Справа № 480/233/22
Суддя: А.Б. Діска
Дата ухвалення: 2022-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 вересня 2022 року Справа № 480/233/22
Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Діски А.Б., розглянувши у спрощеному позовному провадженні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/233/22 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Суми-Агро" до Головного управління ДПС у Сумській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень та рішення,-
В С Т А Н О В И В:
Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія "СУМИ-АГРО", звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Сумській області, в якому просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення - рішення Головного управління ДПС у Сумській області:
Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що підприємство з 04.03.2008 зареєстроване як юридична особа, основним видом діяльності якої є вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур, з 05.03.2008 перебуває на обліку як платник податків в Головному управлінні ДПС у Сумській області, зареєстроване платником єдиного податку 4 групи та податку на додану вартість.
ГУ ДПС у Сумській області проведено планову виїзну документальну ТОВ "Компанія "Суми-Агро" з питань дотримання податкового, валютного, іншого законодавства за період з 01.07.2018 року по 30.06.2021, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2011 по 30.06.2021 відповідно до затвердженого плану документальної перевірки. За результатами перевірки складено акт від 08.11.2021 №5507/18-28-07-01- 07/34205534/95.
За висновками акту перевірки від 08.11.2021 податковим органом виявлено порушення ТОВ "Компанія "Суми-Агро", а саме: пп.266.3.3 п.266.3 ст.266 ПК України в частині заниження податку на суму 611,51грн.; п.266.7.5 п.266.7 ст.266 ПК України у зв`язку з неподанням до контролюючого органу податкової декларації з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2020-2021 за місцем розташування об`єктів нерухомого майна в с. Солдатське; п.63.3 ст.63 ПК України - неподання повідомлення про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткування або через які провадиться діяльність за формою №20-ОПП; абз. «б» п.176.2 ст.176 ПК України, п.1 ч. 2 ст.6, п.8 ст.9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування». 26.11.2021 за результатами перевірки винесено оскаржувані податкові повідомлення-рішення.
Позивач наголошує, що підпунктом 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України визначено перелік об`єктів нерухомого майна, які не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.
Кожен з визначених підпунктом 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України буквених пунктів має прив`язку до статусу суб`єкта, який володіє такою нерухомістю. Пунктом «ж» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України передбачена податкова пільга будівель, споруд сільськогосподарських товаровиробників (юридичних та фізичних осіб), віднесених до класу «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства» (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку.
Позивач зазначає, що встановлена пунктом «ж» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України пільга стосується діяльності сільськогосподарських товаровиробників і направлена на створення сприятливих умов для її ведення, зокрема стимулювання такої діяльності та досягнення її збалансованого податкового навантаження.
Правовою підставою для застосування до особи пільги зі сплати податку на нерухоме майно у вигляді звільнення від його сплати відповідно до пункту «ж» підпункту 266.2.2. пункту 266.2 статті 266 ПК України є призначення такої будівлі для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності, а також особа має бути сільськогосподарським товаровиробником.
Згідно з положеннями Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, затвердженого і введеного в дію наказом Держстандарту України від 17.08.2000 №507, клас будівель сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства з кодом 1271 включає, крім іншого, будівлі сільськогосподарського призначення інші (1271.9). Які саме будівлі сільськогосподарського призначення мають статус інших, нормативно-правові акти не визначають.
Згідно акта перевірки грошове зобов`язання визначено за користування конторою, в якій перебуває адміністративний персонал позивача: директор, бухгалтер, агроном, а також зберігається документація товариства. На думку позивача, з огляду на те, що підприємство зареєстровано як юридична особа, основним видом діяльності якої є вирощування зернових культур, тому підпадає під статус сільськогосподарського товаровиробника, а належні йому на праві власності нежитлові приміщення не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, в силу положень пункту "ж" підпункту 266.2.2. пункту 266.2 статті 266 ПК України.
Крім того, позивач зазначає, що відповідно до п. 63.3 ПКУ платник податків зобов`язаний стати на облік у відповідних контролюючих органах за основним та неосновним місцем: обліку, повідомляти контролюючі органи за основним місцем обліку про всі об`єкти оподаткування і об`єкти, пов`язані з оподаткуванням згідно з розд. VIII Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого наказом Мінфіну від 09.12.2011 №1588, шляхом подання повідомлення про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність за формою №20-ОПП протягом 10 робочих днів після їх реєстрації, створення чи відкриття до контролюючого органу за основним місцем обліку.
Відповідальність за неподання у строки передбачена п. 117.1 ПК України.
Відповідно до п. 52-1 підрозд. 10 розд. XX "Перехідні положення" ПК України за порушення податкового законодавства, вчинені протягом періоду з 01.03.2020 по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, за неподання (несвоєчасне подання) повідомлення про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність за ф.20-ОПП протягом періоду здійснення вказаних заходів, не застосовується.
За неподання або подання з помилками форми № 20-ОПП за період до 01.03.2020 податківці застосовують штраф згідно з п. 117.1 ПК України (на юридичних осіб 1020 грн; невиправлення або повторно протягом року 2040 грн).
Позивач вважає даний штраф неправомірним взагалі, оскільки ПК України не встановлює строків для порання форми 20 ОПП. Строки подання закріплені у Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого наказом Мінфіну від 09.12.2011 №1588, де штрафні санкції за порушення строків подання не передбачено, а також в формі 20 - ОПП немає облікових даних платника податків.
А тому, на думку позивача, неподання до ДПС повідомлення за формою №20-ОПП щодо використання у господарській діяльності майна не передбачає відповідальність, визначену ст. 117 ПК України, згідно якої накладення штрафу передбачено лише за неподання у строки та у випадках, передбачених Кодексом, заяв або документів для взяття на облік у відповідному контролюючому органі, реєстрації змін місцезнаходження чи внесення інших змін до облікових даних платника податків.
Позивач вказує, що повідомлення про об`єкти та взяття на облік - це різні дії, які мають різні наслідки. Акт перевірки від 08.11.2021 року не містить застереження, які саме облікові дані змінюються при поданні форми 20-ОПП.
Товариство перебуває на обліку у органах ДПС, як платник податків з 2008 року згідно поданої ним заяви. Підстави для обов`язку щодо реєстрації змін місцезнаходження чи внесення інших змін до своїх облікових даних, неподання виправлених документів для взяття на облік чи внесення змін, подання з помилками чи у неповному обсязі, неподання відомостей стосовно осіб, відповідальних за ведення бухгалтерського обліку та/або складення податкової звітності, відповідно до вимог встановлених ПК України у ТОВ "Компанія "Суми-Агро" станом на 08.11.2021 (дата складання акту перевірки) відсутні. Тому позивач вважає, що застосування до підприємства штрафу на підставі п. 117.1. ст. 117 ПК України є протиправним, позаяк відповідальність за неподання повідомлення № 20-ОПП вказаною нормою не передбачена.
Щодо застосуваня штрафних санкції у розмірі 1020 грн за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачені податковими агентами, то позивач зазначає, що в силу вимог п. 119.1 ст. 119 ПК України законодавець передбачає відповідальність у разі виявлення помилки, яка призвела до зменшення та/або збільшення податкових зобов`язань платника податку та/або до зміни платника податку.
Але податковим органом при проведенні перевірки не зроблено висновок в акті перевірки про зменшення або донарахування товариству ПДФО.
Крім того, позивач вказує, що до платників єдиного внеску на період дії карантину не застосовуються штрафні санкції та не нараховується пеня за неповну сплату або несвоєчасну сплату сум єдиного внеску і несвоєчасне подання звітності.
Ухвалою суду від 02.02.2022 було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
Головне управління ДПС у Сумській області у поданому на позовну заяву відзиві проти позову заперечує, вважає його необгрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню. Вказує, що Головним управлінням ДПС у Сумській області було проведено документальну планову виїзну перевірку товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Суми-Агро", за результатами якої складено акт від 08.11.2021 №5507/18-28-07-01-07/34205534/95.
Отже, відповідач вважає, що підприємство за об`єктом нежитлового приміщення (будівля контори), що розташований в АДРЕСА_1 мало сплатити податок на нерухоме майно.
При цьому, відповідач просить урахувати позицію Верховного Суду в аналогічних правовідносинах, постанова від 06.04.2020 № 420/879/19, постанова від 21.10.2020 №806/2686/18, постанова від 10.02.2020 № 823/1751/17.
Крім того, відповідач вказує, що відповідно до підпункту 266.7.5, пункту 266.3, статті 266 Податкового кодексу України платники податку - юридичні особи самостійно обчислюють суму податку станом на 1 січня звітного року і не пізніше 20 лютого цього ж року подають контролюючому органу за місцезнаходженням об`єкта/об`єктів оподаткування декларацію за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками поквартально.
Щодо новоствореного (нововведеного) об`єкта житлової та/або нежитлової нерухомості декларація юридичною особою - платником подається протягом 30 календарних днів з дня виникнення права власності на такий об`єкт, а податок сплачується починаючи з місяця, в якому виникло право власності на такий об`єкт.
Також відповідач зазначає, що відповідно до пункту 63.3, статті 63 Податкового кодексу України з метою проведення податкового контролю платники податків підлягають реєстрації або взяттю на облік у контролюючих органах за місцезнаходженням юридичних осіб, відокремлених підрозділів юридичних осіб, місцем проживання особи (основне місце обліку), а також за місцем розташування (реєстрації) їх підрозділів, рухомого та нерухомого майна, об`єктів оподаткування або об`єктів, які пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність (неосновне місце обліку).
Платник податків зобов`язаний стати на облік у відповідних контролюючих органах за основним та неосновним місцем обліку, повідомляти про всі об`єкти оподаткування і об`єкти, пов`язані з оподаткуванням, контролюючі органи за основним місцем обліку згідно з порядком обліку платників податків.
Порядок обліку об`єктів оподаткування та об`єктів, пов`язаних з оподаткуванням, визначений розділом VIII Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 09.12.2011 № 1588 із змінами та доповненнями (далі - Порядок №1588).
Відповідно до п. 8.4 розд. VIII Порядку № 1588 повідомлення за ф. № 20- ОПП подається протягом 10 робочих днів після їх реєстрації, створення чи відкриття до контролюючого органу за основним місцем обліку платника податків.
В ході перевірки встановлено, що ТОВ «Компанія «Суми-Агро» при оренді сільськогосподарських земель на порушення п.63.3 ст.63 ПКУ не подавало повідомлення про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність за формою № 20-ОПП.
за 3 квартал 2018 року №50804526 від 17.10.2018 року, 4 квартал 2018 року №15331222 від 12.02.2019 року, 3 квартал 2019 року №31403103 від 31.10.2019 року, 4 квартал 2019 року №9855936 від 07.02.2020 року, 4 квартал 2020 року №5103069 від 29.01.2021 року, 2 квартал 2021 року №№29460788, 29461207 від 15.07.2021 року року з кодами помилок: "73" - запис відбракований з причини дублювання після перевірки наявності такого ж запису в ЦБД ДРФО; "11" - податковий номер фізичної особи закрито в зв`язку з повідомленням про смерть від відділів РАГС; "98"- податковий номер фізичної особи або реєстрацію за серією та номером паспорту фізичної особи закрито; "99" - податковий номер фізичної особи недійсний або номер та серія паспорта відсутні в окремому реєстрі ДРФО за ознаками доходу - "106" які підлягають оподаткуванню у джерела виплати, та призводять до зменшення та (або) збільшення податкових зобов`язань платника податку.
Таким чином, на думку відповідача, посилання позивача на застосування штрафних санкцій під час дії карантину є безпідставним, оскільки відповідно до підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України за порушення податкового законодавства, вчинені протягом періоду з 01.03.2020 по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого КМУ на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (СОУШ-19), штрафні санкції не застосовуються. Штрафні санкції контролюючим органом застосовані виключно за порушення, вчинені протягом 3-4 кварталу 2018 року та 3-4 кварталу 2019 року. За порушення, які вчинені в періоді 4 квартал 2020 року та 2 квартал 2021 року штрафні санкції не застосовувалися.
Крім того, перевіркою встановлено, що у січні 2018 року ТОВ «Компанія «Суми-Агро» самостійно проведено донарахування єдиного соціального внеску на суми різниці між розміром мінімальної заробітної плати та фактично нарахованою заробітною платою за жовтень 2017 року по працівнику ОСОБА_1 , рнокпп НОМЕР_1 у сумі 370,97 грн.
У зв`язку з чим порушено п.1 частини 2 ст.6. Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», яким визначено обов`язок платника єдиного внеску своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.
На підставі вищевикладеного позивачу було нараховано штрафні санкцій у розмірі 111,29 грн за порушення пункту 1, частини 2, статті 6, пункту 8 статті 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування».
Отже, враховуючи вищевикладене, відповідач вважає оскаржуване рішення правомірним та просить суд відмовити ТОВ «Компанія «Суми-Агро» у задоволенні адміністративного позову в повному обсязі.
Ухвалою суду від 22.02.2022 було відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про розгляд справи за правилами загального позовного провадження.
Суд, перевіривши матеріали справи, повно та об`єктивно оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з огляду на наступне.
Як вбачається з матеріалів справи, на підставі направлень та наказу від 02.09.2021 №1436-кп ГУ ДПС у Сумській області проведено планову виїзну документальну ТОВ "Компанія "Суми-Агро" з питань дотримання податкового, валютного, іншого законодавства за період з 01.07.2018 по 30.06.2021, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2011 по 30.06.2021 відповідно до затвердженого плану документальної перевірки, за результатами якої складено акт від 08.11.2021 №5507/18-28-07-01-07/34205534/95 (а.с. 8-50).
Згідно висновків акту перевірки від 08.11.2021 податковим органом виявлено порушення ТОВ "Компанія "Суми-Агро", а саме:
пп.266.3.3 п.266.3 ст.266 ПК України в частині заниження податку на суму 611,51грн.;
п.266.7.5 п.266.7 ст.266 ПК України - неподання до контролюючого органу податкової декларації з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2020-2021 за місцем розташування об`єктів нерухомого майна в с. Солдатське;
п.63.3 ст.63 ПК України - неподання повідомлення про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткування або через які провадиться діяльність за формою №20-ОПП;
абз. «б» п.176.2 ст.176 ПК України;
п.1 ч. 2 ст.6, п.8 ст.9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування».
За результатами перевірки винесено податкові повідомлення - рішення Головного управління ДПС у Сумській області:
Не погодившись із вказаними податковими повідомленнями-рішеннями та рішенням, позивач звернувся до суду із цим позовом.
Відповідно до вимог п.1 ч.2 ст.6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок до податкового органу за основним місцем обліку платника єдиного внеску.
Згідно ч. 8 ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.
В ході перевірки відповідачем було встановлено, що у січні 2018 року ТОВ "Компанія "Суми-Агро" самостійно проведено донарахування єдиного соціального внеску на суми різниці між розміром мінімальної заробітної плати та фактично нарахованою заробітною платою за жовтень 2017 року по працівнику ОСОБА_1 , рнокпп НОМЕР_1 у сумі 370,97 грн.
Зазначену суму єдиного внеску відображено у ряд. 4 «Донараховано та/або доутримано єдиний внесок у зв`язку з виправленням помилки, допущеної в попередніх звітних періодах (р.4.1 + р. 4.2 + р. 4.3)», ряд.4.1 «Донараховано єдиний внесок (крім сум, зазначених у р. 4.2)», ряд 4.1.1 «22,0 %, 36,76-49,7 %, в т. ч. донараховано до мінімальної заробітної плати», а суму нарахованих виплат у ряд.4.4 «Сума виплат, на яку донараховано єдиний внесок» Таблиці 1 «Нарахування єдиного внеску» Звіту про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» - форма № 4 Д (місячна).
Відповідно до п.п.2 п.2 розділу IV Інструкції № 449 якщо нарахування заробітної плати здійснюється за попередній період, зокрема у зв`язку з уточненням кількості відпрацьованого часу, виявленням помилок, нараховані суми включаються до заробітної плати того місяця, в якому були здійснені нарахування.
Згідно до п.2 розділу VI Інструкції № 449, у разі виявлення платником своєчасно не нарахованих сум єдиного внеску такі платники зобов`язані самостійно обчислити ці внески, відобразити у звітності та сплатити їх. До такого платника застосовуються штрафні санкції.
Згідно вимог п. 3 ч. 11 ст. 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" за донарахування податковим органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску накладається штраф у розмірі 10 відсотків зазначеної суми за кожний повний або неповний звітний період, за який донараховано таку суму, але не більш як 50 відсотків суми донарахованого єдиного внеску.
Відповідно до п.3 розділу VII Інструкції № 449 для розрахунку зазначеного штрафу кількість звітних періодів розраховується, починаючи з місяця, на який припадає термін подання звітності за період, за який донараховано (обчислено) суми єдиного внеску, та закінчуючи місяцем, на який припадає отримання таким платником акту перевірки від податкового органу або в якому він подав звітність, де зазначено такі донараховані суми.
На підставі вищевикладеного позивачу було нараховано штрафні санкції у розмірі 111,29 грн за порушення пункту 1, частини 2, статті 6, пункту 8 статті 9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування".
При цьому суд вважає необгрунтованими посилання позивача на протиправність застосування штрафних санкцій у зв`язку із встановленням на території України карантину.
Так, згідно з п. 9-11.1 розділу VIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" тимчасово штрафні санкції, визначені частиною одинадцятою статті 25 цього Закону, не застосовуються за такі порушення, вчинені у період з 1 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19): несвоєчасна сплата (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску; неповна сплата або несвоєчасна сплата суми єдиного внеску одночасно з видачею сум виплат, на які нараховується єдиний внесок (авансових платежів); несвоєчасне подання звітності, передбаченої цим Законом, до податкових органів.
Проте, як вбачається з акту перевірки та не заперечується позивачем, ТОВ "Компанія "Суми-Агро" було самостійно проведено донарахування єдиного соціального внеску на суми різниці між розміром мінімальної заробітної плати та фактично нарахованою заробітною платою за жовтень 2017 року по працівнику ОСОБА_1 у січні 2018 року. А тому вказане порушення вчинено позивачем поза межами періоду, визначеного п. 9-11.1 розділу VIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування".
Як встановлено в п. 3.1.7 акту перевірки відповідачем, за період з 01.07.2018 по 30.06.2021 позивач не був платником податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки та не подавав декларацію з цього податку. Перевіркою встановлено, що у власності товариства перебуває майно, що підлягає оподаткуванню податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, а саме: нежитлове приміщення (будівля контори), що розташоване в АДРЕСА_1 , площею 360,4 кв.м, речові права на яке зареєстровані 01.12.2020. Проте позивачем на виконання вимог п.п. 266.7.5 п.266.7 ст. 266 ПК України не подано протягом 30 календарних днів з дня виникнення права власності на даний об`єкт податкову декларацію та не сплачено у 2020-2021 роках податок.
Відповідно до вимог ст. 266 ПК України платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.
Об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.
Підпунктом 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України визначено перелік об`єктів нерухомого майна, які не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.
Пунктом "ж" підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України передбачено, що не є об`єктом оподаткування вказаним податком будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників (юридичних та фізичних осіб), віднесені до класу "Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства" (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку.
Так, основними видами діяльності позивача є вирощування зернових культур.
Згідно з положеннями Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, затвердженого і введеного в дію наказом Держстандарту України від 17.08.2000 №507, клас будівель сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства з кодом 1271 включає: будівлі для використання в сільськогосподарській діяльності, наприклад, корівники, стайні, свинарники, кошари, кінні заводи, собачі розплідники, птахофабрики, зерносховища, склади та надвірні будівлі, підвали, винокурні, винні ємності, теплиці, сільськогосподарські силоси та т. ін., 1271.1 - будівлі для тваринництва, 1271.2 - будівлі для птахівництва, 1271.3 - будівлі для зберігання зерна, 1271.4 - будівлі силосні та сінажні, 1271.5 - будівлі для садівництва, виноградарства та виноробства, 1271.6 - будівлі тепличного господарства, 1271.7 - будівлі рибного господарства, 1271.8 - будівлі підприємств лісівництва та звірівництва, 1271.9 - будівлі сільськогосподарського призначення інші.
Які саме будівлі сільськогосподарського призначення мають статус інших, нормативно-правові акти не визначають.
Згідно акта перевірки грошове зобов`язання визначено за користування конторою, яка, як не заперечується у відзиві відповідачем, є адміністративним приміщенням.
З урахуванням викладеного суд доходить висновку, що позивач підпадає під статус сільськогосподарського товаровиробника, а належні йому на праві власності нежитлові приміщення не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, в силу положень пункту "ж" підпункту 266.2.2. пункту 266.2 статті 266 ПК України.
При цьому та обставина, що деякі кабінети цього приміщення не обладнані робочими місцями не може свідчити про інший клас цієї будівлі.
Така позиція суду не суперечить висновками Верховного Суду, викладеним у постанові від 10.02.2020 у справі № 823/1751/17 та узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 12.10.2021 у справі №580/322/20, спір у якій стосувався саме питання застосування пільги щодо сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки щодо аналогічного об`єкту нерухомого майна приміщення контори.
При цьому, висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 06.04.2020 у справі № 420/879/19 висловлено щодо застосування норми підпункту ''є'' підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України, а тому не можуть бути враховані судом при вирішенні даного спору. Так само не може бути враховано судом при вирішенні даного спору висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 21.10.2020 у справі № 806/2686/18, оскільки у даній справі судом вирішувалось питання чи підпадає позивач під статус сільськогосподарського товаровиробника. У той час, як таке питання не є спірним у справі, що розглядається.
Крім того, згідно вимог п.п. 266.7.5 п. 266.7 ст. 266 ПК України платники податку - юридичні особи самостійно обчислюють суму податку станом на 1 січня звітного року і не пізніше 20 лютого цього ж року подають контролюючому органу за місцезнаходженням об`єкта/об`єктів оподаткування декларацію за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками поквартально.
Щодо новоствореного (нововведеного) об`єкта житлової та/або нежитлової нерухомості декларація юридичною особою - платником подається протягом 30 календарних днів з дня виникнення права власності на такий об`єкт, а податок сплачується починаючи з місяця, в якому виникло право власності на такий об`єкт.
Вказаним податковим повідомленням-рішенням було застосовано до ТОВ "Компанія "Суми-Агро" штрафні санкції за неподання повідомлення про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані оподаткуванням або через які провадяться діяльність за формою №20 ОПП у розмірі 396780 грн на підставі п. 117.1 ст. 117 ПК України за порушення товариством п. 63.3 ст. 63 ПК України.
Суд зазначає, що п. 117.1 ст. 117 ПК України визначено склад податкового правопорушення, який полягає в протиправній бездіяльності суб`єкта господарювання, що виявляється у неподанні у строки та у випадках, передбачених ПК України, заяв або документів для взяття на облік у відповідному контролюючому органі, реєстрації змін місцезнаходження чи внесення інших змін до своїх облікових даних, неподання виправлених документів для взяття на облік чи внесення змін, подання з помилками чи у неповному обсязі, неподання відомостей стосовно осіб, відповідальних за ведення бухгалтерського обліку та/або складення податкової звітності.
Отже, тільки неподання перелічених у п. 117.1 ст. 117 ПК України документів може бути підставою для застосування до суб`єкта господарювання штрафних (фінансових) санкцій і виключно якщо при цьому були порушені строки подання цих документів, що встановлюються ПК України.
У акті перевірки контролюючий орган зазначив, що ТОВ "Компанія "Суми-Агро" неправомірно не подало повідомлення за формою № 20-ОПП по 417 договорам оренди землі. В подальшому, з огляду на це, контролюючий орган застосував до товариства штрафні санкції за неподання повідомлення за формою № 20-ОПП по 390 договорам оренди землі.
Проте, на думку суду, неподання позивачем повідомлення за формою № 20-ОПП не містить у собі складу порушення, відповідальність за яке передбачена п. 117.1 ст. 117 ПК України з огляду на наступне.
Так, повідомлення за формою № 20-ОПП передбачено Порядком обліку платників податку і зборів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 09.12.2011 № 1588 (далі - Порядок 1588).
Подання повідомлення за формою № 20-ОПП покликане інформувати контролюючий орган про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність, що визначено п. 8.4 Порядку 1588. Форма цього повідомлення визначена додатком 10 до Порядку 1588 та має назву: "Повідомлення про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність (Форма № 20-ОПП)".
Системний аналіз змісту п. 117.1 ст. 117 ПК України та п. 8.4 Порядку 1588 дає підстави для висновку про те, що неподані Товариством повідомлення за формою № 20-ОПП не є заявою або документом для: взяття на облік у відповідному контролюючому органі; реєстрації змін місцезнаходження чи внесення інших змін до своїх облікових даних платника; виправлення облікових даних; встановлення відомостей стосовно осіб, відповідальних за ведення бухгалтерського обліку та/або складення податкової звітності.
Тобто, неподані товариством повідомлення за формою № 20-ОПП не входять до переліку документів, неподання яких містить склад правопорушення, відповідальність за яке передбачена п. 117.1 ст. 117 ПК України.
Крім того, слід зазначити, що обов`язковою умовою застосування штрафних (фінансових) санкцій, передбачених п. 117.1 ст. 117 ПК України є порушення суб`єктом господарювання строків подання документів. При цьому, п. 117.1 ст. 117 ПК України імперативно визначає, що ці строки можуть бути встановлені виключно ПК України.
ПК України не містить строків та випадків подання повідомлення за формою № 20-ОПП.
Строки та випадки подання повідомлення за формою № 20-ОПП встановлені тільки в п. 8.4 Порядку 1588.
З огляду на це, порушення строків подання повідомлення за формою № 20-ОПП, які передбачені Порядком 1588, не містить у собі складу порушення, відповідальність за яке передбачена п. 117.1 ст. 117 ПК України.
Отже, застосовуючи штрафні санкції до позивача на підставі п. 117.1 ст. 117 ПК України контролюючий орган не взяв до уваги, що повідомлення за формою № 20-ОПП не є заявою або документом, за неподання яких передбачена відповідальність на підставі п. 117.1 ст. 117 ПК України, і ПК України не встановлені строки подання повідомлення за формою № 20-ОПП, що виключає відповідальність товариства на підставі п. 117.1 ст. 117 ПК України за неподання повідомлення за формою № 20-ОПП.
Проте, суд зазначає, що відповідно до п. 119.1 ст. 119 ПК України неподання, подання з порушенням встановлених строків, подання не в повному обсязі, з недостовірними відомостями або з помилками податкової звітності про суми доходів, нарахованих (сплачених) на користь платника податків, суми утриманого з них податку, а також суми, нараховані (виплачені) фізичним особам за товари (роботи, послуги), якщо такі недостовірні відомості або помилки призвели до зменшення та/або збільшення податкових зобов`язань платника податку та/або до зміни платника податку, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 1020 гривень.
Отже, законодавець передбачає відповідальність у разі виявлення помилки, яка призвела до зменшення та/або збільшення податкових зобов`язань платника податку та/або до зміни платника податку.
Проте, як вбачається з п. 3.1.4 акту перевірки, податковим органом при проведенні перевірки не зазначається та не зроблено висновок про те, що такі недостовірні відомості або помилки призвели до зменшення та/або збільшення податкових зобов`язань платника податку. Водночас, суд не має права перебирати на себе повноваження контролюючого органу та робити висновки з цього питання замість нього. У зв`язку з чим, суд вважає вказане податкове повідмлення-рішення необгрунтованим, прийнятим без урахування всіх обставин, що мають значення для його прийняття.
Відповідно до ч.2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
При подачі позовної заяви позивачем було сплачено судовий збір у сумі 5982,94 грн. за платіжним дорученням №8692 від 24.12.2021 (а.с. 7).
Таким чином, позивачу необхідно відшкодувати витрати зі сплати судового збору за рахунок бюджетних асигнувань відповідача в сумі 5981,27 грн.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Суми-Агро" до Головного управління ДПС у Сумській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень та рішення задовольнити частково.
У задоволенні інших вимог - відмовити.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя А.Б. Діска