Справа № 120/5840/22
Суддя: Віятик Наталія Володимирівна
Дата ухвалення: 2022-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про відмову в забезпеченні адміністративного позову

м. Вінниця

12 вересня 2022 р. Справа № 120/5840/22

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Віятик Наталії Володимирівни,

за участю:

секретаря судового засідання Сміхульської В.В.

представника позивача Мандери М.О.

представника відповідача Остачинської І.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника відповідача про забезпечення позову в адміністративній справі за позовом Комунального підприємства Вінницької міської ради "Вінницяміськтеплоенерго" до Державної аудиторської служби України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Товариство з обмеженою відповідальністю "Теплоенергетична компанія" про визнання протиправним та скасування висновку

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Вінницького окружного адміністративного суду перебуває адміністративна справа за позовом Комунального підприємства Вінницької міської ради «Вінницяміськтеплоенерго» до Державної аудиторської служби України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Товариство з обмеженою відповідальністю «Теплоенергетична компанія» про визнання протиправним та скасування висновку.

Ухвалою суду від 01.08.2022 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у адміністративній справі, розгляд справи вирішено здійснювати в порядку загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 12.09.2022.

17.08 2022 представник відповідача направив клопотання про забезпечення позову в даній адміністративній справі.

Ухвалою суду від 30.08.2022 Державної аудиторської служби України про забезпечення позову повернуто заявнику без розгляду.

09.09.2022 від представника відповідача повторно надійшла заява про забезпечення позову шляхом припинення фінансування за процедурою закупівлі, результати моніторингу якої оскаржуються та зобов`язати позивача припинити платежі за договором від 04.05.2022 №423-22/24/2. Заяву обґрунтовано тим, що відповідно до п. 17.1 договору підряду від 04.05.2022 № 423-22/24/2, укладеного за результатами процедури закупівлі UA-2022-03-22-001685-а договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами та діє до 31.12.2022, але у будь-якому разі до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за договором. Відповідно до п. 14.3.3 договору, підрядник має право достроково виконати роботи, передбачені умовами договору.

З огляду на зазначене, у відповідача виникла необхідність у поданні клопотання про забезпечення позову шляхом припинення платежів за договором, оскільки саме такий захід забезпечення позову унеможливить дострокове виконання договору, що гарантуватиме у подальшому, у разі відмови у задоволенні позову, можливість виконання позивачем зобов`язальної частини висновку від 14.07.2022 №574.

У судовому засіданні 12.09.2022 представник відповідача просила суд задовольнити клопотання про забезпечення позову, представник позивача заперечував проти такого задоволення.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, заслухавши доводи сторін, суд зазначає наступне.

Відповідно до частин першої та другої статті 150 КАС України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Згідно з частинами першою та другою статті 151 КАС України, позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Частиною першою статті 152 КАС України визначено, що заява про забезпечення позову подається в письмовій формі і повинна містити, зокрема, обґрунтування необхідності забезпечення позову, а також захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності.

Тобто, забезпечення позову - це надання заявнику (позивачеві) тимчасової правової охорони його прав та інтересів, за захистом яких він звернувся чи планує звернутися до суду, до вирішення спору судом та набрання рішенням суду законної сили. Заходи забезпечення позову є втручанням суду у спірні правовідносини, тому вони повинні застосовуватися судом з підстав та в порядку, прямо передбаченому законом (правовий висновок викладено у п. 30 постанови Верховного Суду від 20.03.2019 в справі № 826/14951/18).

Як уже наголошувалося судом, частиною другою статті 150 КАС України передбачений вичерпний перелік підстав для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, а суд повинен, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи існує хоча б одна з названих підстав, і оцінити, чи не може застосування заходів забезпечення позову завдати більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Тобто, прийняття рішення про забезпечення позову можливе лише в разі наявності обґрунтованого припущення, що невжиття заходів забезпечення може у майбутньому ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду чи привести до потреби докладати значні зусилля та витрати для відновлення прав та інтересів позивача або є очевидними ознаками протиправності оскаржуваного рішення та порушення прав позивача цим рішенням.

Заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог, бути адекватними та співмірними з позовними вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Вказані висновки узгоджуються із позицією Верховного Суду, висловленою у постанові від 25 квітня 2019 року у справі №826/10936/18.

Так, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Аналогічна правова позиція міститься, зокрема, у постановах Верховного Суду від 5 березня 2019 року у справі №826/16911/18, від 25 квітня 2019 року у справі №826/10936/18, від 26 червня 2019 року у справі №826/13396/18, від 30 вересня 2019 року у справі №420/5553/18, від 30 вересня 2019 року у справі №640/868/19, від 30 вересня 2019 року у справі №1840/3517/18, від 29 січня 2020 року у справі №640/9167/19.

При цьому, в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі, а також вказати, в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача, оцінити складність вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов`язані з відновленням прав будуть значними.

Зазначені висновки суду відповідають правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 20 травня 2021 року у справі №640/29749/20.

Зазначаючи про необхідність забезпечення позову представник відповідача вказує, що повне виконання сторонами договору за час розгляду справи №120/5840/22 у суді у подальшому унеможливить позивача виконати висновок про результати моніторингу закупівлі від 14.07.2022 №574, у разі якщо судом буде ухвалено рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Тобто вказані підстави для забезпечення позову шляхом припинення фінансування за процедурою закупівлі обґрунтовані тим, що невжиття таких заходів унеможливить виконання висновку за результатами моніторингу закупівлі від 14.07.2022 №574.

Однак суд зазначає, що відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 150 КАС України, забезпечення позову допускається, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, а не виконання висновку, як про це вказує заявник.

Зазначені представником відповідача у клопотанні заходи забезпечення спрямовані на забезпечення виконання оскаржуваного висновку та спрямовані на захист інтересів відповідача, що суперечить меті інституту забезпечення позову у адміністративному судочинстві.

Враховуючи вищезазначене, суд вважає клопотання представника відповідача про забезпечення позову необґрунтованим та безпідстваним, а тому дійшов висновку про відмову у задоволенні даного клопотання.

Керуючись ст. ст. 9, 77, 150 - 154, 243, 248, 256 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви представника відповідача про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала з питань забезпечення адміністративного позову може бути оскаржена. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 256 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали складено 15.09.2022.

Суддя Віятик Наталія Володимирівна