Справа № 120/4769/22
Суддя: Маслоід Олена Степанівна
Дата ухвалення: 2022-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

14 вересня 2022 р. Справа № 120/4769/22

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Маслоід Олени Степанівни, розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом: Керівника Жмеринської окружної прокуратури (вул. Національна,6А, м. Жмеринка, Вінницька обл., 23100)

до: Северинівської сільської ради Жмеринського району Вінницької області (вул. Грушевського, 29, с. Северинівка, Жмеринський р-н, Вінницька обл., 23126)

про: визнання протиправним та скасування рішення в частині

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся Керівник Жмеринської окружної прокуратури (далі - позивач) з адміністративним позовом до Северинівської сільської ради Жмеринського району Вінницької області (далі - відповідач) за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (далі треті особи) про визнання протиправним та скасування рішення відповідача №221 від 09.07.2021 року «Про надання дозволу громадянам на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок для передачі у власність» в частині надання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки із земель сільськогосподарського призначення комунальної власності, орієнтовною площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства на території Северинівської сільської ради (за межами населеного пункту с. Рожепи) Жмеринський район, Вінницька область.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що відповідачем прийнято рішення №221 від 09.07.2021 року "Про надання дозволу громадянам на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок для передачі у власність", згідно якого вирішено надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для передачі у власність із земель сільськогосподарського призначення комунальної власності, серед інших, третім особам. Одним з депутатів, який приймав участь в голосуванні за надання вказаним особам дозволу на розроблення проекту землеустрою, був їх батько - ОСОБА_3 , що є порушенням процедури прийняття рішення, оскільки має місце конфлікт інтересів. Постановою Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 21.03.2022 року у справі №130/349/22, яка набрала чинності 01.04.2022 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1, 2 с. 172 -7 КУпАП (вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів). З огляду на наведене, позивач вказує, що нормативно-правові акти, рішення, видані (прийняті) з порушенням вимог Закону України "Про запобігання корупції", підлягають скасуванню органом або посадовою особою, уповноваженою на прийняття чи скасування відповідних актів, рішень, або можуть бути визнані незаконними в судовому порядку за заявою заінтересованої фізичної особи, об`єднання громадян, юридичної особи, прокурора, органу державної влади, зокрема Національного агентства, органу місцевого самоврядування.

Ухвалою суду від 28.06.2022 року даний адміністративний позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, а також визначено, що вона буде розглядатись в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Крім того, даною ухвалою залучено до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Вказана ухвала отримана відповідачем та третьою особою ОСОБА_2 , 05.07.2022 року та 06.07.2022 року відповідно, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення.

Від третьої особи ОСОБА_1 до суду повернувся конверт із зазначенням причин не вручення «адресат відсутній за вказаною адресою». Відповідно до п. 4 ч. 6 ст. 251 КАС України днем вручення судового рішення є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

На поштовому конверті, що повернувся до суду, 11.07.2022 року проставлено відмітку про те, що причиною повернення поштового відправлення є відсутність адресата за вказаною на поштовому конверті поштовою адресою.

Відтак, слід вважати, що копія ухвали Вінницького окружного адміністративного суду від 28.06.2022 року вручена третій особі ОСОБА_1 11.07.2022 року.

Правом на подання відзиву та пояснень ані відповідач, ані треті особі, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, не скористались. Відтак суд, в силу положень КАС України, вирішує справу за наявними матеріалами.

Ч. 4 ст. 243 КАС України передбачено, що судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

У відповідності до вимог ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши усі обставини справи та надавши їм юридичну оцінку, суд встановив наступне.

09.07.2021 року на 11 сесії 8 скликання відповідачем прийнято рішення №221 «Про надання дозволу громадянам на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок для передачі у власність», яким, зокрема надано відповідний дозвіл і третім особам.

Участь в голосуванні за прийняття вищезазначеного рішення приймав ОСОБА_3 , який є батьком третіх осіб, що, в свою чергу, є порушенням процедури голосування, адже таке здійснюється з наявним конфліктом інтересів.

Постановою Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 21.03.2022 року у справі №130/349/22, яка набрала чинності 01.04.2022 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1, 2 с. 172 -7 КУпАП (вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів).

З метою скасування рішення відповідача в частині що стосується надання дозволу третім особам, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд виходив із такого.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У ст. 19 Конституції України зазначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно вимог ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Ст. 140 Конституції України встановлено, що місцеве самоврядування є правом територіальної громади самостійно вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України в порядку, встановленому законом, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування: сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи.

Ч. 1 ст. 1 Закону України від 21 травня 1997 року № 280/97-ВР «Про місцеве самоврядування в Україні» (далі - Закон № 280) передбачено:

територіальна громада - жителі, об`єднані постійним проживанням у межах села, селища, міста, що є самостійними адміністративно-територіальними одиницями, або добровільне об`єднання жителів кількох сіл, що мають єдиний адміністративний центр;

представницький орган місцевого самоврядування - виборний орган (рада), який складається з депутатів і відповідно до закону наділяється правом представляти інтереси територіальної громади і приймати від її імені рішення;

загальний склад ради - кількісний склад депутатів ради, визначений радою відповідно до закону;

склад ради - кількість депутатів, обраних до відповідної ради, повноваження яких визнано і не припинено в установленому законом порядку;

правомочний склад ради - кількість депутатів, обраних до відповідної ради, повноваження яких визнано і не припинено в установленому законом порядку, яка становить не менш як дві третини від загального складу ради.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону № 280 місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами сіл, селищ, міст як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, а також через районні та обласні ради, які представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст.

Ч. 1 ст. 10 Закону № 280 визначено, що сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Згідно з п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону № 280 виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради здійснюється вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Положеннями ст. 45 Закону № 280 передбачено, що сільська, селищна, міська, районна в місті (у разі її створення), районна, обласна рада складається з депутатів, які обираються жителями відповідного села, селища, міста, району в місті, району, області на основі загального, рівного і прямого виборчого права шляхом таємного голосування.

Загальний склад ради визначається відповідно до закону про вибори.

Рада вважається повноважною за умови обрання не менш як двох третин депутатів від загального складу ради.

Згідно з ч. 12 ст. 46 Закону № 280 сесія ради є повноважною, якщо в її пленарному засіданні бере участь більше половини депутатів від загального складу ради.

Депутат представляє інтереси всієї територіальної громади, має всю повноту прав, що забезпечують його активну участь у діяльності ради та утворюваних нею органів, несе обов`язки перед виборцями, радою та її органами, виконує їх доручення. Депутат, крім секретаря ради, повинен входити до складу однієї з постійних комісій ради. Депутат зобов`язаний брати участь у роботі сесій ради, засідань постійної та інших комісій ради, до складу яких його обрано. Депутат має право ухвального голосу з усіх питань, які розглядаються на сесіях ради, а також на засіданнях постійної та інших комісій ради, до складу яких його обрано (ч.4,6 ст. 49 Закону № 280).

Відповідно до ч. 1-3 ст. 59 Закону № 280 рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. Рішення ради приймаються відкритим поіменним голосуванням, окрім випадків, передбачених пунктами 4 і 16 статті 26, пунктами 1, 29 і 31 статті 43 та статтями 55, 56 цього Закону, в яких рішення приймаються таємним голосуванням.

Акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку (ч. 10 ст. 59 Закону № 280).

Ст. 591 Закону № 280 передбачено, що сільський, селищний, міський голова, секретар, депутат сільської, селищної, міської ради, голова, заступник голови, депутат районної, обласної, районної у місті ради публічно повідомляє про конфлікт інтересів, який виник під час участі у засіданні ради, іншого колегіального органу (комісії, комітету, колегії тощо), відповідному колегіальному органу та не бере участі у розгляді, підготовці та прийнятті рішень відповідним колегіальним органом.

З системного аналізу Закону № 280 вбачається, що ним урегульовано питання організації роботи органу місцевого самоврядування, яким є сільська рада, визначено обсяг повноважень та порядок діяльності вказаного органу, визначено правовий статус депутата місцевої ради. Передбачено обов`язки кожного депутата та порядок дій ради, органів ради у випадку наявності конфлікту інтересів.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_3 , будучи депутатом Северинівської сільської ради, під час вирішення питання про надання третім особам дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, не повідомив про наявність конфлікту інтересів, оскільки рішення, що приймалось радою, стосувалось ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , які є його синами.

Постановою Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 21.03.2022 року у справі №130/349/22, яка набрала чинності 01.04.2022 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1, 2 с. 172 -7 КУпАП (вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів).

Ст. 1 Закону України "Про запобігання корупції" від 14 жовтня 2014 року № 1700-VII (далі Закон №1700) визначено, що потенційний конфлікт інтересів - це наявність у особи приватного інтересу у сфері, в якій вона виконує свої службові чи представницькі повноваження, що може вплинути на об`єктивність чи неупередженість прийняття нею рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

Під реальним конфліктом інтересів розуміється суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

Ст. 3 Закону № 1700 визначено коло суб`єктів, на яких поширюється дія цього Закону, згідно п. 1 та 2 ч. 1 якої передбачені особи, уповноважені на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та особи, які для цілей цього Закону прирівнюються до осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Згідно з п.п. «б» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону № 1700 суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону, є особи, уповноважені на виконання функцій держави або місцевого самоврядування: народні депутати України, депутати Верховної Ради Автономної Республіки Крим, депутати місцевих рад, сільські, селищні, міські голови.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону № 1700 особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані:

1) вживати заходів щодо недопущення виникнення реального, потенційного конфлікту інтересів;

2) повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника, а у випадку перебування особи на посаді, яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника, або в колегіальному органі - Національне агентство чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, відповідно;

3) не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів;

4) вживати заходів щодо врегулювання реального чи потенційного конфлікту інтересів.

Відповідно до ч. 2 ст. 351 Закону № 1700 у разі виникнення реального чи потенційного конфлікту інтересів у особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, прирівняної до неї особи, яка входить до складу колегіального органу (комітету, комісії, колегії тощо), вона не має права брати участь у прийнятті рішення цим органом.

Згідно з ч. 1 ст. 67 Закону № 1700 нормативно-правові акти, рішення, видані (прийняті) з порушенням вимог цього Закону, підлягають скасуванню органом або посадовою особою, уповноваженою на прийняття чи скасування відповідних актів, рішень, або можуть бути визнані незаконними в судовому порядку за заявою заінтересованої фізичної особи, об`єднання громадян, юридичної особи, прокурора, органу державної влади, зокрема НАЗК, органу місцевого самоврядування.

Суд зауважує, що у світі існує чітке бачення того, що корупція становить серйозну загрозу верховенству права, підриває основи демократії, нівелює соціальну справедливість, перешкоджає економічному розвитку та загрожує належному виконанню державою своїх зобов`язань щодо поваги, захисту, сприяння та виконання прав людини, що знайшло своє відображення у Конвенції Організації Об`єднаних Націй проти корупції від 31.10.2003 року, яка набрала чинності для України з 01.01.2010 року, та відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України (далі - Конвенція ООН проти корупції).

Ч. 1 ст. 5 Конвенції ООН проти корупції передбачено, що кожна Держава-учасниця, згідно з основоположними принципами своєї правової системи, розробляє й здійснює або проводить ефективну скоординовану політику протидії корупції, яка сприяє участі суспільства і яка відображає принципи правопорядку, належного управління державними справами й державним майном, чесності й непідкупності, прозорості й відповідальності.

Кожна Держава-учасниця прагне, згідно з основоположними принципами свого внутрішнього права, створювати, підтримувати й зміцнювати такі системи, які сприяють прозорості й запобігають виникненню конфлікту інтересів (ч. 4 ст. 7 Конвенції ООН проти корупції).

Згідно із ч. 4 ст. 8 Конвенції ООН проти корупції кожна Держава-учасниця розглядає, згідно з основоположними принципами свого внутрішнього права, можливість запровадження заходів і систем, які сприяють тому, щоб державні посадові особи повідомляли відповідним органам про корупційні діяння, про які їм стало відомо під час виконання ними своїх функцій.

Ст. 19 Конвенції ООН проти корупції встановлено, що кожна Держава-учасниця розглядає можливість вжиття таких законодавчих та інших заходів, які можуть бути необхідними для визнання злочином умисного зловживання службовими повноваженнями або службовим становищем, тобто здійснення будь-якої дії чи утриманні від здійснення дій, що є порушенням законодавства, державною посадовою особою під час виконання своїх функцій з метою одержання будь-якої неправомірної вигоди для самої себе чи іншої фізичної або юридичної особи.

Ст. 34 Конвенції ООН проти корупції врегульовано щодо наслідків корупційних діянь, а саме з належним урахуванням добросовісно набутих прав третіх осіб кожна Держава-учасниця вживає заходів, відповідно до основоположних принципів свого внутрішнього права, щоб врегулювати питання про наслідки корупції. У цьому контексті Держави-учасниці можуть розглядати корупцію як фактор, що має значення в провадженні про анулювання або розірвання контрактів, або відкликання концесій або інших аналогічних інструментів, або вжиття заходів для виправлення становища, яке склалося.

Саме ці вимоги Конвенції ООН проти корупції знайшли своє відображення та уточнення у відповідних нормах Закону № 1700.

На переконання суду ч. 2 ст. 351 Закону № 1700 містить імперативну норму про заборону брати участь у прийнятті рішення органом у разі виникнення реального чи потенційного конфлікту інтересів у особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування і депутат Северинівської сільської ради ОСОБА_3 вказану норму порушив, що також встановлено рішення суду.

Отже, в контексті зазначеної заборони, для встановлення порушення процедури прийняття рішення, визначальним є сам факт участі депутата у голосуванні за наявності конфлікту інтересів (незалежно потенційного чи реального), а не вплив такого голосування на прийняте рішення з урахування наявності кваліфікованої більшості, необхідної для прийняття позитивного рішення колегіальним органом.

Аналогічна правова позиція висловлена у постановах Верховного Суду від 31.10.2018 року у справі № 810/2500/16.

Враховуючи викладене суд вважає, що рішення відповідача від 09.07.2021 року №221 в частині, яка стосується третіх осіб, прийняте з порушенням ч. 2 ст. 351, ст.67 Закону № 1700, ст. 591 Закону № 280, а отже є незаконним, оскільки прийняте в умовах реального конфлікту інтересів одного з депутатів, який голосував за прийняття такого рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Оскільки спір вирішено на користь суб`єкта владних повноважень, а також за відсутності витрат позивача суб`єкта владних повноважень, пов`язаних із залученням свідків та проведенням судових експертиз, судові витрати (судовий збір), відповідно до ст. 139 КАС України, стягненню з відповідача не підлягають.

Керуючись Конституцією України, Законами України «Про місцеве самоврядування в Україні», "Про запобігання корупції" та ст. 2, 6, 9, 73-78, 90, 245, 246, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов керівника Жмеринської окружної прокуратури до Северинівської сільської ради Жмеринського району Вінницької області за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування рішення в частині задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Северинівської сільської ради Жмеринського району Вінницької області №221 від 09.07.2021 року «Про надання дозволу громадянам на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок для передачі у власність» в частині надання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки із земель сільськогосподарського призначення комунальної власності, орієнтовною площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства на території Северинівської сільської ради (за межами населеного пункту с. Рожепи) Жмеринський район, Вінницька область.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач Керівник Жмеринської окружної прокуратури Вінницької області (вул. Національна, 6А, м. Жмеринка, Вінницька обл., 23100, )

Відповідач Северинівська сільська рада Жмеринського району Вінницької області (вул. Грушевського, 29, с. Северинівка, Жмеринський р-н, Вінницька обл., 23126, )

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, на стороні відповідача - ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, на стороні відповідача ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 )

Повний текст рішення складено та підписано суддею 14.09.2022 року.

Суддя Маслоід Олена Степанівна