Справа № 161/8176/22
Суддя: Філюк Т. М.
Дата ухвалення: 2022-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 161/8176/22
Провадження № 2-а/161/210/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 вересня 2022 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі: головуючого судді Філюк Т.М.,

за участю секретаря судового засідання Октисюк С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАО №5494905, -

ВСТАНОВИВ:

27 червня 2022 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою до Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАО №5494905.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що відносно нього винесено постанову серії ЕАО №5494905 від 17 червня 2021 року про накладення штрафу в розмірі 340 гривень по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі. У вказаній постанові зазначено, що 17.06.2022 року о 12:02:08 год в с. Струмівка по вул. Рівненській,78 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом в населеному пункті зі швидкістю 94 км/год, чим перевищив встановлене обмеження швидкості на 44 км/год., чим порушив п. 12.4 Правил дорожнього руху (дозволена швидкість не більше 50км/год). Швидкість вимірювалась приладом TruCam LTI 20/20 TC008399. Дії позивача кваліфіковані за ч.1 ст.122 КУпАП.

Позивач зазначає, що винесена постанова є незаконною, необґрунтованою, та такою, що підлягає скасуванню, оскільки винесена із порушенням норм чинного законодавства, а саме:

- в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, оскільки факт порушення ним вимог 12.4 ПДР України не підтверджується належними та зібраними у справі доказами, які відповідач мав би дослідити під час прийняття оскаржуваної постанови та відомості про наявність і дослідження яких, повинні бути внесені до змісту постанови;

- відсутні докази перевищення ним швидкості на 44 км/год, оскільки під час зупинки його транспортного засобу працівник повідомив, що він рухався зі швидкістю 88 км/год, тобто перевищення швидкості в якому його звинуватив поліцейський було на 33 км/год, а не 44 км/год;

- не можливо встановити, чи саме позивач керував транспортним засобом, чи взагалі транспортний засіб рухався, чи був наявний знак 5.45 «населений пункт»;

- фіксація здійснювалась приладом TruCam,який знаходився в руках працівника поліції, а не був встановлений стаціонарно, що суперечить ч.1 ст. 40 Закону України "Про національну поліцію".

- при винесені постанови відсутні докази на підтвердження тієї обставини, що працівник поліції здійснював контроль швидкості руху в межах дії дорожнього знаку 5.70 Правил дорожнього руху;

- працівником поліції не було повідомлено його про початок розгляду справи про адміністративне правопорушення, не надано йому доказів вчинення правопорушення,яке йому інкримінується та не було повідомлено в чому саме його звинувачують.

Враховуючи вищенаведене, позивач просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАО №5494905 від 17 червня 2022 року,відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.122 КУпАП у виді штрафу в розмірі 340 грн.

Ухвалою судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 03 серпня 2022 року відкрито провадження у справі та призначено судове засідання.

Від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що позовні вимоги ОСОБА_1 є безпідставними і такими, що задоволенню не підлягають. В обґрунтування своїх заперечень представник відповідача зазначив, що 17.06.2022 року поліцейським батальйону № 1 роти № 4 УПП у Волинській області ДПП рядовим поліції Доброжицьким В.А. під час патрулювання автомобільної дороги Н-22 «Устилуг-Луцьк-Рівне» було зафіксовано порушення правил дорожнього руху, а саме. транспортний засіб Opel Astra д.н.з. НОМЕР_1 , який рухався в населеному пункті с. Струмівка по вул. Рівненській,78 зі швидкістю 94 км/год ,чим перевищив встановлене обмеження швидкості руху в населеному пункті на 44 км/год. Швидкість вимірювалась приладом TruCam LTI 20/20 TC008399, чим порушив п.12.4 ПДР порушення швидкісного режиму в населених пунктах, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.122 КУпАП.

Встановивши особу водія, яким виявився ОСОБА_1 , та факт вчинення ним адміністративного правопорушення, було розпочато розгляд справи про притягнення водія до адміністративної відповідальності. Позивачу було роз`яснено суть вчиненого ним правопорушення, права та обов`язки особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, передбачені ст.268 КУпАП. ОСОБА_1 скористався передбаченими правами,ознайомився з доказами інкримінованого правопорушення та надав усні пояснення щодо даної справи. Після проведення розгляду справи, за результатами розгляду було винесено оскаржувану постанову. До відзиву долучається копія відеозапису з технічного пристрою вимірювача швидкості TruCam, який містить фіксацію правопорушення. Також вказує, що прилад TruCam, який використовувався поліцейським для фіксації даного правопорушення є законним сертифікованим приладом. Вважає, що дії поліцейського Доброжицького В.А. щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП є законними та правомірними, саме порушення належним чином зафіксоване, а тому просив в задоволенні позову відмовити.

Від позивача ОСОБА_1 надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, в ході розгляду справи 12.09.2021 року вказував, що позов підтримує та просить задовольнити.

Від представника відповідача Соколової К.Ю. надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника відповідача.У відзиві на позовну заяву та в ході розгляду справи вказувала на безпідставність заявлених позовних вимог та просить в позові відмовити.

Відповідно до частини 9 статті 205 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Таким чином, суд дійшов висновку щодо можливості розгляду справи у письмовому провадженні на підставі наявних у матеріалах справи доказів.

Суд, заслухавши пояснення позивача та представника відповідача у судовому засіданні, дослідивши матеріали справи,повно та всебічно з`ясував обставини справи, розглянувши надані докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у сукупності, виходячи з принципів законності, об`єктивності, справедливості та розумності, вважає, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно із ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд встановив, що постановою ЕАО №5494905 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 17 червня 2022 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340грн (а.с.8).

За змісту оскаржуваної постанови вбачається, що 17.06.2022 року о 12:02:08 год в с. Струмівка по вул. Рівненській,78 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Opel Astra» д.н.з. НОМЕР_1 в населеному пункті с. Струмівка по вул. Рівненській,78 зі швидкістю 94 км/год, чим перевищив встановлене обмеження швидкості на 44 км/год., чим порушив п. 12.4 Правил дорожнього руху (дозволена швидкість не більше 50км/год). Швидкість вимірювалась приладом TruCam LTI 20/20 TC008399.

Відповідно до п.11 ч.1 ст 23 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух" від 30 червня 1993 року №3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (із змінами та доповненнями, ПДР України).

Водночас, судом враховується, що приписи ст. 251 КпАП України визначають, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.252 КпАП України орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ст.280 КпАП України орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 31 Закону України «Про Національну поліцію» поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Відповідно до пункту 12.4 Правил дорожнього руху у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Згідно з ч. 1 ст. 122 КУпАП перевищення водіями транспортних засобів встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Судом встановлено, що в матеріалах справи наявні відеозапис та фотознімок, здійснений сертифікованим приладом TruCam TC008399, на якому зафіксовано, що автомобіль позивача Opel Astra д.н.з. НОМЕР_1 , 17.06.2022 року о 12:15:37 год рухався зі швидкістю 93 км/год. На фотознімку, який здійснено з використанням приладу «TruCam LTI 20/20», зазначено дату вчинення правопорушення, серійний номер приладу, швидкість транспортного засобу та чітко видно д.н.з. автомобіля позивача ОСОБА_1 .

Тому, суд вважає, що матеріали справи містять, а позивачем не надано достатніх доказів які спростовують порушення позивачем вимог п.12.4 ПДР України.

Тобто, з дотриманням норм КУпАП, відповідач при винесенні оскаржуваної постанови керувався виключно доказами щодо вчинення позивачем вказаного правопорушення, що є належними та припустимими доказами та не свідчить про протиправність спірної постанови відповідача.

Слід зазначити, що кожен доречний і важливий аргумент особи, яка бере участь у справі, повинен бути проаналізований і одержати відповідь суду.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає про те, що прилад TruCam знаходився в руках працівника поліції, а не був встановлений стаціонарно, що суперечить ч.1 ст. 40 Закону України "Про національну поліцію", однак суд не погоджується з такими твердженнями, виходячи з наступного.

Посилання позивача на порушення ст. 40 ЗУ «Про національну поліцію» є помилковими, оскільки лазерний вимірювач швидкості Тru Cam LТІ 20/20 не відноситься до автоматичної фото - і відеотехніки, а є лише вимірювачем швидкості. Частина 1 ст. 40 Закону України «Про національну поліцію» містить вимоги щодо встановлення виключно автоматичних фото і відео технічних пристроїв для забезпечення публічної безпеки та порядку. Покази приладу ТruCam LТІ 20/20 оцінюються інспектором як доказ в розумінні ст. 251 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення. Тобто автоматична система фіксації правопорушень та лазерний вимірювач швидкості ТruCam LТІ 20/20, не є тотожними, отже ст. 40 Закону України «Про національну поліцію» не поширюється на використання лазерного вимірювача швидкості ТruCam LТІ 20/20. Проте технічний засіб вимірювання швидкості ТruCam LТІ 20/20 використовується на підставі п. 9 ч. 1 ст. 31 ЗУ «Про національну поліцію».

Використання приладу інспектором поліції, тримаючи його в руках, не впливає на точність вимірювання. Доводи позивача щодо обов`язкового стаціонарного встановлення вказаного приладу суддя вважає необґрунтованими.

Суд враховує, що лазерний вимірювач швидкості Tru Cam LTI 20/20 отримав сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки №UА-МІ/1-2903-2012 від 29 серпня 2012 року. На підставі позитивних результатів державних приймальних випробувань Міністерством економічного розвитку і торгівлі України затверджений тип засобу вимірювальної техніки «Вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний LTI 20/20 TruCam», який було зареєстровано в державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером У3197-12. Відповідно до сертифікату відповідності від 26.12.2018 № UA.TR.001 241-18, лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів LTI 20/20 TruCam є придатним до застосування.

Стосовно доводів позивача щодо відсутності доказів на підтвердження тієї обставини, що працівник поліції здійснював контроль швидкості руху в межах дії дорожнього знаку 5.70 "Фото-, відеофіксування порушень Правил дорожнього руху", суд зазначає наступне.

Так, згаданий дорожній знак інформує про можливість здійснення контролю за порушеннями Правил дорожнього руху за допомогою спеціальних технічних та (або) технічних засобів саме щодо змонтованої техніки.

Прилад ТruCam не є автоматичним засобом вимірювальної техніки, а дорожній знак 5.70 ПДР України інформує про можливість здійснення контролю за порушеннями Правил дорожнього руху за допомогою спеціальних технічних та (або) технічних засобів саме щодо змонтованої техніки. При зупинці патрульного автомобіля наявність попереджувального знаку не є необхідною, адже фото-, відеофіксація здійснюється не постійно, а лише в момент наявності на дільниці дороги екіпажу патрульної поліції.

Інкриміноване правопорушенням позивачем зафіксоване не в автоматичному режимі, перевищення швидкості руху відбулось в межах населеного пункту, тому відсутність дорожнього знаку 5.70 ПДР України не впливає на суть порушення позивачем саме п. 12.4 ПДР України.Крім того, вказаний дорожній знак є інформаційно-вказівним знаком. Також, з наданої відповідачем схеми розташування технічних засобів організації дорожнього руху перед населеним пунктом Струмівкавбачається, що дорожній знак 5.70 "Фото-, відеофіксування порушень розміщено на вказаній ділянці дороги, також даною схемою підтверджується розміщення знаку 5.45 «населений пункт». Неуважність позивача під час руху транспортним засобом, не спростовують встановлені судом обставини.

Отже, наявні в матеріалах справи докази підтверджують факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП.

Судом, враховано, що Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року № 63566/00 «Проніна проти України (Pronina v. Ukraine)», § 23).

За наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд, як адміністративний, має право прийняти одне з передбачених ч. 3 ст. 286 КАС України рішення.

Враховуючи вищевикладене та встановленні обставини справи, оцінюючи в сукупності наявні у справі докази, суд вважає, що позов не є обґрунтованим тому не підлягає до задоволення, а доводи позивача не спростовують позиції відповідача.

За таких обставин, враховуючи, що факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КпАП України підтверджується належними та допустимими доказами, суд приходить до висновку про не обґрунтованість позиції позивача щодо скасування оскаржуваної постанови та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

У відповідності з ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Керуючись ст.ст.241-246, 286 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАО №5494905, відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Луцького міськрайонного суду Т.М.Філюк