. 55 цього Кодексу.

Відтак, приписами ч. 2 ст. 53 МК України встановлено вичерпний перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів.

Як убачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, спірне рішення про коригування митної вартості обґрунтовано тим, що позивач документально не підтвердив витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України та витрати на страхування цих товарів.

Поряд із цим, із наданих доказів вбачається, що позивачем до митного оформлення надано контракт, специфікацію, інвойс, у якому є посилання на контракт та специфікацію, платіжні доручення позивача в іноземній валюті, картки рахунку бухгалтерського обліку позивача 3712 за 2020 рік у розрізі перерахованих авансів на користь продавця за специфікацією, договір транспортної експедиції №HW-001 від 07.03.2018, укладений між Hong Win International Logistics (Ningbo) Limited та позивачем, інвойс №207 від 21.10.2020, виставлений Hong Win International Logistics (Ningbo) Limited, акт прийому-передачі наданих послуг №207 від 21.10.2020, складений між Hong Win International Logistics (Ningbo) Limited та позивачем, довідку Hong Win International Logistics (Ningbo) Limited про транспортно-експедиційні витрати №HS-207-3/2020 від 21.10.2020, зі змісту яких слідує, що товар постачався продавцем позивачу на умовах FOB м. Нінбо, Китайська Народна Республіка, а сама вартість товару в розмірі 26609,22 доларів США з урахуванням розміру фрахту, навантажувально-розвантажувальних робіт та експедиторської винагороди в 700,00 доларів США, які підлягають до сплати позивачем за перевезення з порту м. Нінбо, Китайська Народна Республіка до митної території України, відповідає заявленій позивачем митній вартості товару в митній декларації ІМ40ДЕ №UA100080/2020/529316 в розмірі 27309,22 доларів США (26609,22 доларів США + 700,00 доларів США).

З матеріалів справи слідує, що позивач здійснив перевезення товару (оплатив фрахт, навантажувально-розвантажувальні роботи та експедиторську винагороду) з порту м. Нінбо, Китайська Народна Республіка до місця ввезення на митну територію України. Розмір таких витрат склав 700,00 доларів США, що підтверджується інвойсом №207 від 21.10.2020, виставленим Hong Win International Logistics (Ningbo) Limited, актом прийому-передачі наданих послуг №207 від 21.10.2020, складеним між Hong Win International Logistics (Ningbo) Limited та позивачем, та довідкою Hong Win International Logistics (Ningbo) Limited про транспортно-експедиційні витрати №HS-207-3/2020 від 21.10.2020.

Відтак, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо безпідставності висновків митного органу, що позивачем не підтверджено витрати на транспортування товару до митної території України.

Також безпідставними є доводи митного органу, що позивач повинен був надати йому заявку на транспортно-експедиційні послуги, адже відповідач при направленні свого запиту про надання додаткових документів для підтвердження заявленого позивачем рівня митної вартості спірного товару не витребовував у позивача такого документа.

Також не знайшли свого підтвердження доводи апелента в частині ненадання позивачем доказів вартості страхування імпортованого товару.

Умовами поставки такого обов`язку позивача не передбачалось, а надані на вимогу митниці пояснення містять обґрунтування щодо нездійснення додаткового страхування.

Крім того, необґрунтованими є доводи апелянта в частині ненадання позивачем підтвердження оплати імпортованого товару.

Як убачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, позивач 21.08.2020 та 20.11.2020 перерахував на користь продавця грошові кошти в рамках контракту в розмірі 6150,00 доларів США та 21109,22 доларів США відповідно, що підтверджується платіжними дорученнями в іноземній валюті №17 від 21.08.2020 та №93 від 20.11.2020, які наявні у матеріалах справи.

Відповідно до цих платіжних доручень та картки рахунку бухгалтерського обліку позивача 3712 за період 2020 року у розрізі перерахованих авансів на користь продавця за специфікацією позивач 21.08.2020 та 20.11.2020 перерахував 6150,00 доларів США відповідно до платіжного доручення в іноземній валюті №17 від 21.08.2020, з яких 5500, 00 доларів США були сплачені за товар та 21109,22 доларів США відповідно до платіжного доручення в іноземній валюті №93 від 20.11.2020, з яких 21109, 22 доларів США саме в рахунок оплати спірного товару.

Також необґрунтованим є відхилення митним органом наданого позивачем прайс-листа продавця від 21.08.2020, оскільки приписами чинного законодавства України не передбачені вимоги до змісту такого документа як прайс-лист, а тому виробник (продавець) може його формувати відповідно до власної комерційної політики.

Суд критично оцінює доводи апелянта, що підставою для проведеного коригування стало те, що позивач у відповідь на запит відповідача не надав витребовувані ним копію митної декларації країни відправлення й висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформацію біржових організацій про вартість товару або сировини, адже ці документи носять виключно інформаційний характер, а обов`язок щодо їх надання в декларанта на обґрунтований запит митниці в силу ч. 3 ст. 53 МК України виникає лише за умови наявності таких документів у декларанта.

З матеріалів справи вбачається, що в листі позивача №1071 від 01.12.2020 позивач повідомив відповідачу про відсутність у нього копії митної декларації країни відправлення й висновків про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлених спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформації біржових організацій про вартість товару або сировини.

Відтак, ненадання документів, які відсутні в декларанта, не свідчить про неналежне виконання вимог митниці надати додаткові документи та в цілому не може свідчити про наявність розбіжностей у наданих документах.

Щодо правомірності застосування резервного методу визначення митної вартості товару колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до п. 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених Наказом Міністерства фінансів України №598 від 24.05.2012, (далі - Правила), у графі 33 рішення про коригування митної вартості товарів посилання на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби у Рішенні допускається тільки при визначенні митної вартості відповідно до положень ст. 59, 60 та 64 Кодексу з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо.

Київська митниця Держмитслужби у графі 33 оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів лише зазначила номери та дати митних декларацій, використаних нею як джерело інформації при здійсненні коригування митної вартості спірного товару, при цьому відповідач всупереч вищезазначеним вимогам Правил не навів жодних пояснень щодо зроблених ним коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов, що свідчить про протиправний характер оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постанові від 31.01.2018 у справі №813/7272/13-а (К/9901/3036/18) та у постанові від 02.03.2018 у справі №804/2997/17 (К/9901/4472/17).

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що при прийнятті рішення про коригування митної вартості товарів №UA100080/2020/200030/2 від 01.12.2020 митний орган протиправно застосував шостий (резервний) метод визначення митної вартості товарів, що є самостійною підставою для скасування оскаржуваного рішення відповідача.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують позицію суду першої інстанції та відхиляються колегією суддів за необґрунтованістю.

Таким чином, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Приписи ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 139, 243, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Київської митниці залишити без задоволення.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 16.11.2021 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Я.Б. Глущенко

Судді О.Є. Пилипенко

Л.Т. Черпіцька

Повний текст постанови складений 14 вересня 2022 року.