Справа № 560/9547/22
Суддя: Драновський Я.В.
Дата ухвалення: 2022-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/9547/22
УХВАЛА

14 вересня 2022 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Драновського Я.В. розглянувши клопотання ОСОБА_1 про забезпечення доказів, поданого до подання позовної заяви,

ВСТАНОВИВ:

До суду 09.09.2022 надійшло клопотання ОСОБА_1 про забезпечення доказів, поданого до подання позовної заяви.

У вказаному клопотанні ОСОБА_1 просить витребувати у ГУ ДПС у Хмельницькій області інформацію із належним чином засвідченими копіями підтверджуючих документів про суму отриманих доходів ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , за всі періоди її трудової діяльності.

Від заявника на адресу суду надійшла заява про розгляд вказаного клопотання без його участі.

Представник Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області у судове засідання не з`явився, про день, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином.

Вирішуючи питання про забезпечення доказів, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини 2 статті 79 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом із поданням позовної заяви.

Стаття 80 Кодексу адміністративного судочинства України зазначає, що учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений в частинах другій та третій статті 79 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 114 КАС України, суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання чи подання відповідних доказів стане згодом неможливим або утрудненим.

Згідно з частиною 1 статті 116 КАС України, у заяві про забезпечення доказів повинні бути зазначені докази, забезпечення яких є необхідним, а також обставини, для доказування яких вони потрібні; обґрунтування необхідності забезпечення доказів; спосіб у який заявник просить суд забезпечити докази, у разі необхідності - особу у якої знаходяться докази.

Аналіз наведених норм вказує на те, що процесуальний механізм забезпечення доказів, зокрема, шляхом їх витребування призначений для того, щоб отримати/зберегти ті докази, щодо яких існують достатні підстави вважати, що з часом їх може бути безповоротно втрачено. Тобто це не тільки спосіб здобути докази, які стосуються предмета доказування і мають значення/потрібні для вирішення справи, але насамперед спосіб одночасно запобігти їх ймовірній втраті у майбутньому. Щодо останнього, то ризик такої втрати повинен ґрунтуватися на об`єктивних фактах і тільки в сукупності усіх наведених умов суд може вжити заходів для забезпечення доказів.

Зазначене відповідає правовому висновку викладеному в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 9901/845/18.

Подане заявником клопотання про забезпечення доказів не містить жодних посилань на ризики чи загрози того, що докази, про забезпечення яких порушує питання заявник, можуть бути утрачені чи їх подання стане згодом неможливим або утрудненим. Тобто зазначене клопотання про забезпечення доказів не відповідає критеріям, визначеним статтею 114 КАС України.

Таким чином, зі змісту наведених норм встановлено, що в заяві про забезпечення доказів необхідно вказати на ті обставини, які свідчать про небезпеку того, що надання потрібних доказів може стати неможливим або утрудненим. Саме ці обставини зумовлюють необхідність забезпечення доказів.

Виходячи зі змісту поданого клопотання та обставин, зазначених в ньому, суд приходить до висновку про безпідставність заявленого клопотання про забезпечення доказів, оскільки заявником станом на момент розгляду даного клопотання не наведено жодних обставин та фактів, підтверджених належними доказами, які б свідчили про те, що надання вказаних доказів позивачем або витребування їх судом в межах розгляду позову позивача стане згодом неможливим або ускладненим.

Крім того, суд зазначає, що заявлена особою вимога по суті є клопотанням про витребування доказів, оскільки обставини, які на його думку вказують на наявність ризику втрати цих документів, полягають у тому, що він тривалий час не може отримати копії документів, а не того, що такі докази у майбутньому не вдасться отримати взагалі.

Суд зазначає, що відповідно до статті 80 КАС України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений в частинах другій та третій статті 79 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

Отже, заявник при звернені до суду з позовною заявою має право надати суду клопотання про витребування доказів, у разі неможливості їх отримати самостійно.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що клопотання ОСОБА_1 про забезпечення доказів задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про забезпечення доказів, поданого до подання позовної заяви - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Головуючий суддя Я.В. Драновський