Справа № 500/9810/21
Суддя: Гуляк Василь Васильович
Дата ухвалення: 2022-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2022 рокуЛьвівСправа № 500/9810/21 пров. № А/857/8011/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії :

головуючого судді: Гуляка В.В.

суддів: Ільчишин Н.В., Святецького В.В.

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Копичинецького міського комунального підприємства «Господар»,

на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 05 квітня 2022 року (суддя Осташ А.В., час ухвалення не зазначено, місце ухвалення м.Тернопіль, дата складення повного тексту 05.04.2022),

в адміністративній справі №500/9810/21 за позовом Державної екологічної інспекції у Тернопільській області до Копичинецького міського комунального підприємства «Господар»,

про застосування заходів реагування,

встановив:

У грудні 2021 року позивач Державна екологічна інспекція у Тернопільській області (далі ДЕІ у Тернопільській області) звернулася в суд із адміністративним позовом до відповідача Копичинецького міського комунального підприємства «Господар» (далі - Копичинецьке МКП «Господар»), в якому просив застосувати захід реагування у сфері державного нагляду (контролю) щодо відповідача у вигляді тимчасової заборони (зупинення) здійснення господарської діяльності в частині експлуатації полігону твердих побутових виходів до моменту повного виконання вимог припису №1/1-2-11-2227 від 03.06.2021р..

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 05.04.2022 позов задоволено. Застосовано до Копичинецького міського комунального підприємства «Господар» захід реагування у сфері державного нагляду (контролю) у вигляді тимчасової заборони (зупинення) здійснення господарської діяльності в частині експлуатації полігону твердих побутових відходів до моменту повного виконання вимог припису №1/1-2-11-2227 від 03.06.2021.

З рішенням суду першої інстанції не погодився відповідач та оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає апелянт, що судом першої інстанції при розгляді справи не повністю дотримано вимоги процесуального законодавства, а тому рішення суду підлягає скасуванню з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що Копичинецьке МКП «Господар» не отримувало копії позовної заяви ДЕІ у Тернопільській області та запізно дізналось про розгляд справи судом першої інстанції, що унеможливило захист своїх інтересів у вказаній справі шляхом подання відзиву та інших заяв або клопотань. Звертає увагу апелянт, що ДЕІ у Тернопільській області подала позовну заяву до суду 31.12.2021, тобто зі спливом строку застосування до суб`єкта господарювання адміністративно- господарських санкцій. Судом першої інстанції помилково не враховано той факт, що ДЕІ у Тернопільській області винесла припис №1/1-2-11-2227 03.06.2021, а подала позовну заяву до суду 31.12.2021, тобто пропустивши строк звернення до адміністративного суду суб`єктом владних повноважень.

За результатами апеляційного розгляду апелянт просить скасувати оскаржене рішення суду від 05.04.2022 та винести нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.

Позивач не погодився із доводами апеляційної скарги, вважаючи їх необґрунтованими та безпідставними, подав на неї відзив, у якому просить в задоволені апеляційної скарги відмовити, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та докази по справі, обговоривши доводи, межі та вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, з врахуванням наступного.

Судом апеляційної інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що уповноваженими особами Державної екологічної інспекції у Тернопільській області в рамках повноважень у відповідності до плану здійснення заходів державного нагляду (контролю) Державної екологічної інспекції України на 2021 рік, затвердженого наказом ДЕІ України від 27.11.2020 року №454, повідомленням про проведення планового заходу державного нагляду (контролю) від 14.04.2021 року №1-3-09-1474, наказу Інспекції від 21.05.2021 року №171, направленням від 21.05.2021 року №196, у період з 25 по 31 травня 2021 року проведено планову перевірку Копичинецького МКП Господар щодо дотримання вимог природоохоронного законодавства (а.с. 12-15).

За результатами перевірки складено акт перевірки за №8/040 від 31.05.2021 (а.с. 16-31), яким зафіксовано, що господарська діяльність Копичинецького МКП Господар здійснюється з порушенням норм чинного природоохоронного законодавства (26 порушень), а саме:

- викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря від неорганізованих стаціонарних джерел - місць видалення та захоронення відходів здійснюються без дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря;

- відсутній висновок з оцінки впливу на довкілля або висновок державної екологічної експертизи на діяльність з видалення та захоронення твердих побутових відходів; умови висновків з оцінки впливу на довкілля (вимоги висновків державної екологічної експертизи) не виконуються (відсутній оригінал документу у повній редакції);

- умови висновків з оцінки впливу на довкілля (вимоги висновків державної екологічної експертизи) не виконуються (відсутній оригінал документу у повній редакції);

- відсутні речові права на земельну ділянку, на якій розміщено полігон ТПВ (земельна ділянка, що знаходиться поруч із земельною ділянкою з кадастровим номером :01:001:0555);

- викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря від неорганізованих стаціонарних джерел забруднення - полігону ТПВ здійснюються без дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря;

- не забезпечується захист земель від забруднення, засмічення, а саме: допущено захоронення твердих побутових відходів на рельєфі земельної ділянки, що знаходиться поруч із земельною ділянкою з кадастровим номером :01:001:0555. Відділом інструментально-лабораторного контролю Інспекції відібрано проби ґрунту для встановлення (підтвердження) факту псування земель, площа на якій здійснено відбір проб ґрунтів становить 11770м2 (середня висота складування становить 0,5м);

- не вживаються заходи щодо запобігання негативному екологонебезпечному впливу на земельні ділянки та ліквідації наслідків такого впливу;

- не визначено склад і властивості відходів, що утворюються;

- на основі матеріально-сировинних балансів не виявляється і не ведеться первинний поточний облік кількості, типу і складу відходів, що утворюється, збирається та видаляються;

- не здійснено організаційна, науково-технічні та технологічні заходи для максимальної утилізації відходів, реалізації чи передачі їх іншим споживачам або підприємствам, установам та організаціям, що займаються збиранням, обробленням та утилізацією відходів;

- не забезпечено за власний рахунок екологічно обґрунтоване видалення тих відходів, що не підлягають утилізації;

- допускається зберігання та видалення відходів у несанкціонованих місцях, а саме: видалення (захоронення) відходів здійснюється на земельну ділянку, що знаходиться поруч із земельною ділянкою з кадастровим номером :01:001:0555 без відповідних дозвільних документів;

- не призначено відповідальних осіб у сфері поводження з відходами;

- не забезпечується професійна підготовка, підвищення кваліфікації та проведення атестації фахівців у сфері поводження з відходами;

- відсутній дозвіл на здійснення операцій у сфері поводження з відходами, якщо їхня діяльність призводить до утворення відходів, для яких Пзув перевищує 1000;

- паспорт місця видалення відходів не ведеться;

- не розроблено та не зареєстровано реєстрову карту об`єкту оброблення та утилізації відходів;

- не здійснюється моніторинг місць зберігання і видалення відходів;

- приймання та облік відходів не здійснюється згідно Правил, затверджених наказом №435;

- складування відходів не здійснюється згідно Правил, затверджених наказом №435;

- екологічна безпека не здійснюється згідно Правил, затверджених наказом №435;

- екологічна і санітарно-технічні заходи не здійснюються та протягом року не заносяться у паспорт місць видалення відходів відповідно до Порядку, затвердженого ПКМУ №1216;

- по периметру полігона побутових відходів не споруджена суцільна огорожа згідно Правил, затверджених наказом №435;

- допускається захоронення неперероблених (необроблених) побутових відходів, а саме: полімери (пластик, ПЕТ пляшки, плівка, поліетилен), текстиль, макулатура, скло, деревина, харчові відходи тощо). Відсутні об`єкти поводження з побутовими відходами;

- не ведеться облік відходів та пакувальних матеріалів і тари за формою 1-ВТ;

- допускається змішування відходів (полімери (пластик, ПЕТ пляшки, плівка, поліетилен), текстиль, макулатура, скло, деревина, харчові відходи тощо). Наявні відходи І класу небезпеки (лампи люмінесцентні відпрацьовані).

По факту виявлених порушень, уповноважену особу Підприємства (керівника - Дерень І.К.) притягнуто до адміністративної відповідальності (постанова про накладення адміністративного стягнення №35 від 11.06.2021 року) винесена за результатами розгляду шістьох протоколів про адміністративні правопорушення за номерами: 005441 (адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.82-4 КУпАП), 005442 (адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.82-8 КУпАП), 005443 (адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.82-1 КУпАП), 005430 (адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.78 КУпАП), 005429 (адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.52 КУпАП), 005444 (адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.82 КУпАП), від 25.05.2021 року (а.с. 38-47).

Сума штрафу в розмірі 850 грн. сплачено особою правопорушника в добровільному порядку.

Підприємству видано припис за №1/1-2-11-2227 від 03.06.2021, який в установлений законодавством строк не оскаржувався (а.с. 34).

Даний припис направлявся на адресу Підприємства супровідним листом за №1/1-2-11-2261 від 04.06.2021 (а.с. 33).

Під час проведення позапланової перевірки Копичинецького МКП Господар, проведеної у термін 12-13.10.2021 на підставі перевірки виконання раніше виданого припису за №1/1-2-11-2227 від 03.06.2021, виявлено, що даний припис не виконано в повному обсязі.

За результатами позапланової перевірки складено акт перевірки №27/002 від 12.10.2021, який підписаний керівником Підприємства - Дерень І.К. без заперечень та зауважень, у встановлені законодавством терміни акт не оскаржувався (а.с. 49-51).

12.10.2021 старшим державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища Тернопільської області Вовчук Т.М. складено протокол про адміністративне правопорушення за №006092 за ст.188-5 КУпАП, яким також зафіксовано, що раніше виданий припис за №1/1-2-11-2227 від 03.06.2021р. не виконаний. Того ж дня, 12.10.2021 ОСОБА_1 винесено постанову про накладення адміністративного стягнення №53, якою керівника Підприємства визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.188-5 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 500 гривень, який згідно квитанції банку від 23.10.2020 добровільно сплачено в повному обсязі (а.с. 80).

Наявність вказаних порушень вимог законодавства про охорону навколишнього природного середовища стали підставою для звернення позивача з даним позовом до адміністративного суду.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки за результатами проведеної позивачем позапланової перевірки встановлено невиконання відповідачем у повному обсязі припису, наявні підстав для застосування щодо відповідача заходів реагування у сфері державного нагляду (контролю) у вигляді тимчасової заборони (зупинення) діяльності з експлуатації полігону твердих побутових відходів, до моменту виконання в повному обсязі припису.

Дослідивши матеріали справи та встановивши фактичні обставини, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для задоволення позовну, з урахуванням наступного.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 3 Конституції України передбачено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначає Закон України від 05 квітня 2007 року №877-V "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" (далі - Закон №877).

Відповідно до статті 1 Закону №877-V, державний нагляд (контроль) діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, прийнятого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.

Заходи державного нагляду (контролю) планові та позапланові заходи, які здійснюються у формі перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та в інших формах, визначених законом.

Державний нагляд (контроль) здійснюється за принципами пріоритетності безпеки у питаннях життя і здоров`я людини, функціонування і розвитку суспільства, середовища проживання і життєдіяльності перед будь-якими іншими інтересами і цілями у сфері господарської діяльності (стаття 3 Закону №877-V).

Згідно із ч.1 ст.4 Закону №877-V, державний нагляд (контроль) здійснюється за місцем провадження господарської діяльності суб`єкта господарювання або його відокремлених підрозділів, або у приміщенні органу державного нагляду (контролю) у випадках, передбачених законом.

Статтею 7 Закону №877-V визначено, що для здійснення планового або позапланового заходу орган державного нагляду (контролю) видає наказ (рішення, розпорядження), який має містити найменування суб`єкта господарювання, щодо якого буде здійснюватися захід, та предмет перевірки. На підставі наказу (рішення, розпорядження) оформляється посвідчення (направлення) на проведення заходу державного нагляду (контролю), яке підписується керівником органу державного нагляду (контролю) (головою державного колегіального органу) або його заступником (членом державного колегіального органу) із зазначенням прізвища, ім`я та по батькові і засвідчується печаткою. За результатами здійснення планового або позапланового заходу посадова особа органу державного нагляду (контролю) складає акт. На підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю) за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду. У разі необхідності вжиття інших заходів реагування орган державного нагляду (контролю) протягом п`яти робочих днів з дня завершення здійснення заходу державного нагляду (контролю) складає припис, розпорядження, інший розпорядчий документ щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу.

Припис - обов`язкова для виконання у визначені строки письмова вимога посадової особи органу державного нагляду (контролю) суб`єкту господарювання щодо усунення порушень вимог законодавства. Припис не передбачає застосування санкцій щодо суб`єкта господарювання. Припис видається та підписується посадовою особою органу державного нагляду (контролю), яка здійснювала перевірку.

Нормами частини 1 статті 8 Закону №877-V визначено, що орган державного нагляду (контролю) в межах повноважень, передбачених законом, під час здійснення державного нагляду (контролю) має право: вимагати від суб`єкта господарювання усунення виявлених порушень вимог законодавства; вимагати припинення дій, які перешкоджають здійсненню державного нагляду (контролю); відбирати зразки продукції, призначати експертизу, одержувати пояснення, довідки, документи, матеріали, відомості з питань, що виникають під час державного нагляду (контролю), у випадках та порядку, визначених законом; надавати (надсилати) суб`єктам господарювання обов`язкові для виконання приписи про усунення порушень і недоліків; застосовувати санкції до суб`єктів господарювання, їх посадових осіб та вживати інших заходів у межах та порядку, визначених законом.

Згідно з ч.9 ст.8 Закону №877-V, невиконання приписів, розпоряджень та інших розпорядчих документів органу державного нагляду (контролю) тягне за собою застосування штрафних санкцій до суб`єкта господарювання згідно із законом.

Відповідно до статті 20-2 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" від 25.06.1991 №1264-XII (далі - Закон №1264-XII) до компетенції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, у сфері охорони навколишнього природного середовища належить, зокрема, організація і здійснення у межах компетенції державного нагляду (контролю) за додержанням центральними органами виконавчої влади та їх територіальними органами, місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування в частині здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форми власності та господарювання, громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, а також юридичними особами - нерезидентами вимог законодавства про охорону атмосферного повітря, про поводження з відходами; надання обов`язкових до виконання приписів щодо усунення виявлених порушень вимог законодавства з питань, що належать до його компетенції, інформування дозвільних органів про надані приписи суб`єктам господарювання, що здійснюють діяльність на підставі дозволів у сфері охорони навколишнього природного середовища, та здійснення контролю за їх виконанням.

Згідно із ст.34 Закону №1264-XII, завдання контролю у галузі охорони навколишнього природного середовища полягають у забезпеченні додержання вимог законодавства про охорону навколишнього природного середовища всіма державними органами, підприємствами, установами та організаціями, незалежно від форм власності і підпорядкування, а також громадянами.

Частиною першою статті 35 Закону №1264-XII визначено, що державний контроль у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів.

За змістом пункту 1 Положення про Державну екологічну інспекцію України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 квітня 2017 року №275 (далі - Положення №275), Державна екологічна інспекція України (Держекоінспекція) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра екології та природних ресурсів і який реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів.

Згідно з підпунктами 3, 5 пункту 4 Положення №275 Держекоінспекція проводить перевірки (у тому числі документальні) із застосуванням інструментально-лабораторного контролю, складає відповідно до законодавства акти за результатами здійснення державного нагляду (контролю) за додержанням вимог законодавства з питань, що належать до її компетенції, надає обов`язкові до виконання приписи щодо усунення виявлених порушень вимог законодавства та здійснює контроль за їх виконанням і здійснює лабораторні вимірювання (випробування); звертається до суду із позовом щодо обмеження чи зупинення діяльності суб`єктів господарювання і об`єктів незалежно від їх підпорядкування та форми власності, якщо їх експлуатація здійснюється з порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища, вимог дозволів на використання природних ресурсів, з перевищенням нормативів гранично допустимих викидів в атмосферне повітря забруднюючих речовин, впливу фізичних та біологічних факторів, лімітів скидів забруднюючих речовин.

Відповідно до пункту 7 вказаного Положення, Держекоінспекція здійснює свої повноваження безпосередньо і через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Згідно з пунктом 1 Положення про територіальні та міжрегіональні територіальні органи Держекоінспекції, затвердженого наказом Міністерства енергетики та захисту довкілля України від 07 квітня 2020 року №230, Державна екологічна інспекція відповідної області (далі - Інспекція) є територіальним органом Держекоінспекції та їй підпорядковується. Повноваження Інспекції поширюються на територію Автономної Республіки Крим, відповідних областей, міст Києва та Севастополя, внутрішні морські води, територіальне море, виключну (морську) економічну зону України, континентальний шельф України та лимани.

Із наведеного вбачається, що контроль за охороною навколишнього природного середовища та використання природних ресурсів покладено на Державну екологічну інспекцію України та її територіальні органи, яким є і Державна екологічна інспекція у Тернопільській області.

Також статтею 50 Закону №1264-XII обумовлено, що діяльність фізичних та юридичних осіб, що завдає шкоди навколишньому природному середовищу, може бути припинена за рішенням суду.

З огляду на викладене позивач наділений відповідними повноваженнями державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища та використання природних ресурсів, у тому числі на вжиття до суб`єктів господарювання певних заходів реагування (зокрема, складання приписів, протоколів, розпоряджень про усунення виявлених порушень вимог).

Охорона земель згідно Закону України Про охорону земель - це система правових, організаційних, технологічних та інших видів заходів, спрямованих на збереження і відтворення родючості, захисту від деградації, ведення сільськогосподарського виробництва з дотриманням грунтозахисних технологій та забезпечення екологічної безпеки довкілля.

Місце, яке призначене для захоронення відходів називається полігоном.

Полігони ТПВ є інженерними спеціалізованими спорудами, які призначені для захоронення твердих побутових відходів.

Полігони ТПВ повинні забезпечувати санітарне та епідемічне благополуччя населення, екологічну безпеку навколишнього природного середовища, запобігання розвиткові небезпечних геологічних процесів і явищ.

Розміри і потужність полігона ТПВ повинні визначатись потребами у складуванні твердих побутових відходів із урахуванням екологічних вимог і санітарних норм, кількості населення, розрахункового терміну експлуатації, річної норми копичення ТПВ.

Звалище - це ділянка землі, на яких безконтрольно зберігаються побутові відходи.

Звалище (сміттєзвалище) на відміну від полігону не обладнані системами, що забезпечують запобігання негативному впливу відходів на довкілля.

Зберігання та видалення відходів здійснюється в місцях, визначених органами місцевого самовядування з врахуванням вимог земельного та природоохоронного законодавства, за наявності дозволу на здійснення операцій у сфері поводження з відходами, в якому визначені види та кількість відходів, загальні технічні вимоги, заходи безпеки, відомості щодо утворення, призначення, методів оброблення відходів відповідно до встановлених умов їх зберігання регламентованого (п.с ч.1 ст.17 Закону України Про відходи).

Вплив на довкілля це будь-які наслідки планованої діяльності для довкілля, в тому числі наслідки для безпечності життєдіяльності людей та їхнього здоров`я, флори, фауни, біорізноманіття, ґрунту, повітря, води, клімату, ландшафту, природних територій та об`єктів, історичних пам`яток та інших матеріальних об`єктів чи для сукупності цих факторів, а також наслідки для об`єктів культурної спадщини чи соціально-економічних умов, які є результатом зміни цих факторів (ст. 1 Закону України Про оцінку впливу на довкілля від 23.05.2017 №2059-VIII, далі Закон №2059-VIII).

Відповідно до вимог ч.3 ст.2 Закону №2059-VIII, суб`єктами оцінки впливу на довкілля є суб`єкти господарювання, органи державної влади, органи місцевого самоврядування, які є замовниками планованої діяльності і для цілей цього Закону прирівнюються до суб`єктів господарювання.

Згідно вимог ч.1 ст.3 Закону №2059-VIII, здійснення оцінки впливу на довкілля є обов`язковим у процесі прийняття рішень про провадження планованої діяльності, визначеної частинами другою і третьою цієї статті. Така планована діяльність підлягає оцінці впливу на довкілля до прийняття рішення про провадження планованої діяльності.

Відповідно до п.8 ч.2 ст.3 Закону №2059-VIII, операції у сфері поводження з відходами (зберігання, видалення і захоронення) відносяться до першої категорії видів планової діяльності та об`єктів, які можуть мати значний вплив на довкілля і підлягають оцінці впливу на довкілля.

Так, згідно вимог п.11 ч.3 ст.3 Закону №2059-VIII, до другої категорії видів планованої діяльності та об`єктів, які можуть мати значний вплив на довкілля та підлягають оцінці впливу на довкілля, серед іншого відноситься і утилізація, видалення, оброблення, знешкодження, захоронення побутових відходів.

Крім того, відповідно до ч.2 ст.7 Закону України Про екологічну експертизу від 09.02.1995 №45/95-ВР, на період дії закону з 09.02.1995 по 23.05.2017, екологічній експертизі підлягали також діючі об`єкти та комплекси, що мають значний негативний вплив на стан навколишнього природного середовища.

Відповідно до вимог ч.4 ст.3 Закону №2059-VIII, забороняється розпочинати провадження планованої діяльності, визначеної частинами другою і третьою статті 3 цього Закону, без оцінки впливу на довкілля та отримання рішення про провадження планованої діяльності.

Згідно вимог ч.1 п.6 ст.15 Закону №2059-VIII, за провадження планованої діяльності, яка підлягає оцінці впливу на довкілля, без здійснення такої оцінки та отримання рішення про провадження планованої діяльності, вині особи притягаються до дисциплінарної, адміністративної, цивільної чи кримінальної відповідальності.

Відповідно до ст.49 Закону України Про охорону земель від 19.06.2003 №962-IV, розміщення об`єктів які справляють негативний вплив на екологічний стан і якість земельних ресурсів, проводиться з . урахуванням результатів інтегральної оцінки цього впливу і розробки відповідних заходів, щодо запобігання небезпечним екологічним і санітарно-гігієнічним наслідкам та раціонального використання і охорони земель лише після здійснення оцінки впливу на довкілля в порядку, визначеному законом.

Відповідно до вимог ст.35 Закону України Про охорону земель, власники і землекористувачі, в тому числі орендарі земельних ділянок при здійсненні господарської діяльності серед іншого зобов`язані уживати заходів, щодо запобігання негативному і екологонебезпечному впливу на земельні ділянки та ліквідації наслідків цього впливу.

Відповідно до ч.1 ст.16 Закону №2059-VIII, діяльність суб`єктів господарювання незалежно від Форми власності, що провадиться з порушенням законодавства про оцінку впливу на довкілля, може бути тимчасово заборонена чи припинена.

Згідно ч.3 ст.16 Закону №2059-VIII, підставою для припинення діяльності підприємства чи окремих його цехів (дільниць) і одиниць обладнання є провадження планованої діяльності, яка підлягає оцінці впливу на довкілля, без здійснення такої оцінки та отримання рішення про провадження планованої діяльності або систематичні порушення у сфері оцінки впливу на довкілля, що не можуть бути усунені з технічних, економічних або інших причин.

Відповідно до ч.5 ст.11 Закон України Про охорону атмосферного повітря від 16.10.1992 №2707-XII (далі Закон №2707-XII), викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами можуть здійснюватися після отримання дозволу, виданого суб`єкту господарювання, об`єкт якого належить до другої або третьої групи, обласними, Київською, Севастопольською міськими державними адміністраціями, органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань охорони навколишнього природного середовища за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері санітарного та епідемічного благополуччя населення. Викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами можуть здійснюватися на підставі дозволу, виданого суб`єкту господарювання, об`єкт якого належить до першої групи, суб`єкту господарювання, об`єкт якого знаходиться на території зони відчуження, зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони навколишнього природного середовища, за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері санітарного та епідемічного і благополуччя населення.

Згідно ст.10 Закону №2707-XII, до обов`язків підприємств, установ, організацій та громадян - суб`єктів підприємницької діяльності щодо охорони атмосферного повітря належить дотриманням нормативів гранично допустимих викидів забруднюючих речовин і рівнів впливу фізичних та біологічних факторів та інших вимог законодавства в галузі охорони атмосферного повітря.

Відповідно до ст.33 Закону №2707-XII, відповідальність за порушення законодавства в галузі охорони атмосферного повітря несуть особи, винні у перевищенні нормативів допустимих викидів забруднюючих речовин стаціонарних джерел в атмосферне повітря та нормативів гранично допустимого впливу фізичних та біологічних факторів стаціонарних джерел.

Відповідно до ст.12 Закону №2707-XII, господарська чи інші види діяльності, пов`язані з порушенням умов і вимог до викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря і рівнів впливу фізичних та біологічних факторів на його стан, передбачених дозволами, може бути обмежена, тимчасово заборонена (зупинена) або припинена відповідно до норм чинного законодавства.

Суд апеляційної інстанції у розглядуваній адміністративній справі враховує, що об`єкт Копичинецького МКП Господар є полігоном, проте, його експлуатація здійснюється без дотримання вимог законодавства.

Матеріалами справи підтверджується, що за результатами проведеної ДЕІ у Тернопільській області планової перевірки Копичинецького МКП Господар щодо дотримання вимог природоохоронного законодавства зафіксовано актом перевірки від 31.05.2021 №8/040, що господарська діяльність Копичинецького МКП Господар здійснюється з порушенням норм чинного природоохоронного законодавства, про які наведено в описовій частині цієї постанови.

За наслідками проведеної перевірки Підприємству видано припис за №1/1-2-11-2227 від 03.06.2021, який направлявся на адресу відповідача супровідним листом за №1/1-2-11-2261 від 04.06.2021 та в установлений законодавством строк не оскаржувався.

Під час проведення позапланової перевірки Копичинецького МКП Господар, проведеної у термін 12-13.10.2021 на підставі перевірки виконання раніше виданого припису за №1/1-2-11-2227 від 03.06.2021, виявлено, що даний припис не виконано в повному обсязі, про що складено акт перевірки №27/002 від 12.10.2021, який підписаний керівником Копичинецького МКП Господар без заперечень та зауважень.

З огляду на встановлені фактичні обставини справи та наведене їх правове регулювання колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для застосування до відповідача заходів реагування у сфері державного нагляду (контролю) у вигляді тимчасової заборони (зупинення) діяльності підприємства в частині експлуатації полігону твердих побутових виходів до моменту повного виконання вимог припису №1/1-2-11-2227 від 03.06.2021.

Апеляційним судом відхиляються доводи апеляційної скарги щодо пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду із цим позовом та пропуску строку для застосування адміністративного-господарських санкцій, з посиланням на статтю 122 КАС України та статті 238, 250 Господарського кодексу України.

Так, предметом спору у даній адміністративній справі являється питання щодо наявності підстав для застосування до відповідача Копичинецького МКП «Господар» заходів реагування у сфері господарської діяльності щодо дотримання вимог природоохоронного законодавства, за наслідками державного нагляду (контролю). Тому, являються помилковими доводи апелянта (відповідача) про те, що цей адміністративний позов стосується застосування адміністративно-господарських санкції згідно приписів Господарського кодексу України.

Статтею 7 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" (Закон №877) визначено, що за результатами здійснення планового або позапланового заходу посадова особа органу державного нагляду (контролю) складає акт. На підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю) за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду.

Як уже було вказано судом вище, згідно з підпунктами 3, 5 пункту 4 Положення №275, Держекоінспекція проводить перевірки (у тому числі документальні) із застосуванням інструментально-лабораторного контролю, складає відповідно до законодавства акти за результатами здійснення державного нагляду (контролю) за додержанням вимог законодавства з питань, що належать до її компетенції, надає обов`язкові до виконання приписи щодо усунення виявлених порушень вимог законодавства та здійснює контроль за їх виконанням і здійснює лабораторні вимірювання (випробування); звертається до суду із позовом щодо обмеження чи зупинення діяльності суб`єктів господарювання і об`єктів незалежно від їх підпорядкування та форми власності, якщо їх експлуатація здійснюється з порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища, вимог дозволів на використання природних ресурсів, з перевищенням нормативів гранично допустимих викидів в атмосферне повітря забруднюючих речовин, впливу фізичних та біологічних факторів, лімітів скидів забруднюючих речовин.

Відповідно до статті 122 КАС України, для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень встановлюється тримісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб`єкту владних повноважень право на пред`явлення визначених законом вимог. Цим Кодексом та іншими законами можуть також встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень.

Як достовірно встановлено судом, за наслідками проведеного ДЕІ у Тернопільській області як органом державного нагляду (контрою) у період з 12 по 13 «жовтня» 2021 року позапланового заходу державного нагляду (контролю) відповідно до Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», уповноваженими особами Інспекції складено Акт позапланової перевірки №27/002 від 12.10.2021, яким зафіксовано факт невиконання припису №1/1-2-11-2227 від 03.06.2021.

Отже, з моменту виявлення позивачем факту невиконання відповідачем припису №1/1-2-11-2227 від 03.06.2021, тобто з 12.10.2021 року, у позивача виникли підстави, що дають суб`єкту владних повноважень право на пред`явлення визначених законом вимог для звернення до адміністративного суду із цим позовом про застосування заходів реагування.

Оскільки цей адміністративний позов було подано до суду 24.12.2021 року, тому є очевидним факт дотримання позивачем 3-х місячного строку звернення до адміністративного суду.

Судом апеляційної інстанції також відхиляються доводи апеляції в частині того, що Копичинецьке МКП «Господар» не отримувало копії позовної заяви ДЕІ у Тернопільській області та запізно дізналось про розгляд справи судом першої інстанції, що унеможливило захист своїх інтересів у вказаній справі шляхом подання відзиву та інших заяв або клопотань, з врахуванням наступного.

Так, в матеріалах справи наявна копія поштової квитанції "Укрпошта" з ідентифікатором 818 (а.с. 90), якою підтверджено надсилання 24.12.2021 ДЕІ у Тернопільській області примірника адміністративного позову на адресу Копичинецького МКП «Господар»: вул.Т.Шевченка, 15 м.Копичинці, Чортківський район, Тернопільська область, цінним листом з описом вкладення у відповідності до вимог ст.161 КАС України.

Також у справі міститься рекомендоване повідомлення з поштовим ідентифікатором 520 про направлення судом першої інстанції та отриманням 10.01.2022 Копичинецьким МКП «Господар» копії ухвали про відкриття провадження у справі №500/9810/21 від 31.12.2021 та повістки про виклик до суду на 16.02.22 (а.с. 94), а також рекомендоване повідомлення з поштовим ідентифікатором 657 про направлення судом першої інстанції та отриманням 21.03.2022 Копичинецьким МКП «Господар» копії ухвали у справі №500/9810/21 та повістки про виклик до суду на 05.04.22 (а.с. 112).

У відповідності до вимог ч.1 ст.205 КАС України, неявка у судове засідання будь- якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Таким чином, являються необґрунтованими посилання скаржника на необізнаність розгляду справи судом першої інстанції.

Загалом доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а зводяться до непогодження із ними, а відтак підлягають відхиленню.

З врахуванням наведених вище норм законодавства та фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що судом першої інстанції при розгляді адміністративної справи всебічно і об`єктивно встановлено обставини справи, оскаржене рішення суду винесене з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому немає підстав для його скасування.

Суд апеляційної інстанції також зазначає, що відповідно до п.2 ч.5 ст.328 КАС України, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження).

Проаналізувавши характер спірних правовідносин, предмет доказування, склад учасників справи, та враховуючи, що дану адміністративну справу було розглянуто судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження, суд апеляційної інстанції зазначає, що дана адміністративна справа є справою незначної складності, а тому рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Керуючись ст.ст. 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Копичинецького міського комунального підприємства «Господар» залишити без задоволення.

Рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 05 квітня 2022 року в адміністративній справі №500/9810/21 за позовом Державної екологічної інспекції у Тернопільській області до Копичинецького міського комунального підприємства «Господар» про застосування заходів реагування залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя В. В. Гуляк
судді Н. В. Ільчишин
В. В. Святецький