Справа № 280/5688/19
Суддя: Конишева Олена Василівна
Дата ухвалення: 2022-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

14 вересня 2022 року Справа № 280/5688/19 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Конишевої О.В., розглянув за правилами загального позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 )

до Головного управління ДПС у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 166, код ЄДРПОУ відокремленого підрозділу 44118663)

про визнання дій протиправними та скасування податкової вимоги,

ВСТАНОВИВ:

19 листопада 2019 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі по тексту позивач) до Головного управління ДПС у Запорізькій області (далі по тексту відповідач), в якому позивач просить суд визнати протиправними дії відповідача щодо винесення вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 20.09.2019 року №Ф-1194-23 та скасувати вимогу Головного управління ДПС у Запорізькій області № Ф-1194-23 від 20 вересня 2019 року.

Позовну заяву обґрунтовано тим, що позивач не є особою, яка веде підприємницьку діяльність, 04 грудня 2014 року внесено запис за №5003105 про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 . Вказує, що відповідач грубо нехтує приписами чинного законодавства, оскільки враховуючи дату припинення підприємницької діяльності та дату зняття з податкового обліку січень2015 року ним не дотримано строків винесення Вимоги, що настають за календарним місяцем, у якому виникла недоїмка. Також зазначає, що перевірка зі сплати ЄСВ не проводилась. В позовній заяві просить суд позовні вимоги задовольнити повністю.

Представник Головного управління ДПС у Запорізькій області проти позову заперечив з підстав викладених у письмовому відзиві відповідно до якого зазначає, що відповідно до реєстраційних даних ОСОБА_1 перебував на обліку в Запорізькому управлінні ГУ ДПС у Запорізькій області (Запорізька ДПІ) як фізична особа - підприємець по 04 грудня 2014 року № 5003105; з 01 січня 2012 року по 01 січня 2015 року реєстрація фізичної особи в якості платника єдиного податку. Станом на 31.08.2019 заборгованість по ЄСВ у позивача становить 15029 грн.49 коп. Вказує, що за порушення термінів сплати єдиного внеску Запорізьким управлінням ГУ ДФС у Запорізькій області винесені рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску, відповідно до вимог чинного законодавства. Звертає увагу, що строки не застосовуються. Просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

Ухвалою суду від 30.06.2020 провадження по справі №280/5688/19 зупинено до набрання законної сили судовим рішенням в адміністративній справі №808/6724/14.

На підставі розпорядження керівника апарату суду №36 від 08.06.2022 Щодо призначення повторного автоматизованого розподілу справ адміністративна справа №280/5688/19 призначена на повторний автоматизований розподіл у зв`язку з призовом на військову службу під час мобілізації судді Запорізького окружного адміністративного суду Лазаренка М.С. з 10.03.2022. Після повторного перерозподілу справи, справу передано на розгляд судді Запорізького окружного адміністративного суду Конишевій О.В.

Ухвалою суду від 13.06.2022 прийнято адміністративну справу №280/5688/19 до провадження.

Ухвалою суду від 23.06.2022 поновлено провадження у справі №280/5688/19, призначено підготовче засідання на 18.07.2022.

Ухвалою суду від 18.07.2022 замінено відповідача на Головне управління ДПС у Запорізькій області (код ЄДРПОУ відокремленого підрозділу 44118663) та відкладено підготовче засідання на 02.08.2022.

Протокольною Ухвалою суду від 02.08.2022 відкладено підготовче засідання на 23.08.2022.

Протокольною Ухвалою суду від 23.08.2022 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 29.08.2022.

Протокольною Ухвалою суду від 29.08.2022 відкладено судове засідання на 05.09.2022.

05.09.2022 від позивача надійшло клопотання про розгляд справи без його участі.

Розглянувши наявні матеріали та фактичні обставини справи, дослідивши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд з`ясував наступне.

Відповідно до ідентифікаційних даних, наданих відповідачем, ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа-підприємець з 12.01.2005.

04.12.2014 внесено запис про припинення підприємницької діяльності №5003105 (а.с.27), про що зазначає і позивач в своїй позовній заяві. Знятий з обліку платника податків 15.01.2015.

З 01 січня 2012 року позивач був платником єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування згідно з ч.1 ст.4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

Станом на 01.10.2013 року в інтегрованій картці платника ОСОБА_1 опубліковувався загальний борг 8270,34 грн. в т.ч. недоїмка по основному платежу 6731,40грн, пеня - 1539,24 грн.

Згідно інтегрованої картки ОСОБА_1 нарахування єдиного внеску з 01.10.2013 по 31.08.2019:

21.10.2013 нарахування єдиного внеску платникам спрощеної системи оподаткування за 3 кв. 2013 1194,03грн.

20.01.2014 нарахування єдиного оподаткування за 4 кв. 2013 - 1218,67 грн.

22.04.2014 нарахування єдиного оподаткування за 1 кв. 2014- 1267,95 грн.

21.07.2014 нарахування єдиного оподаткування за 2 кв. 2014- 1267,95грн.

20.30.2014 нарахування єдиного оподаткування за 3 кв. 2014 1267,95грн.

20.01.2015 нарахування єдиного оподаткування за 4 кв. 2014 1267,95грн.

Позивачем за період з 01.10.2013 по 31.08.2019 згідно інтегрованої картки здійснювалася оплата:

15.10.2013 - сплата єдиного внеску, платіжне доручення N U1327048 від 15.10.2013 - 27,34грн.

08.11.2013 - сплата єдиного внеску, платіжне доручення N U1431465 від 08.11.2013 -54.68грн.

26.11.2013- сплата єдиного внеску, платіжне доручення N U1507414 від 26.11.2013 -26,1грн.

05.12.2013- сплата єдиного внеску, платіжне доручення N U1565698 від 05.12.2013 - 132,85грн.

11.04.2014 - сплата єдиного внеску, платіжне доручення N 431 від 11.04.2014 -133,11 грн.

05.08.2014 - сплата єдиного внеску, платіжне доручення N 902 від 05.08.2014-270,1грн.

27.05.2015 - сплата єдиного внеску, стягнення в межах виконавчого провадження платіжне доручення № 849 від 27.05.2015 - 1,2грн.

27.05.2015 - сплата єдиного внеску, стягнення в межах виконавчого провадження № 850 від 27.05.2015 - 25,8 грн.

11.10.2016 - сплата єдиного внеску, стягнення в межах виконавчого провадження №1308 від 10.10.2016- 1194,03грн.

03.11.2016 - сплата єдиного внеску, стягнення в межах виконавчого провадження №1412 від 03.11.2016 - 2736,42грн.

Станом на 20.01.2015 року в інтегрованій картці платника ОСОБА_1 опубліковувався загальний борг 13943,97 грн. в т.ч. недоїмка по основному платежу 12404,73грн, пеня - 1539,24 грн.

Станом на 31.12.2016 в інтегрованій картці платника ОСОБА_1 опубліковувався загальний борг 10361,03 грн. в т.ч. недоїмка по основному платежу 8514,40грн, пеня - 1846,63 грн.

Після 2016 року по 31.08.2019 відповідачем нараховувався лише штраф та пеня.

За порушення термінів сплати єдиного внеску Запорізьким управлінням ГУ ДФС у Запорізькій області винесені рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску, відповідно до вимог чинного законодавства: 03.03.2015 №000241 (штраф 64,42 грн., пеня 284,28 грн.); 17.07.2015 №000667 (штраф 2,7грн., пеня 23,11грн.); 09.07.2019 № (штраф 324,19 грн., пеня 4344,27грн.).

20.09.2019 відповідачем сформовано Вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-1194-23, в якій зазначено, що станом на 31.08.2019 за позивачем обліковується заборгованість зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у сумі 15029 грн. 49 коп., яка складається з: недоїмки 7990,04 грн., штрафу 848,55 грн., пені 6190,90 грн. (а.с.10).

Позивач вважає вимогу протиправною, у зв`язку з чим звернувся до суду за захистом своїх прав та інтересів.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначає Закон України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 08 липня 2010 року №2464-VI (далі - Закон №2464-VI, редакція на момент виникнення спірних правовідносин, до припинення підприємницької діяльності позивачем).

Як зазначено у п.6 ч.1 ст.1 Закону №2464 недоїмка - це сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом.

Частиною першою статті 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (який був чинним на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що платниками єдиного внеску є: фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування (пункт 4 частини першої статті 4 Закону №2464)

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 6 Закону №2464 платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (який був чинним на час коли позивач був фізичною-особою підприємцем) Єдиний внесок нараховується: для платників, зазначених у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, які обрали спрощену систему оподаткування, - на суми, що визначаються такими платниками самостійно для себе та членів сім`ї, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за кожну особу.

У чч.3, 4 ст.25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» зазначено, що суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів.

Орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Відповідно до ч.7 ст.25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» сума недоїмки не підлягає списанню, зокрема в разі укладення з платником єдиного внеску мирової угоди відповідно до вимог Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", крім випадків повної ліквідації юридичної особи або смерті фізичної особи, визнання її безвісно відсутньою, недієздатною, оголошення померлою та відсутності осіб, які відповідно до цього Закону несуть зобов`язання із сплати єдиного внеску (ч.7 ст.25 Закону №2464) .

Згідно ч.14 ст.25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» про нарахування пені та застосування штрафів, передбачених цим Законом, посадова особа органу доходів і зборів у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом, приймає рішення, яке протягом трьох робочих днів надсилається платнику єдиного внеску.

Строк давності щодо нарахування, застосування та стягнення сум недоїмки, штрафів та нарахованої пені не застосовується (ч.16, ст.25 Закону №2464)

Частиною 4.ст.6 Закону №2464 визначено, що у разі державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця така фізична особа користується правами, виконує обов`язки та несе відповідальність, що передбачені для платника єдиного внеску, в частині діяльності, яка здійснювалася нею як фізичною особою - підприємцем.

У п.6.3 розділу VI «Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», затвердженої 09.09.2013 наказом Міністерства доходів і зборів України №455, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 19.09.2013 за №1622/24154 (надалі - Інструкція№455) (яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин та на момент прийняття оскаржуваної вимоги втратила чинність), зазначено, що органи доходів і зборів надсилають платникам вимогу про сплату недоїмки в таких випадках: (…) якщо платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску; якщо платник має на кінець календарного місяця борги зі сплати фінансових санкцій. (…) Вимога формується на підставі даних особових рахунків платників на суму боргу, що перевищує 10 гривень.

Розділом 4 п. 4.9 Інструкції №455 встановлено, що обчислення єдиного внеску органами доходів і зборів здійснюється на підставі актів перевірки правильності нарахування та сплати єдиного соціального внеску, звітності, що подається платниками до органів доходів і зборів, бухгалтерських та інших документів, що підтверджують суму виплат (доходу), на які нараховується єдиний внесок.

Вимога про сплату боргу формується на підставі актів документальних перевірок, звітів платника про нарахування єдиного внеску та облікових даних з карток особових рахунків платників за формою згідно з додатком 4 до цієї Інструкції (для платника - юридичної особи) або за формою згідно з додатком 5 до цієї Інструкції (для платника - фізичної особи) (Розділом 4 п. 6.4 Інструкції №455).

Вимога формується під одним порядковим номером до повного погашення сум боргу.

Вимога вважається відкликаною, якщо: вимога органу доходів і зборів про сплату боргу скасовується чи змінюється судом (господарським судом) (Розділом 4 п. 6.7 Інструкції №455)

До Закону №2464 Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 06.12.2016 № 1774-VIII, який набрав чинності з 01.01.2017 були внесені зміни, які запровадили, серед іншого, сплату єдиного внеску для фізичних осіб - підприємців (крім тих, які обрали спрощену систему оподаткування) та осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, у сумі, що не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску, незалежно від отримання доходу (прибутку) у місяці нарахування єдиного внеску (далі -редакція на момент винесення вимоги).

Частина 4 ст.6 Закону №2464 (залишилася не змінною і на момент формування оскаржуваної вимоги), тобто у разі державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця така фізична особа користується правами, виконує обов`язки та несе відповідальність, що передбачені для платника єдиного внеску, в частині діяльності, яка здійснювалася нею як фізичною особою - підприємцем.

Таким чином, навіть у разі припинення діяльності фізичної особи-підприємця, фізична особа продовжує нести обов`язки фізичної особи-підприємця, які виникли у період перебування цієї особи у такому статусі.

Згідно частин четвертої статті 25 Закону №2464 орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Відповідно ч.16 ст.25 Закону №2464 строк давності щодо нарахування, застосування та стягнення сум недоїмки, штрафів та нарахованої пені не застосовується.

Процедуру нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) страхувальниками, визначеними Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", нарахування і сплати фінансових санкцій, стягнення заборгованості зі сплати страхових коштів органами доходів і зборів визначає Інструкція про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затверджена наказом Міністерства фінансів України 20.04.2015 № 449 (далі - Інструкція № 449).

Згідно пункту 1 розділу VI Інструкції № 449 до платників, які не виконали визначені Законом обов`язки щодо нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску, застосовуються заходи впливу та стягнення.

У разі виявлення органом доходів і зборів своєчасно не нарахованих та/або не сплачених платником сум єдиного внеску такий орган доходів і зборів обчислює суми єдиного внеску, що зазначаються у вимозі про сплату боргу (недоїмки), та застосовує до такого платника штрафні санкції у порядку і розмірах, визначених розділом VII цієї Інструкції (абзац другий пункту 2 розділу VI Інструкції № 449).

В силу абзацу третього пункту 3 розділу VI Інструкції № 449 органи доходів і зборів надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки), якщо:

дані документальних перевірок свідчать про донарахування сум єдиного внеску органами доходів і зборів;

платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску;

платник має на кінець календарного місяця борги зі сплати фінансових санкцій.

У випадках, передбачених абзацами третім та/або четвертим цього пункту, вимога про сплату боргу (недоїмки) надсилається (вручається), зокрема, платникам, зазначеним у підпунктах 3, 4, 6 пункту 1 розділу II цієї Інструкції, протягом 15 робочих днів, що настають за календарним місяцем, у якому виникла, зросла або частково зменшилась сума недоїмки зі сплати єдиного внеску (заборгованість зі сплати фінансових санкцій). Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів на суму боргу, що перевищує 10 гривень (пункт 3 розділу VI Інструкції № 449).

Пунктом 4 розділу VI Інструкції № 449 встановлено, що вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі актів документальних перевірок, звітів платника про нарахування єдиного внеску та облікових даних з інформаційної системи органу доходів і зборів за формою згідно з додатком 6 до цієї Інструкції (для платника - юридичної особи) або за формою згідно з додатком 7 до цієї Інструкції (для платника - фізичної особи).

Аналіз змісту вищенаведених норм свідчить про те, що вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі даних інформаційної системи фіскального органу платника у випадку, зокрема, якщо такий платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску. Недоїмкою ж є сума єдиного внеску, своєчасно не сплачена у строки, встановлені Законом.

Тобто норми закону не передбачають в даному випадку призначення та проведення перевірки позивача податковим органом.

Як вже зазначалося вище, нормами Закону №2464 передбачено, що строк давності щодо нарахування, застосування та стягнення сум недоїмки, штрафів та нарахованої пені не застосовується. Підстави для списання недоїмки у відповідача відповідно до ч.7 ст.25 Закону №2464 відсутні.

Доказів того, що позивачем сума недоїмки була сплачена надано не було, не надано також доказів, що позивач в період за який виникла недоїмка з ЄСВ до моменту припинення підприємницької діяльності 04.12.2014 був найманим працівником та не здійснював підприємницьку діяльність.

Таким чином, оскільки єдиною метою збору єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування є забезпечення захисту, у випадках, передбачених законодавством, саме прав фізичних осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування, то в розумінні Закону № 2464-VI позивач є застрахованою особою, відповідно обов`язок по сплаті у цей період єдиного внеску, за який винесена оскаржувана вимога, покладається саме на позивача.

Стосовно посилань позивача на ч.8 ст.4 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» відповідно до якої, фізична особа - підприємець позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності цією фізичною особою, а тому саме з цього часу особа позбавляється і статусу платника єдиного внеску.

Так, ініційована позивачем процедура припинення підприємницької діяльності була завершена 04.12.2014, а тому позивач у розумінні чинного законодавства до цієї дати був суб`єктом господарювання - платником податків і зборів та інших загальнообов`язкових платежів, у тому числі єдиного внеску.

Враховуючи, що запис про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності позивача внесено до реєстру 04.12.2014, то саме з цієї дати позивач не повинен сплачувати ЄСВ.

При цьому суд звертає увагу, що відсутність обов`язку сплати ЄСВ позивачем після припинення підприємницької діяльності не звільняє його від зобов`язань, що виникли при провадженні такої діяльності, а саме обов`язкової сплати недоїмки ЄСВ, яка виникла за період, коли у позивача був статус підприємця.

Частиною 4 ст.6 Закону №2464, яка була чинною на момент припинення підприємницької діяльності позивачем (04.12.2014) та залишилася не змінною і на момент оформлення оскаржуваної вимоги, визначено, що у разі державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця така фізична особа користується правами, виконує обов`язки та несе відповідальність, що передбачені для платника єдиного внеску, в частині діяльності, яка здійснювалася нею як фізичною особою - підприємцем.

Як було встановлено судом недоїмка у позивача відповідно до оскаржуваної вимоги виникла з третього кварталу 2013 року по четвертий квартал 2014 року, за інші періоди відповідачем ЄСВ не нараховувалося, однак у зв`язку з відсутністю погашення недоїмки, відповідач продовжував нараховувати штрафну санкцію та пеню.

Стосовно аргумента позивача, що зняття з обліку платників єдиного внеску можливо лише після проведення відповідачем перевірки та остаточного розрахунку, що свідчить про відсутність заборгованості у позивача, суд зазначає наступне.

Позивач посилається на абзац сьомий частини першої статті 5 Закону №2464, в якому зазначено, що зняття з обліку платників єдиного внеску, зазначених в абзацах другому, п`ятому та сьомому пункту 1 та пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, здійснюється органами доходів і зборів на підставі відомостей з реєстраційної картки, наданих державним реєстратором, платників єдиного внеску - фізичних осіб - підприємців, - на підставі відомостей з реєстраційної картки, наданих державним реєстратором, після проведення передбачених законодавством перевірок платників та проведення остаточного розрахунку.

Проте, суд зазначає, що порядок зняття з обліку та необхідність призначення перевірки не є предметом розгляду в даній справі, тому суд не надає оцінку даному аргументу позивача.

Що стосується аргумента позивача з приводу того, що він був знятий з обліку та відповідно ним був проведений повний розрахунок, а тому відповідач неправомірно стягує недоїмку, штрафні санкції та пеню з ЄСВ, суд зазначає наступне.

Як вже було наведено вище, у разі державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця така фізична особа користується правами, виконує обов`язки та несе відповідальність, що передбачені для платника єдиного внеску, в частині діяльності, яка здійснювалася нею як фізичною особою - підприємцем.

Строк давності щодо нарахування, застосування та стягнення сум недоїмки, штрафів та нарахованої пені не застосовується. Тобто позивач не звільняється від сплати ЄСВ.

При цьому суд ще раз наголошує, що право нараховувати недоїмку по ЄСВ у відповідача, після припинення підприємницької діяльності позивачем, відсутнє. Як встановлено судом з інтегрованої картки ЄСВ позивача, після припинення підприємницької діяльності позивачем (04.12.2014), недоїмка по ЄСВ відповідачем не нараховувалася, змінювався лише розмір штрафних санкцій та пені за несвоєчасну сплату недоїмки. Зокрема, що відповідач у оскаржуваній вимозі стягує заборгованість з 2013 року по

З матеріалів справи судом встановлено, що відповідачем вимога про сплату боргу (недоїмки) з недоїмки по єдиному внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з третього кварталу 2013 по четвертий квартал 2014, формувалися неодноразово. Проте, сума у вимогах змінювалася лише у зв`язку зі зміною розміру штрафної санкції та пені, дана обставина підтверджується інтегрованою карткою позивача.

Так, стосовно Вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 12.05.2014 №ф-168у сформованої станом на 30.04.2014 у сумі 10410,22 грн., суд зазначає, що ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 11.05.2021 у справі №808/4413/14, яка набрала законної сили 11.05.2021, провадження у справі було закрито. Судом встановлено, що рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 16.03.2020 по справі № 808/6724/14 визнано протиправною та скасовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 05.09.2014 №Ф-502-25 у розмірі 11408,07 грн. Згідно інтегрованої картки платника податків сума боргу по оскаржуваній вимозі про сплату боргу (недоїмки) від 12.05.2014 №Ф-168у на суму 10410,22 грн. входить до скасованої вимоги про сплату боргу (недоїмки) вид 05.09.2014 № Ф-502-25у розмірі 11408 грн.07 коп.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 16.03.2020 у справі № 808/6724/14 , яка набрала законної сили 14.08.2020, скасовано Вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 05.09.2014 за №Ф-502-25 з недоїмки по єдиному внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у сумі 11408 грн. 07 коп., який виник станом на 31.08.2014. Даних про наявність заборгованостей зі сплати штрафу, пені ця Вимога про сплату боргу (недоїмки) №Ф-502-25 від 05.09.2014 - не містить.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 29.04.2021 у справі № 808/1869/15, яка набрала законної сили 19.07.2021, скасовано Вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-502-25 від 17.02.2015, в якій зазначено, що станом на 31.01.2015 обліковується заборгованість у сумі 13943 грн. 97 коп., яка є недоїмкою зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

ОСОБА_1 також оскаржив Вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 15 квітня 2021 року за №Ф-1194-23. Так, Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2021 року у справу № 280/5574/21, яка набрала законної сили 23.11.2021 у задоволенні позову відмовлено. Предметом дослідження була несплата заборгованості по ЄСВ на загальну суму 15199 грн.49 коп., недоїмка-7990,04 грн., штраф 1018,55 грн., пеня 6190,90 грн. за період з третього кварталу 2013 по четвертий квартал 2014 та штрафні санкції.

У даній справі (280/5688/19) оскаржується вимога про сплату боргу (недоїмки) № Ф-1194-23 від 20 вересня 2019 року, із заборгованістю зі сплати ЄСВ станом на 31.08.2019. Предметом дослідження була також несплата заборгованості по ЄСВ у сумі 15029 грн. 49 коп., яка складається з: недоїмки 7990,04 грн., штрафу 848,55 грн., пені 6190,90 грн. за період з третього кварталу 2013 по четвертий квартал 2014.

За приписами розділу IV Інструкції № 449, вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі актів документальних перевірок, звітів платника про нарахування єдиного внеску та облікових даних з інформаційної системи органу доходів і зборів за формою згідно з додатком 6 до цієї Інструкції (для платника - юридичної особи) або за формою згідно з додатком 7 до цієї Інструкції (для платника - фізичної особи).

Орган доходів і зборів веде реєстр виданих вимог про сплату боргу (недоїмки) за формою згідно з додатком 8 до цієї Інструкції.

При формуванні вимоги про сплату боргу (недоїмки) їй присвоюється порядковий номер, який складається з трьох частин: перша частина - літера «Ю» (вимога до юридичної особи) або «Ф» (вимога до фізичної особи), друга частина - порядковий номер, третя частина - літера «У» (узгоджена вимога).

Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується під одним порядковим номером до повного погашення сум боргу.

Відповідно до пункту 7 розділу VІ Інструкції № 449 якщо протягом наступного базового звітного періоду сума боргу (недоїмки) платника зросла, після проходження відповідних процедур узгодження та оскарження вимога про сплату боргу (недоїмки) подається до органу державної виконавчої служби або до органу Казначейства тільки на суму зростання боргу (недоїмки).

Під сумою зростання боргу (недоїмки) для цілей цього пункту необхідно розуміти:

позитивне значення різниці між сумою боргу платника за даними інформаційної системи органів доходів і зборів станом на кінець календарного місяця та сумою боргу, зазначеною у пред`явленій до органу державної виконавчої служби або до органу Казначейства вимозі, зменшене на суму сплат(и) після такого пред`явлення, якщо сума сплат(и) не більша за суму боргу, зазначену у пред`явленій до органу державної виконавчої служби або до органу Казначейства вимозі;

позитивне значення різниці між сумою боргу платника за даними інформаційної системи органів доходів і зборів станом на кінець календарного місяця та сумою сплат(и) після пред`явлення до органу державної виконавчої служби або до органу Казначейства вимоги, зменшене на суму боргу, зазначену в такій вимозі, якщо сума сплат(и) менша за суму боргу, зазначену у пред`явленій до органу державної виконавчої служби або до органу Казначейства вимозі.

Якщо протягом наступних базових звітних періодів платник повністю погасив суму боргу (недоїмки), зазначену у вимозі про сплату боргу (недоїмки), що подана до органу державної виконавчої служби або до органу Казначейства, орган доходів і зборів подає до відповідного органу повідомлення про сплату боргу (недоїмки) за формою згідно з додатком 9 до цієї Інструкції.

Тобто, кожна наступна вимога про сплату боргу (недоїмки), яка пред`явлена до примусового виконання, повинна містити лише суму зростання боргу, без суми за попередньою вимогою.

У даному випадку має місце факт повторного включення суми до вимоги про сплату боргу (недоїмки).

Вимоги про сплату боргу (недоїмки) мають статус виконавчих документів та можуть бути пред`явлені до примусового виконання. При чому, до оскаржуваної вимоги фіскальний орган не може вносити зміни щодо суми боргу, що може мати наслідком подвійне стягнення з позивача сум боргу за декількома вимогами - виконавчими документами.

При цьому, суд зазначає, що жодною нормою Закону № 2464-VI та Інструкції №449 не передбачено подвійне включення однієї і тієї ж суми боргу до різних вимог про сплату боргу (недоїмки).

Відповідно до статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Отже, нормою прямої дії встановлено заборону на притягнення двічі до одного виду юридичної відповідальності за одне й те саме правопорушення.

Таким чином, в контексті наведених фактичних обставин, суд вважає, що мало місце повторне притягнення позивача на підставі оскаржуваної вимоги до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, а саме нарахування ЄСВ за третій квартал 2013 по четвертий квартал 2014, що є неприпустимим.

Враховуючи викладене, суд вважає, що одночасне відображення однієї і тієї ж суми боргу (недоїмки) в різних вимогах контролюючого органу, може призвести до її подвійного стягнення.

Доказів того, що всі інші вимоги були відкликані суду надано не було.

Зокрема судом встановлено, що вимога № Ф-1194-23 від 20 вересня 2019 року була сформована до набрання вище наведеними судовими рішеннями законної сили, що ще раз підтверджує подвійне включення однієї і тієї ж суми боргу до різних вимог про сплату боргу (недоїмки).

Як вказувалося вище, відповідно до абз. 2 ч. 13 ст. 25 Закону № 2464 у разі оскарження платником єдиного внеску вимоги про сплату недоїмки нарахування пені зупиняється з дня подання скарги до органу доходів і зборів або позову до суду.

У даному конкретному випадку скасування судами вимог ЄСВ по вище наведеним справам означає, що у період часу поки оскаржувалися у судовому порядку інші вимоги, заявник не має обов`язку сплачувати ЄСВ, а контролюючий орган нараховувати пеню, так як оскарження вимоги зупиняє нарахування пені.

У зв`язку з цим, суд зазначає, що податковий орган передчасно розпочавши нарахування пені у вимозі від 20.09.2019 №Ф-1194-23, так як на момент прийняття даної вимоги, позивач оскаржував всі інші отримані протягом 2013- 2019 років вимоги, рішення судів, в яких оскаржувалися інші вимоги, не набрали законної сили, тобто сума недоїмки не була узгоджена, тому і нарахування пені було передчасним.

З приводу аргумента позивача, що податкова вимога від 20.09.2019 була направлена позивачу лише 30.10.2019, що є порушення терміну направлення, суд зазначає наступне.

Як вже зазначалося вище, відповідно до пункт 3 розділу VI Інструкції № 449 вимога про сплату боргу (недоїмки) надсилається (вручається) протягом 15 робочих днів, що настають за календарним місяцем, у якому виникла, зросла або частково зменшилась сума недоїмки зі сплати єдиного внеску (заборгованість зі сплати фінансових санкцій).

Відповідно до пункту 4 розділу VI Інструкції № 449 вимога про сплату боргу (недоїмки) формується під одним порядковим номером до повного погашення сум боргу.

Після формування вимоги про сплату боргу (недоїмки) та внесення даних до відповідного реєстру вимога надсилається (вручається) платнику. При надсиланні вимоги платнику рекомендованим листом з повідомленням про вручення корінець вимоги залишається в органі доходів і зборів. При врученні вимоги платнику під підпис така вимога залишається у платника, а корінець вимоги, на якому платник проставляє свій підпис,- в органі доходів і зборів.

Вимога про сплату боргу (недоїмки) вважається належним чином надісланою (врученою), якщо вона надіслана на адресу (місцезнаходження юридичної особи або його відокремленого підрозділу, місце проживання або останнього відомого місця перебування фізичної особи) платника єдиного внеску рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручена платнику єдиного внеску або його законному чи уповноваженому представникові.

Не доведено відповідачем той факт, що оскаржувана вимога надсилалася (вручається) протягом 15 робочих днів, що настають за календарним місяцем, у якому виникла, зросла або частково зменшилась сума недоїмки зі сплати єдиного внеску (заборгованість зі сплати фінансових санкцій). Судом встановлено, що вимога від 20.09.2019 № №Ф-1194-23 була направлена позивачу 30.10.2019.

З урахуванням приписів ч.2 ст.2 КАС України суд оцінивши докази, які є у справі, в їх сукупності приходить до висновку, що Вимога про сплату боргу (недоїмки) 20.09.2019 № Ф-1194-23 прийнята відповідачем не обґрунтовано, без урахування всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, не розсудливо, а отже є не правомірною і підлягає скасуванню.

Відповідно до ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням з`ясованих обставин, досліджених матеріалів справи суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.9, 77, 132, 139, 143, 243-246 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 166, код ЄДРПОУ відокремленого підрозділу 44118663) - задовольнити у повному обсязі.

Визнати протиправною та скасувати Вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 20.09.2019 № Ф-1194-23 прийняту Головним управлінням ДПС у Запорізькій області, якою вимагається від ОСОБА_1 сплатити борг з недоїмки по єдиному внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у сумі 15 029 грн. 49 коп., який виник станом на 31.08.2019.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 166, код ЄДРПОУ відокремленого підрозділу 44118663) судовий збір в сумі 1536,80 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня його проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення у повному обсязі складено та підписано 14.09.2022.

Суддя О.В. Конишева