Справа № 753/11793/21
Суддя: Трусова Т. О.
Дата ухвалення: 2022-06-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2-а/753/15/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" червня 2022 р. Дарницький районний суд м. Києва у складі головуючого судді Трусової Т. О. з секретарем судового засідання Кирик К. С. за участі позивача ОСОБА_1 , розглянувши в судовому засіданні в залі суду в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про визнання дій протиправними, скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, зобов`язання вчинити дії, відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

У червні 2021 р. ОСОБА_1 (далі також - ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом до головного інспектора з паркування відділу інспекції з паркування Голосіївського районного управління (інспекції) з паркування Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації, далі за текстом - Департамент транспортної інфраструктури КМДА) Рябоконя В. В. про скасування постанови про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КпАП України) та закриття провадження у справі.

Свої вимоги мотивували тим, що зупинка керованого ОСОБА_1 автомобіля CHEVROLET EPICA д.н.з. НОМЕР_1 , власником якого він є, оскільки його автомобіль здійснював не зупинку, а стоянку, оскільки рух автомобіля було припинено більше ніж на п`ять хвилин і не існує жодного чинника, який би забороняв зупинку або стоянку на зазначеній ділянці дороги. Адміністративного правопорушення ОСОБА_2 не скоював з огляду на те, що автомобіль не унеможливлював рух інших транспортних засобів і не створював перешкод для руху пішоходів та не було здобуто належних доказів порушення ним правил зупинки.

Ухвалою від 15.06.2021 суд залишив позов без руху з підстав викладених у статті 161 цього Кодексу - відсутності документа про сплату судового збору, а також позов заявлений до неналежного відповідача (за правилами адміністративного судочинства суд має можливість замінити неналежного відповідача належним, та така зміна можлива виключно за згодою позивача ст. 48 КАС України).

Після усунення недоліків 05.11.2021 суд постановив ухвалу, якою відкрив провадження за цим позовом та залучив до участі у справі як відповідача Департамент транспортної інфраструктури КМДА та призначив справу до розгляду за правилами статті 286 Кодексу адміністративного судочинства України з повідомленням (викликом) сторін в судове засідання на 24.01.2022.

В судове засідання 24.01.2022 сторони не з`явилися, розгляд справи відкладено на 16.03.2022.

В судове засідання 16.03.2022 сторони не з`явилися, розгляд справи відкладено на 30.05.2022 у зв`язку з тим, що в Україні діє режим воєнного стану.

27.05.2022 від позивача на адресу суду надійшли копія листа та постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності.

В судове засідання 30.05.2022 сторони не з`явилися, розгляд справи відкладено на 15.06.2022.

13.06.2022 від представника Департаменту транспортної інфраструктури КМДА Сказко М. І. надійшов відзив на позову, у яких він заперечив проти вимог позивача та просив у їх задоволенні відмовити. Мотивував свою позицію тим, що згідно з матеріалами фотофіксації транспортний засіб CHEVROLET EPICA д.н.з. НОМЕР_1 , що зареєстрований за ОСОБА_1 , було зупинено ним ближче 3 м. до суцільної лінії розмітки. Оскільки матеріали фотофіксації, що здійснено з різних ракурсів, містять інформацію про обставини події та підтверджують скоєння адміністративного правопорушення - розміщення транспортного засобу із порушенням правил зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, такі докази відповідають критеріям належності та допустимості. Вважає, що ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності цілком правомірно, з додержанням вимог частини 1 статті 14-2 та статті 279-1 КпАП України.

В судовому засіданні позивача ОСОБА_1 позов підтримав пославшись на наведені у ньому обставини та обґрунтування.

Заслухавши позивача, дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини.

05.06.2021 головний інспектор з паркування відділу інспекції з паркування Голосіївського району управління (інспекції) з паркування Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) Рябоконь В. В. склав постанову серії 1КІ № про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 3 статті 122 КпАП України та наклав на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 680 грн.

Зі змісту постанови вбачається, що 05.06.2021 о 15-19 год. на вул. Зарічна, 1 у м. Києві зафіксовано транспортний засіб CHEVROLET EPICA д.н.з. НОМЕР_1 , який зупинено у місці, де відстань між суцільною лінією розмітки і транспортним засобом, що зупинився менше 3 метрів, чим порушено пункт 15.9.д ПДР України.

Транспортний засіб CHEVROLET EPICA д.н.з. НОМЕР_1 , належать на праві власності позивачу, що ним не заперечується.

Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Конституцією України, Кодексом України про адміністративні правопорушення та Правилами дорожнього рухуУкраїни, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення; з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (частина 1 статті 9 КпАП України).

Відповідно до Закону України «Про дорожній рух» порядок дорожнього руху на території України встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 (далі - ПДР). Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

В пункті 1.3 ПДР зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством України (пункт 1.9 ПДР).

Відповідно до пункту 15.9 ПДР, який має імперативний характер, тобто зобов`язує учасника дорожнього руху діяти у чіткій відповідності до його приписів, зупинка забороняється у місцях, де відстань між суцільною лінією розмітки, розділювальною смугою чи протилежним краєм проїзної частини і транспортним засобом, що зупинився, менше 3 м (підпункт д). Місця, в яких заборонено зупинку, наведені в пункті 15.9, згідно з ПДР:

«Зупинка забороняється:

a) на залізничних переїздах;

б) на трамвайних коліях (крім випадків, обумовлених пунктом 15.8 цих Правил);

в) на естакадах, мостах, шляхопроводах і під ними, а також в тунелях;

г) на пішохідних переходах і ближче 10 м від них з обох боків, крім випадків надання переваги в русі;

ґ) на перехрестях та ближче 10 м від краю проїзної частини у разі відсутності на них пішохідного переходу, за винятком зупинки для надання переваги в русі та зупинки навпроти бокового проїзду на Т-подібних перехрестях, де є суцільна лінія розмітки або розділювальна смуга;

д) в місцях, де відстань між суцільною лінією розмітки, розділювальною смугою чи протилежним краєм проїзної частини і транспортним засобом, що зупинився, менше 3 м;

е) ближче 30 м від посадкових майданчиків для зупинки маршрутних транспортних засобів, а якщо їх немає - ближче 30 м від дорожнього знака такої зупинки з обох сторін;

є) ближче 10 м від позначеного місця виконання дорожніх робіт і в зоні їх виконання, де це створить перешкоди технологічним транспортним засобам, що працюють;

ж) у місцях, де буде неможливим зустрічний роз`їзд чи об`їзд транспортного засобу, що зупинився;

з) у місцях, де транспортний засіб закриває від інших водіїв сигнали світлофора або дорожні знаки;

и) ближче 10 м від виїздів з прилеглих територій і безпосередньо в місці виїзду».

Дивлячись на малюнок, бачимо, що відстань між суцільною лінією розмітки і транспортним засобом, що зупинився, менш 3 м, бо 3 м означають відстань від суцільної лінії до тротуару. Отже, умови відстані підпункту «д» пункту 15.9 не дотримано, а значить зупинка в зазначеному на малюнку місці заборонена.

Відповідно, водій легкового автомобіля не має права виконати зупинку в цьому місці.

Частиною 3 статті 122 КпАП України встановлена адміністративна відповідальність за порушення низки правил дорожнього руху, в тому числі і за порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху.

Санкція цієї норми передбачає штраф у розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Частиною третьою статті 265-4 КпАП України передбачено, що для цілей цього Кодексу розміщення транспортного засобу є таким, що суттєво перешкоджає дорожньому руху або створює загрозу безпеці руху, якщо транспортний засіб, на проїзній частині, де відстань між суцільною лінією розмітки чи протилежним краєм проїзної частини і транспортним засобом, що зупинився, менше 3 метрів.

Відповідно до статті 219 КпАП України розгляд справ про адміністративні правопорушення, передбачених, зокрема, частиною 3 статті 122 цього Кодексу в частині порушення правил зупинки, стоянки транспортних засобів у межах відповідного населеного пункту, зафіксованого в режимі фотозйомки (відеозапису), віднесено до компетенції виконавчих комітетів (а в населених пунктах, де не створено виконавчих комітетів, - виконавчі органи, що виконують їх повноваження) сільських, селищних, міських рад, діяти від імені яких мають право уповноважені виконавчим комітетом (виконавчим органом) посадові особи виконавчих органів сільської, селищної, міської ради - інспектори з паркування.

Розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 19.11.2018 № 2089 затверджено Положення про Департамент транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації).

Пунктом 7 цього Положення передбачено, що у структурі Департаменту утворюється управління (інспекції) з паркування, у складі якої діють інспектори з паркування, які для виконання покладених на них завдань, зокрема, мають право здійснювати фіксацію порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів у режимі фотозйомки, відеозапису та розглядати справи про адміністративні правопорушення, на розгляд яких їх уповноважено.

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що головний інспектор з паркування відділу інспекції з паркування Голосіївського району управління (інспекції) з паркування Департаменту транспортної інфраструктури КМДА Рябоконь В. В. є особою, уповноваженою на розгляд вказаної справи.

Відповідно до положень статті 251 КпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

В оскаржуваній постанові наявні відомості про те, фотофіксацію правопорушення здійснено технічним засобом Термінал ParkUP та на виконання вимог статті 77 КАС України відповідачем надано фотоматеріали з місця вчинення правопорушення, за результатами дослідження яких суд візуально переконався в тому, що транспортний засіб CHEVROLET EPICA д.н.з. НОМЕР_1 , дійсно було зупинено у місці, де відстань між суцільною лінією розмітки і трансортним засобом, що зупинився менше 3 м, у зв`язку з чим цей транспортний засіб суттєво перешкоджав дорожньому руху.

Факт зупинки належного позивачу транспортного засобу менше 3 м до суцільної лінії розмітки не викликає жодних сумнівів, а відтак посилання позивача про те, що належний йому транспортний засіб не перешкоджав дорожньому руху та не створював загрозу безпеці руху, не заслуговують на увагу і є безпідставними.

Всупереч доводам позову, що транспортний засіб здійснював не зупинку, а стоянку, бо рух було припинено більш ніж на 5 хв не свідчить про незаконність оскаржуваної постанови, оскільки вчинення таких дій при фіксації порушення правил зупинки чи стоянки технічними засобами, зокрема, з функціями фотозйомки, чинні нормативно-правові акти не передбачають.

Даючи оцінку ствердженням позивача, що ним було здійснено зупинку, а не стоянку, варто звернути увагу, що відповідно до пункту 15.10 а) ПДР стоянка забороняється у місцях, де заборонено зупинку, тому стоянка також заборонена на проїзній частині, де відстань між суцільною лінією розмітки чи протилежним краєм проїзної частини і транспортним засобом, що зупинився, менше 3 метрів. При вимушеній зупинки транспортного засобу, суд виходить з положень пункту 15.14. ПДР, яким передбачено, що у разі вимушеної зупинки в місці, де зупинку заборонено, водій повинен вжити всіх заходів, щоб прибрати транспортний засіб, а за неможливості це зробити - діяти згідно з вимогами пунктів 9.-9 - 9.11 цих Правил.

У пункті 9.9.а) ПДР зазначено, що у разі вимушеної зупинки на дорозі на транспортному засобі повинна бути ввімкнена аварійна світлова сигналізація.

Враховуючи вище викладене, відповідачем доведено належними, достатніми та допустимими доказами, що позивач, керуючи транспортним засобом марки CHEVROLET EPICA д.н.з. НОМЕР_1 , здійснив зупинку в місці, де відстань між суцільною лінією розмітки і транспортним засобом, що зупинився менше 3 м, що вбачається з матеріалів фотофіксації.

Таким чином, оскаржувана постанова від 05.06.2021 винесена у межах повноважень відповідача, в порядку та спосіб визначений КУпАП із дотриманням встановленої процедури та з урахуваннях усіх обставин справи, а відтак, суд дійшов висновку, що позивача обґрунтовано притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 3 статті 122 КпАП України, під час встановлення адміністративного правопорушення та накладення на позивача адміністративного стягнення відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому підстави для задоволення позову відсутні.

Оскільки вимоги позову про стягнення з державного бюджету суми матеріальної та моральної шкоди є похідними від вимоги про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, підстав для їх задоволення також відсутні

Керуючись статтями 2, 5-9, 20, 73-78, 90, 241, 242, 243, 244, 246, 255, 262, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про визнання дій протиправними, скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, зобов`язання вчинити дії, відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: