Справа № 500/1240/20
Суддя: Кушнерик Мар’ян Петрович
Дата ухвалення: 2022-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

14 вересня 2022 рокуЛьвівСправа № 500/1240/20 пров. № А/857/6714/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача -Кушнерика М. П.
суддів -Мікули О. І.
Ніколіна В. В.

розглянувши в порядку письмового провадження у місті Львові заяву Тернопільського обласного центру медико-соціальної експертизи про ухвалення додаткового рішення у справі № 500/1240/20 за позовом ОСОБА_1 до Тернопільського обласного центру медико-соціальної експертизи про визнання бездіяльності протиправною та зобов"язання вчинити дії,-

встановив:

в травні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати протиправною бездіяльність Тернопільського обласного центру медико-соціальної експертизи щодо ненадання йому довідки за формою 158/о про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках; зобов`язати Тернопільський обласний центр медико-соціальної експертизи визначити 70% в результаті захворювання, що сталося при виконанні ним службових обов`язків по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, зобов`язати відповідача видати позивачу довідку за формою 158/о про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати працездатності у відсотках, заповнену відповідно до Інструкції щодо заповнення форми первинної облікової документації № 158/0 "Довідка про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках", затвердженої наказом МОЗ України № 577 від 30.07.2012.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 16 липня 2020 року, в задоволенні позову відмовлено.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 08 червня 2022 року залишено без змін рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 16 липня 2020 року у справі № 500/1240/20.

08.08.2022 на адресу суду надійшла заява Тернопільського обласного центру медико-соціальної експертизи про ухвалення додаткового рішення, а саме повернення з державного бюджету судового збору в сумі 4204,0 грн., за подання касаційної скарги, у зв`язку із звільненням позивача від сплати судового збору, як інваліда 2 групи, згідно п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Відповідно до частини третьої статті 252 Кодексу адміністративного судочинства, апеляційний суд здійснює розгляд заяви в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 252 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

У відповідності до змісту вказаної статті, додаткове судове рішення є засобом усунення неповноти судового рішення, внаслідок якої залишилися невирішеними певні вимоги особи, яка бере участь у справі.

Згідно із ч. 2 ст. 132 КАС України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюється законом.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Так, порядок здійснення розподілу судових витрат визначається ст. 139 КАС України.

Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч.ч. 2-5 ст. 139 КАС України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

При частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

У разі відмови у задоволенні вимог позивача, звільненого від сплати судових витрат, або залишення позовної заяви без розгляду чи закриття провадження у справі, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Частиною 6 ст. 139 КАС України передбачено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Тобто, вимогами ст. 139 КАС України не передбачено здійснення відшкодування судових витрат зі сплати судового збору суб`єкту владних повноважень.

Крім того, правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України "Про судовий збір" в редакції № 2147-VIII від 03.10.2017.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі: зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом; повернення заяви або скарги; відмови у відкритті провадження у справі; залишення заяви або скарги без розгляду (крім випадків, якщо такі заяви або скарги залишені без розгляду у зв`язку з повторним неприбуттям позивача або за його клопотанням; закриття провадження у справі.

Наведений у вказаній статті перелік підстав, за наявності яких судовий збір підлягає поверненню за ухвалою суду є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

При цьому, необхідно звернути увагу на те, що наведена правова норма не передбачає повернення судового збору за результатами задоволення апеляційної скарги суб`єкта владних повноважень та відповідно відмова у задоволенні позовних вимог фізичної особи.

Оскільки інших судових витрат, окрім судового збору, відповідач не зазнав, його судові витрати, які складаються із судового збору, відшкодуванню не підлягають.

Аналогічну правову позицію викладено в ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 29.04.2020 року по справі № 817/66/16.

Враховуючи викладене вище, колегія суддів дійшла висновку про те, що заява Тернопільського обласного центру медико-соціальної експертизи про повернення сплаченого судового збору не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 139, 243, 252 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

УХВАЛИВ:

в задоволенні заяви Тернопільського обласного центру медико-соціальної експертизи про ухвалення додаткового рішення у справі № 500/1240/20, - відмовити.

Ухвала апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення судового рішення.

Суддя-доповідач М. П. Кушнерик
судді О. І. Мікула
В. В. Ніколін