Справа № 283/931/22
Суддя: Сапальова Т.В.
Дата ухвалення: 2022-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 283/931/22

Головуючий у 1-й інстанції: Саланда О.М.

Суддя-доповідач: Сапальова Т.В.

15 вересня 2022 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сапальової Т.В.

суддів: Ватаманюка Р.В. Капустинського М.М.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Малинського районного суду Житомирської області від 01 липня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Київської митниці Державної митної служби України про скасування постанови про порушення митних правил,

В С Т А Н О В И В :

06.06.2022 ОСОБА_1 звернувся до Малинського районного суду Житомирської області з позовною заявою до Київської митниці Державної митної служби України про скасування постанови № 1005/10000/22 від 17.03.2022, в якій просить скасувати постанову №1005/10000/22 від 17.03.2022.

Ухвалою Малинського районного суду Житомирської області від 01.07.2022 позовну заяву повернуто позивачу на підставі ч.2 ст. 123 КАС України.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає про те, що відповідач своєчасно не повідомив позивача про дату та час розгляду справи про адміністративне правопорушення, а про винесення оскаржуваної постанови у справі про порушення митних правил позивачу стало відомо 26 травня 2022.

Відзив відповідача на апеляційну скаргу на адресу Сьомого апеляційного адміністративного суду не надходив, що відповідно до ч.4 ст.304 КАС України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, ухвалу суду першої інстанції скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду, виходячи з наступного.

Приймаючи рішення про повернення позовної заяви, суд першої інстанції виходив з того, що з листа ОСОБА_1 до Київської митниці від 13.04.2022 року встановлено, що 23.03.2022 року він дізнався про розгляд справи про притягнення його до адміністративної відповідальності за порушення митних правил та про дату розгляду справи. Отже мав об`єктивну можливість відстежувати розгляд справи та знати про винесення оскаржуваної постанови. Надані позивачем для дослідження суду документи не містять жодної інформації щодо моменту отримання ОСОБА_1 оскаржуваної постанови, оскільки конверт, за допомогою якого пересилалась вище згадана постанова, містить лише поштовий відбиток із датою надіслання даної кореспонденції. Водночас, відміток про дату отримання на згаданій копії немає, окрім власноручного напису позивача на конверті. Отже, дослідивши клопотання позивача про поновлення строку для звернення до суду, суд першої інстанції дійшов висновку, що причини пропуску строку звернення до суду, зазначені позивачем у клопотанні про поновлення такого строку, є неповажними, позивач не вказав інших поважних підстав для поновлення строку, а тому подану позовну заяву необхідно повернути позивачу.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів виходить з наступного.

Статтею 5 КАС України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Право звернення до суду є невід`ємним особистим правом, яке реалізовується особою в порядку, встановленому КАС України. Способом реалізації цього права є звернення зацікавленої особи з позовом до суду.

Відповідно до ч.1 ст.122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до ч. 1 ч. 2ст. 529 Митного кодексу України постанова митного органу у справі про порушення митних правил може бути оскаржена до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері митної справи або до місцевого загального суду як адміністративного суду в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства.

Строк оскарження постанови про притягнення до адміністративної відповідальності визначено статтею 286 КАС України.

Відповідно до частини 2 вказаної статті позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Водночас статтею 289 КУпАП України передбачено, що скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

З матеріалів справи встановлено, що 19.03.2022 ОСОБА_1 отримав протокол про порушення митних правил №1005/10000/22 від 18.02.2022, який складено за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, та в якому було зазначено про те, що розгляд справи відбудеться 17.03.2022 (а.с. 12-16). Отже, позивача не було своєчасно повідомлено про розгляд справи про притягнення його до адміністративної відповідальності.

13.04.2022 ОСОБА_1 звернувся до Київської митниці із листом, в якому просив призначити повторну дату розгляду справи про притягнення його до адміністративної відповідальності (а.с. 17-18).

13.05.2022 Київською митницею направлено на адресу ОСОБА_1 копію постанови у справі про порушення митних правил №1005/10000/22, відповідно до якої його визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч.4 ст.469 МК України (а.с. 8-11).

Отримавши копію постанови у справі про порушення митних правил №1005/10000/22, 06.06.2022 ОСОБА_1 звернувся до Малинського районного суду із позовною заявою.

Згідно з вимогами ч.1 ст.121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Зі змісту вищезазначених норм законодавства, які регулюють строк оскарження до суду постанови про прагнення особи до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, встановлено, що законодавець пов`язує початок перебігу строку для оскарження такої постанови з днем ухвалення (прийняття) такої постанови.

В даному випадку матеріалами справи підтверджується, що відповідачем своєчасно не повідомлено ОСОБА_1 про дату розгляду справи про порушення митних правил та 17.03.2022 винесено спірну постанову за відсутності позивача. Отже, позивачу не була відома дата винесення спірної постанови, тому він об`єктивно, з незалежних від нього причин, був позбавлений можливості звернутись до суду із позовною заявою у строк, встановлений ст. 286 КАС України та ст. 289 КУпАП України.

Зазначені обставини судом першої інстанції було залишено поза увагою та не надано їм оцінки під час вирішення питання про наявність підстав для поновлення позивачу строку звернення до суду.

У справі "Bellet v. France", Європейський Суд з прав людини зазначив, що стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

В рішеннях у справі "Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії" від 13 січня 2000 року та у справі "Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії" від 28 жовтня 1998 року Європейський суд з прав людини зазначив, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це слід вважати як порушення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Отже, відповідно до позиції Європейського Суду з прав людини основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Постановивши ухвалу про повернення позовної заяви, суд першої інстанції фактично позбавив позивача права доступу до суду, що свідчить про порушення його права звернення до адміністративного суду, гарантованого ст. 5 КАС України.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не врахував усіх обставин справи та не надав їм належної правової оцінки, а тому дійшов помилкового висновку про повернення позовної заяви.

Колегія суддів вважає, що обставини, наведені позивачем в обґрунтування апеляційної скарги та клопотання про поновлення строку звернення до суду, свідчать про поважність причин пропуску строку звернення до суду.

Отже, доводи апеляційної скарги дають підстави для висновку про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи.

Зважаючи на вищенаведене, з метою забезпечення права позивача на доступ до суду, колегія суддів дійшла висновку про те, що ухвалу суду першої інстанції необхідно скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Частиною 3 ст. 312 КАС України передбачено, що у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі, про повернення позовної заяви, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

Відповідно до статті 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 320, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Малинського районного суду Житомирської області від 01 липня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Київської митниці Державної митної служби України про скасування постанови про порушення митних правил скасувати.

Справу направити до Малинського районного суду Житомирської області для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття відповідно до ч.1 ст.325 КАС України та не підлягає оскарженню відповідно до ст.328 КАС України.

Головуючий Сапальова Т.В.

Судді Ватаманюк Р.В. Капустинський М.М.