Справа № 120/3547/22
Суддя: Яремчук Костянтин Олександрович
Дата ухвалення: 2022-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про витребування доказів

м. Вінниця

16 вересня 2022 р. Справа №120/3547/22

Вінницький окружний адміністративний суд у складі судді Яремчука Костянтина Олександровича, розглянувши у письмовому провадженні ініційоване судом питання про витребування доказів у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Вінницького окружного адміністративного суду перебуває адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області.

Позовні вимоги обґрунтовані протиправною бездіяльністю пенсійного органу щодо ненарахування та невиплати компенсації втрати частини доходів у зв`язку з донарахованою частиною пенсії, починаючи з 01 січня 2016 року по день фактичної виплати пенсії.

Визначаючись з приводу доцільності витребування додаткових доказів, суд зважає на таке.

Одним із принципів адміністративного судочинства є офіційне з`ясування всіх обставин у справі. Цей принцип визначає особливості адміністративного судочинства і полягає у більш активній ролі суду: саме на суд покладено обов`язок вживати передбачені законом заходи, необхідні для всебічного з`ясування обставин у справі. Отже, адміністративний суд має повністю встановити обставини справи, щоб на засадах верховенства права ухвалити законне та обґрунтоване рішення.

Відповідно до частин 1, 2 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Водночас, частиною 4 статті 77 КАС України передбачено, що докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом із поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом із поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи (частини 1, 2, 3 статті 79 КАС України).

Особливості витребування доказів врегульовано статтею 80 КАС України.

Так, частиною 1 статті 80 КАС України передбачено, що учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений в частинах другій та третій статті 79 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

У клопотанні про витребування доказів повинно бути зазначено: 1) який доказ витребовується; 2) обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати; 3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа; 4) заходи, яких особа, що подає клопотання, вжила для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів, та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу (частина 2 статті 80 КАС України).

Відповідно до частини 3 статті 80 КАС України про витребування доказів за власною ініціативою або за клопотанням учасника справи, або про відмову у витребуванні доказів суд постановляє ухвалу.

Як свідчить зміст позовної заяви, предметом оскарження визначено бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо ненарахування та невиплати позивачеві компенсації втрати частини доходів у зв`язку з донарахованою частиною пенсії, починаючи з 01 січня 2016 року по день фактичної виплати пенсії.

Про компенсацію втрати частини доходів йдеться у Законі України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" (далі - Закон №2050-ІІІ).

Відповідно до статті 1 Закону №2050-ІІІ підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

За приписами частини 1, 2 Закону №2050-ІІІ компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, зокрема, пенсії.

Сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться) (стаття 3 Закону №2050-ІІІ).

Згідно зі статтею 4 Закону №2050-ІІІ виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

Отже, основними умовами для виплати суми компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії) та виплата нарахованих доходів. При цьому виплата компенсації втрати частини доходів здійснюється в день виплати основної суми доходу.

Як свідчить зміст позовної заяви, в березні 2018 року позивачеві здійснено перерахунок пенсії, починаючи з 01 січня 2016 року, та донараховано 65663,73 гривень. Доплату перерахованої пенсії за січень, лютий та березень 2018 року відповідач виплатив позивачу 27 березня 2018 року, що підтверджується випискою з по банківському рахунку позивача.

Проте, із виписки Вінницького обласного управління акціонерного товариства "Ощадбанк" по рахунку позивача за період з 01 березня по 30 квітня 2018 року слідує, що 27 березня 2018 року на рахунок позивача надійшли кошти в сумі 7295,97 гривень як оплата пенсійних реєстрів, що не дає можливості пересвідчитися у призначенні цих коштів (тобто, чи дійсно ці кошти є донарахованими пенсійними виплатами).

Водночас, у листі Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 26 січня 2022 року зазначено, що доплата позивачеві пенсійних виплат по постанові Кабінету Міністрів України №103 від 21 лютого 2018 року здійснювалася включно по червень 2021 року.

Таким чином, матеріали адміністративної справи не містять доказу, який би підтверджував дату проведення остаточної виплати позивачеві недоплаченої заборгованості із пенсійних виплат.

Відтак, з метою повного та всебічного з`ясування обставин справи суд дійшов висновку витребувати у Головного управління Пенсійного фонду України інформацію щодо дати виплати позивачеві заборгованості із пенсійних виплат, яка утворилась внаслідок перерахунку пенсії позивача з 01 січня 2016 року.

Керуючись статтями 12, 72, 80, 248 КАС України,

УХВАЛИВ:

Витребувати у Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області інформацію щодо дати виплати ОСОБА_1 заборгованості із пенсійних виплат, яка утворилась внаслідок перерахунку пенсії позивача з 01 січня 2016 року.

Витребувану інформацію надати до 03 жовтня 2022 року.

Ухвала суду першої інстанції оскарженню не підлягає та набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 256 КАС України.

Суддя Яремчук Костянтин Олександрович