Справа № 640/35995/21
Суддя: Бояринцева М.А.
Дата ухвалення: 2022-09-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

13 вересня 2022 року м. Київ № 640/35995/21

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: судді Бояринцевої М.А., розглянувши позовну заяву

ОСОБА_1
доКиївського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат
про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язати вчинити дії
В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 з позовом до Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат та просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат стосовно відмови ОСОБА_1 у здійсненні перерахунку та виплати щорічної разової грошової допомоги до 5 травня 2020 року, як учаснику бойових дій у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком - 8 190,00 грн., з урахуванням раніше виплачених коштів;

- визнати протиправною бездіяльність Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат стосовно відмови ОСОБА_1 у здійсненні перерахунку та виплати щорічної разової грошової допомоги до 5 травня 2021 року, як учаснику бойових дій у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком - 8 845,00 грн., з урахуванням раніше виплачених коштів;

- зобов`язати Київський міський центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 щорічної грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік у розмірі 8 190,00 грн., виходячи з розміру п`яти мінімальних пенсій за віком, з урахуванням раніше виплачених коштів на його картковий рахунок;

- зобов`язати Київський міський центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 щорічної грошової допомоги до 5 травня за 2021 рік у розмірі - 8 845,00 грн., виходячи з розміру п`яти мінімальних пенсій за віком, з урахуванням раніше виплачених коштів на його картковий рахунок.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 10.12.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі (у письмовому провадженні) суддею Мамедовою Ю.Т.

В подальшому адміністративна справа №640/35995/21 передана на розгляд судді Бояринцевої М.А. та прийнята до розгляду ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 30.05.2022.

Досліджуючи матеріали справи судом встановлено, що останні містять клопотання представника Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат від 05.01.2022 про залишення позовної заяви без розгляду з підстав пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду.

Вирішуючи подане клопотання про залишення позовної заяви без розгляду суд враховує наступне.

Згідно частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною 1 статті 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Згідно з пунктом 8 частини 1 статті 4 КАС України позивач - це особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано позов до адміністративного суду, а також суб`єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подано позов до адміністративного суду.

Частиною 1 статті 118 КАС України регламентовано, що процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії.

Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом

Відповідно до частини 1 статті 122 КАС України визначено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

В розрізі положень частини 2 статті 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно із частиною 3 статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Таким чином, строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відтак, для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів.

Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

Окрім того, Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (пункт 1 статті 32 зазначеної Конвенції), наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (пункт 51 рішення від 22.10.1996 за заявами N 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства», пункт 570 рішення від 20.09.2011 за заявою у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»).

Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду регламентовані статтею 123 КАС України, згідно із частиною 3 якої, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Варто наголосити, що встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених КАС України, певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою соціальних спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Рішенням Конституційного Суду України від 13.12.2011 №17-рп/2011 визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Судом встановлено, що предметом розгляду даної адміністративної справи є виплата позивачу щорічної разової грошової допомоги до 5 травня 2020 року та до 5 травня 2021 року, у розмірі меншому, аніж встановлений розмір в редакції статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та в редакції Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» №367-XIV від 25.12.1998.

Так, Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» №367-XIV від 25.12.1998 статтю 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» доповнено частиною 4, згідно з якою: «щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком».

З 01.01.2015 правовідносини щодо нарахування, розмірів і виплати одноразової грошової допомоги до 5 травня були врегульовані пунктом 26 розділу VI Бюджетного кодексу України, згідно якого, зокрема, норми і положення статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Тобто вказаними змінами Кабінету Міністрів України були делеговані повноваження, зокрема, щодо встановлення розміру разової грошової допомоги до 5 травня учасникам бойових дій.

На реалізацію приписів вищезазначеної норми закону, 08.04.2021 Кабінетом Міністрів України прийнято Постанову № 325 "Деякі питання виплати разової грошової допомоги, передбаченої Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і "Про жертви нацистських переслідувань"", якою затвердив Порядок використання коштів державного бюджету, передбачених для виплати щорічної разової грошової допомоги ветеранам війни і жертвам нацистських переслідувань, відповідно до якого учасникам бойових дій виплата разової грошової допомоги до 5 травня, передбаченої Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", проводиться у 2021 році в розмірі 1491 гривні.

Конституційний Суд України рішенням від 27 лютого 2020 року №3-р/2020 визнав таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), окреме положення пункту 26 розділу VI "Прикінцеві та перехідні положення" Бюджетного кодексу України у частині, яка передбачає, що норми і положення статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону №3551-XII застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Таким чином, з 27 лютого 2020 року відновлено дію статті 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" у редакції Закону №367-ХІV, згідно з якою щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком.

Аналіз вказаного дає суду підстави дійти до висновку, що разова грошова допомога виплачується учасникам бойових дій у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком щорічно.

У постанові Верховного Суду від 31.03.2021 у справі №240/12017/19 вказано, що при вирішенні питання щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду необхідно чітко диференціювати поняття «дізнався» та «повинен був дізнатись».

Так, під поняттям «дізнався» необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, свобод та інтересів.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 24.12.2020 у справі №510/1286/16-а вказала на те, що у спорах, що виникають з органами Пенсійного фонду України, особа може дізнатися, що її права порушені, зокрема, при отриманні від органу Пенсійного фонду України відповіді (листа-відповіді, листа-роз`яснення) на надісланий запит щодо розміру пенсії, нормативно-правових документів (про правильність/помилковість нарахування розміру пенсії, своєчасність/несвоєчасність її перерахунку), на підставі яких був здійснений саме такий розрахунок.

Поняття «повинен був дізнатися» необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені (постанова Верховного Суду від 21.02.2020 №340/1019/19).

Судова палата з розгляду справ щодо захисту соціальних прав наголошує на тому, що пенсія є щомісячним періодичним платежем, а тому в будь-якому разі її розмір відомий особі, яка її отримує. Така особа має реальну, об`єктивну можливість виявити належну зацікавленість та вчинити активні дії з метою отримання інформації про рішення, на підставі якого було здійснено призначення пенсії чи був здійснений її перерахунок, з яких складових вона складається, як обрахована та на підставі яких нормативно-правових актів був здійснений саме такий її розрахунок чи розрахунок її складових.

Отже, з дня отримання пенсійної виплати особою, якій призначена пенсія вона вважається такою, що повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи законних інтересів. Винятком з цього правила є випадок, коли така особа без зайвих зволікань, в розумний строк після отримання пенсійної виплати, демонструючи свою необізнаність щодо видів та розміру складових призначеної (перерахованої) їй пенсії звернулась до пенсійного органу із заявою про надання їй відповідної інформації. В такому випадку особа вважається такою, що дізналась про порушення її прав при отриманні від пенсійного органу відповіді на подану нею заяву.

Судова палата з розгляду справ щодо захисту соціальних прав вважає за необхідне відступити від висновків, викладених, зокрема у постановах від 29.10.2020 у справі №816/197/18 (касаційне провадження №К/9901/50050/18), від 20.10.2020 у справі №640/14865/16-а (касаційне провадження № К/9901/36805/18), від 25.02.2021 у справі № 822/1928/18 (касаційне провадження № К/9901/1313/18) щодо застосування строку звернення до суду у соціальних спорах, у яких, зокрема зазначено, що при застосуванні строків звернення до адміністративного суду у вказаній категорії справ слід виходити з того, що встановлені процесуальним законом строки та повернення позовної заяви без розгляду на підставі їх пропуску не можуть слугувати меті відмови у захисті порушеного права, легалізації триваючого правопорушення, в першу чергу, з боку держави (постанови Верховного Суду від 29.10.2020 у справі №816/197/18 (касаційне провадження №К/9901/50050/18), від 20.10.2020 у справі №640/14865/16-а (касаційне провадження № К/9901/36805/18), а також про те, що строк звернення позивача до суду у випадку спірних правовідносин розпочав перебіг після отримання позивачем листа-відповіді від органу Пенсійного фонду, а не після отримання пенсії за відповідний період (постанова Верховного Суду від 25.02.2021 у справі № 822/1928/18) та дійшла такого висновку щодо застосування строку звернення до суду, передбаченого статтею 122 КАС України у спорах цієї категорії:

1) для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час, коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання такою особою строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

2) пенсія є щомісячним періодичним платежем, а тому в будь-якому разі її розмір відомий особі, яка її отримує щомісячно. Відтак, отримання пенсіонером листа від територіального органу Пенсійного фонду України у відповідь на його заяву не змінює момент, з якого така особа повинна була дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли вона почала вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду у разі якщо така особа без зволікань та протягом розумного строку не вчиняла активних дій щодо отримання інформації про правильність/помилковість нарахування розміру пенсії, своєчасність/несвоєчасність її перерахунку, тощо.

У постанові Верховного Суду від 31.03.2021 у справі №240/12017/19 суд також вказав, що отримання позивачем листа відповідача від 08.11.2019 у відповідь на його заяву не змінює момент, з якого позивач повинен був дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли позивач почав вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду в даному випадку, оскільки такі дії позивач почав вчиняти більш ніж через 5 років після отримання пенсії за серпень 2014 року.

Суд при вирішенні клопотання про залишення позовної заяви без розгляду в межах даної адміністративної справи, вважає за можливе застосувати висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 31.03.2021 у справі №240/12017/19, з огляду на характер разової грошової допомоги, яка, у свою чергу є щорічною згідно із положеннями Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» №367-XIV від 25.12.1998.

Судом встановлено, що разову грошову допомогу до 5 травня за 2020 рік позивач отримав 08.05.2020, у той час коли звернувся до суду із позовною заявою засобами поштового зв`язку 03.12.2021 (зареєстрований адміністративний позов 07.12.2021 №640/35995/21).

Аналіз вказаного дає суду підстави дійти до однозначного висновку про пропуск ОСОБА_1 строку звернення до суду з позовними вимоги щодо визнання протиправною бездіяльність відповідача та зобов`язання його вчинити певні дії щодо разової грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік.

Поряд з цим, досліджуючи матеріали справи судом встановлено, що останні містять заяву про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду.

Наведена заява мотивована тим, що позивач неодноразово звертався до відповідача із заявами про перерахунок суми разової грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік та за 2021 рік, а саме: заяви від 27.05.2021, 07.09.2021, 24.11.2021, проте фактичну відповідь отримав лише 02.12.2021.

Суд при наданні оцінки вказаним твердженням вказує на те, що з моменту отримання ОСОБА_1 разової грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік (08.05.2020) до першого його звернення до Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат (27.05.2021) минув майже рік. Тобто, позивач почав вчиняти дії щодо реалізації свого права на отримання разової грошової допомоги до 5 травня 2020 року після спливу майже річного терміну з дня отримання відповідної виплати. У той же час, до суду із відповідним позовом звернувся, за наслідком спливу 1 року та майже 7 місяців з дня отримання ним відповідної грошової допомоги.

Суд наголошує, що у заяві про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду ОСОБА_1 не зазначено будь-яких об`єктивних причин, які унеможливили реалізацію ним свого права у розумні строки.

Варто відмітити, що аналіз практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) свідчить про те, що у процесі прийняття рішень стосовно поновлення строків звернення до суду або оскарження судового рішення, ЄСПЛ виходить із наступного: 1) поновлення пропущеного строку звернення до суду або оскарження судового рішення є порушенням принципу правової визначеності, відтак у кожному випадку таке поновлення має бути достатньо виправданим та обґрунтованим; 2) поновленню підлягає лише той строк, який пропущений з поважних причин, внаслідок непереборних, незалежних від волі та поведінки особи обставин; 3) оцінка поважності причин пропуску строку має здійснюватися індивідуально у кожній справі; 4) будь-які поважні причини пропуску строку не можуть розцінюватися як абсолютна підстава для поновлення строку; 5) необхідно враховувати тривалість пропуску строку, а також можливі наслідки його відновлення для інших осіб.

За таких обставин суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 пропущено строк звернення до суду із позовними вимогами в частині зобов`язання відповідача вчинити певні дії щодо разової грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік, а наведені ним у заяві про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду причини пропуску строку звернення до адміністративного суду є неповажними.

Частиною 4 статті 123 КАС України регламентовано, що якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Відповідно до пункту 8 частини 1 статті 240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Приймаючи до уваги наведене, суд з урахуванням статті 123, пункту 8 частини 1 статті 240 КАС України вважає наявними підстави для визнання неповажними причини пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду, які наведені ним у заяві про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду та наявність правових підстав для залишення позовної заяви без розгляду в частині позовних вимог про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання відповідача вчинити певні дії щодо разової грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік.

Між тим, суд вважає не пропущеним строк звернення до суду в частині позовних вимог про визнання бездіяльності та зобов`язання відповідача вчинити певні дії щодо разової грошової допомоги до 5 травня за 2021 рік, оскільки відповідну виплату отримано ним 06.05.2021, захист своїх прав у позасудовому порядку реалізовано вперше 27.05.2021 та фактично отримано відповідь відповідача про відмову у здійсненні перерахунку 14.09.2021, що, на переконання суду, вказує на те, що про порушення своїх прав в цій частині позивач дізнався 14.09.2021, а тому звернувся до суду із дотриманням шестимісячного строку звернення - 07.12.2021.

Отже, клопотання представника Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат про залишення позовної заяви без розгляду підлягає до задоволенню частково, у тій частині, яка наведена судом вище.

Керуючись статтями 122, 123, пунктом 8 частини 1 статті 240, 248, 256, 262, 263, 293 Кодексу адміністративного судочинства України, -

УХВАЛИВ:

1. Визнати неповажними причини пропуску ОСОБА_1 строку звернення до адміністративного суду із позовом до Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії в частині.

2. Задовольнити клопотання представника Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат про залишення позовної заяви без розгляду в адміністративній справі №640/35995/21 частково.

3. Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) до Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат (03165, м. Київ, проспект Любомира Гузара, б. 7, ) залишити без розгляду в частині позовних вимог про визнання протиправною бездіяльність Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат стосовно відмови ОСОБА_1 у здійсненні перерахунку та виплати щорічної разової грошової допомоги до 5 травня 2020 року, як учаснику бойових дій у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком - 8 190,00 грн., з урахуванням раніше виплачених коштів та про зобов`язання Київський міський центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік у розмірі 8 190,00 грн., виходячи з розміру п`яти мінімальних пенсій за віком, з урахуванням раніше виплачених коштів на його картковий рахунок.

Ухвала набирає законної сили в порядку передбаченому статті 256 Кодексу адміністративного судочинства та може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 КАС України.

Суддя М.А. Бояринцева