Справа № 540/1497/22
Суддя: Бойко О.Я.
Дата ухвалення: 2022-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 540/1497/22
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 вересня 2022 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Бойко О.Я.

розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ІНФОРМАЦІЯ_1 до ОСОБА_1 про стягнення завданої шкоди в розмірі 26 552 грн. 58 коп., вирішив адміністративний позов задовольнити.

І. Суть спору
Позивач, ІНФОРМАЦІЯ_2 , звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до відповідача, ОСОБА_1 , в якому просив суд:

(1).Стягнути з ОСОБА_1 на користь ІНФОРМАЦІЯ_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) завдану шкоду у розмірі 26552,58 грн. (двадцять шість тисяч п`ятсот п`ятдесят дві) гривні 58 копійок.

ІІ. Аргументи сторін
(а) Позиція Позивача
Відповідач звільнився з військової служби та його виключено зі списків особового складу 26.08.2019 року відповідно до наказу по стройовій частині начальника 1301 Головного військового представництва Міністерства оборони України №168 від 30.07.2019 року.

Водночас, за результатами проведеного у ІНФОРМАЦІЯ_3 аудиту фінансово-господарської діяльності за 2017-2021 рік встановлено завдання відповідачем збитків державі у вигляді виплати грошового забезпечення військовослужбовцю без належних на те правових підстав на загальну суму 26552,58 грн.

Тобто, відповідач не виконав вимоги керівних актів не продовжив дію контракту іншого військовослужбовця до моменту виключення останнього зі списків особового складу.

Відповідача було повідомлено про обов`язок відшкодувати завдану шкоду, однак, на примірнику повідомлення зазначив, що не згодний з цим.

З огляду на зазначене та відсутністю погашення завданої шкоди, позивач вважає з доцільне стягнути з відповідача завдану шкоду у розмірі 26552,58 грн.

(б) Позиція Відповідача
Відповідач не скористався своїм правом на подачу відзиву, про розгляд справи та встановленого судом строку для подання відзиву на позов повідомлений належним чином та завчасно.

ІІІ. Процедура та рух справи
07.06.2022 р. Одеський окружний адміністративний суд ухвалою відкрив провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

ІV. Обставини, встановлені судом
Відповідач був начальником 90 військового представництва - командиром ОСОБА_2 , що підтверджується наказом по стройовій частині начальника 1301 Головного військового представництва Міністерства оборони України №190 від 29.08.2016 року про продовження дії контракту начальника 90 військового представництва капітаном другого рангу ОСОБА_1 та наказом начальника 90 військового представництва №108 від 16.08.2018 року про виключення зі списків особового складу майора ОСОБА_2

26.06.2018 року у військовослужбовця майора ОСОБА_2 скінчився термін дії контракту, що підтверджується контрактом та наказом першого заступника Міністра оборони України від 21.05.2018 року №27. (а.с.12)

Відповідач, не продовжуючи дії контракту ОСОБА_2 виключив його зі списків особового складу з 16.08.2018 року, згідно з Наказом №108 від 16.08.2018.

Разом з цим, грошове забезпечення виплачувалось майору ОСОБА_2 після закінчення контракту 26.06.2018 про проходження військової служби до моменту виключення зі списків особового складу 16.08.2018, що підтверджується відомостями виплати грошового забезпечення. (а.с.12-14)

Отже, відповідачем призначено виплату грошового забезпечення без продовження дії контракту військовослужбовця, що суперечить вимогам частини 2 пункту 1 розділу ХХХІ Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям ЗСУ та деяким іншим особам, який затверджено наказом Міністерства оборони України 07 червня 2018 року №260.

Відповідач звільнився з військової служби та його виключено зі списків особового складу 26.08.2019 року відповідно до наказу по стройовій частині начальника 1301 Головного військового представництва Міністерства оборони України №168 від 30.07.2019 року.

Водночас, за результатами проведеного у ІНФОРМАЦІЯ_3 аудиту фінансово-господарської діяльності за 2017-2021 рік встановлено завдання відповідачем збитків державі у вигляді виплати грошового забезпечення військовослужбовцю без належних на те правових підстав на загальну суму 26552,58 грн., що відображається у витягу з аудиту діяльності позивача.(а.с.9-11)

Позивачем шкоду виявлено 25.06.2021, а отже рішення про притягнення до матеріальної відповідальності особи не було прийнято до часу звільнення особи зі служби.

Позивачем було повідомлено відповідача про обов`язок відшкодувати завдану шкоду листом, однак, на примірнику вказаного повідомлення останній зазначив, що не згодний з цим. Підтверджень відшкодування шкоди не надано.

V. Джерела права та висновки суду
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями (ст.16 Статут внутрішньої служби Збройних Сил України).

При вирішенні даного спору по суті, суд враховує правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного суду від 22.01.2020р. у справі №813/1045/1, згідно яких, спори щодо відшкодування державі в особі Військової частини шкоди, завданої особою, підлягають вирішенню в порядку адміністративного судочинства як такі, що пов`язані з питаннями реалізації правового статусу особи, яка перебуває на посаді публічної служби, від моменту її прийняття на посаду і до звільнення з публічної служби, зокрема, й питаннями відповідальності за рішення, дії чи бездіяльність на відповідній посаді, що призвели до завдання шкоди/збитків, навіть якщо притягнення її до відповідальності шляхом подання відповідного позову про стягнення такої шкоди/збитків відбувається після її звільнення з державної служби.

Велика Палата Верховного Суду у вказаній постанові дійшла висновку, що спір з приводу відшкодування матеріальної шкоди, завданої особою державі під час проходження військової (публічної) служби, є публічно - правовим і належить до юрисдикції адміністративних судів.

Проходження військової служби в Збройних Силах України врегульовано Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 №2232-ХІІ (далі - Закон №2232), Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого указом Президента України від 10.12.2008 №1153/2008 (далі - Положення №1153), Інструкцією про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах, затвердженого наказом Міністра оборони України від 10.04.2009 №170.

Відповідно до статей 1,3 Закону України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України» військове майно - це державне майно, закріплене за військовими частинами, закладами, установами та організаціями Збройних Сил України.

Підстави та порядок притягнення військовослужбовців та деяких інших осіб до матеріальної відповідальності за шкоду, завдану державному майну, у тому числі військовому майну, майну, залученому під час мобілізації, а також грошовим коштам, під час виконання ними службових обов`язків встановлено Законом України "Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі" від 03.10.2019р. №160-IX (далі - Закон №160-IX).

Відповідно до п.п.4,5 ч.1 ст. 1 Закону №160-IX, матеріальна відповідальність - вид юридичної відповідальності, що полягає в обов`язку військовослужбовців та деяких інших осіб покрити повністю або частково пряму дійсну шкоду, що було завдано з їх вини шляхом знищення, пошкодження, створення нестачі, розкрадання або незаконного використання військового та іншого майна під час виконання обов`язків військової служби або службових обов`язків, а також додаткове стягнення в дохід держави як санкція за протиправні дії у разі застосування підвищеної матеріальної відповідальності;

Пряма дійсна шкода (далі - шкода) - збитки, завдані військовій частині, установі, організації, закладу шляхом знищення, пошкодження, створення нестачі, розкрадання або незаконного використання військового та іншого майна, погіршення або зниження його цінності, а також витрати на відновлення чи придбання військового та іншого державного майна замість пошкодженого або втраченого, надлишкові виплати під час виконання обов`язків військової служби або службових обов`язків. До шкоди не включаються доходи, які могли бути одержані за звичайних обставин, якщо таких збитків не було б завдано.

Відповідно до ст. 3 Закону №160-IX, підставою для притягнення до матеріальної відповідальності є шкода, завдана неправомірним рішенням, невиконанням чи неналежним виконанням особою обов`язків військової служби або службових обов`язків, крім обставин, визначених статтею 9 цього Закону, які виключають матеріальну відповідальність.

Умовами притягнення до матеріальної відповідальності є:

1) наявність шкоди;

2) протиправна поведінка особи у зв`язку з невиконанням чи неналежним виконанням нею обов`язків військової служби або службових обов`язків;

3) причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи і завданою шкодою;

4) вина особи в завданні шкоди.

Переведення особи до іншого місця служби чи її звільнення з посади або служби не може бути підставою для звільнення її від матеріальної відповідальності, встановленої законом.

Згідно ч. 2 ст. 6 Закону №160-IX, посадові (службові) особи, винні в незаконному звільненні зі служби чи переміщенні військовослужбовця, поліцейського, особи рядового та начальницького складу, за шкоду, завдану у зв`язку з виплатами такій особі матеріального і грошового забезпечення за час вимушеного прогулу або різниці за час проходження служби на нижчеоплачуваній посаді, несуть повну матеріальну відповідальність у судовому порядку.

Згідно з частиною 1 ст. 10 відшкодування шкоди, завданої особою, здійснюється на підставі наказу командира (начальника) шляхом стягнення сум завданої шкоди з місячного грошового забезпечення винної особи, крім випадків, передбачених частинами третьою, четвертою та п`ятою цієї статті та частиною першою статті 12 цього Закону.

Частиною 4 статті 10 передбачено відшкодування шкоди, визначеної частиною другою статті 6 цього Закону, здійснюється в судовому порядку за позовом військової частини, установи, організації, закладу в разі відмови особи від її добровільного відшкодування.

Відшкодування такої шкоди, завданої командиром (начальником), здійснюється в судовому порядку за позовом військової частини, установи, організації, закладу, командир (начальник) якої (якого) старший за службовим становищем, у разі відмови особи від її добровільного відшкодування.

Як встановлено з матеріалів справи, позивачем проведено аудит фінансово-господарської діяльності за 2017-2021 рік, відповідно до витягу з висновку якого встановлено, що майор ОСОБА_3 звільнений із військової служби у запас наказом Першого заступника Міністра оборони України від 21.05.2018 №27 за пунктом "а", у зв`язку із закінченням строку контракту. Термін дії (чинність контракту) припиняється - 26.06.2018 року. Наказом начальника 90 військового представництва МО України від 16.08.2018 №108 оголошено про здачу справи та просади майором ОСОБА_3 з 16.08.2018 року і виключення із списків особового складу 90 ВП. Грошове забезпечення військовослужбовцю виплачено по 16.08.2018 року, тоді як належало по 25.06.2018, не пізніше дня закінчення терміну дії контракту (згідно пункту 331 Положення про проходження громадянами України військової служби у ЗС України, термін дії контракту встановленим порядком наказом начальника 90 ВП на час перебування майора ОСОБА_3 на стаціонарному лікуванні і щорічній відпустці не продовжувався). Наказ начальника 90 ВП про продовження терміну дії контракту майору ОСОБА_3 аудиту для дослідження не надано.

Водночас, згідно зі змісту позовної заяви, позивач наголошує на тому, що наказ про продовження терміну дії контракту ОСОБА_3 у ІНФОРМАЦІЯ_4 відсутній, також те, що наказ про продовження терміну дії контракту зазначеного військовослужбовця відсутній підтверджується відповіддю Галузевого державного архіву Міністерства оборони України. (а.с.15)

В свою чергу відповідачем не надано жодних пояснень чи заперечень з цього приводу, отже відсутність цих обставин та наявність відповідних наказів не підтверджено.

Як вже було встановлено судом, відповідач був начальником 90 військового представництва - командиром ОСОБА_2 , що підтверджується наказом начальника 1301 Головного військового представництва Міністерства оборони України по (стройовій частині) №190 від 29.08.2016 року про продовження дії контракту начальника 90 військового представництва капітаном другого рангу ОСОБА_1 та наказом начальника 90 військового представництва №108 від 16.08.2018 року про виключення зі списків особового складу майора ОСОБА_2 .

Відповідно до вимог ст. 4 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі», особа може бути притягнута до матеріальної відповідальності протягом трьох років з дня виявлення завданої шкоди.

Згідно з ст.12 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі», у разі звільнення особи, притягнутої до матеріальної відповідальності, зі служби або у разі, якщо рішення про притягнення до матеріальної відповідальності особи не прийнято до її звільнення зі служби, відшкодування завданої шкоди здійснюється в судовому порядку в разі відмови особи від її добровільного відшкодування або в іншому встановленому законом порядку.

Так, дійсно відповідач звільнився з військової служби та його виключено зі списків особового складу 26.08.2019, відповідно до наказу начальника 1301 Головного військового представництва Міністерства оборони України (по стройовій частині) №168 від 30.07.2019 року, а шкоду виявлено 25.06.2021, а отже рішення про притягнення до матеріальної відповідальності особи не було прийнято до часу її звільнення зі служби.

Водночас, відповідача було повідомлено про обов`язок відшкодувати завдану шкоду, оскільки матеріалами справи підтверджено, що відповідач особисто отримав лист з повідомленням 01.02.2022.

Наведене правове регулювання дає підстави для висновку, що до матеріальної відповідальності може бути притягнуто військовослужбовця у разі заподіяння прямої дійсної шкоди, наявної з його боку протиправної поведінки у зв`язку з неналежним виконанням ним обов`язків військової служби або службових обов`язків, та наявності взаємозв`язку між діями військовослужбовця та заподіяної шкоди.

Водночас, жодних доказів відшкодування заборгованості в сумі 26552,58 грн. відповідачем до суду не надано так само як і будь-яких заперечень проти позову.

Враховуючи наявність заподіяної шкоди у розмірі 26552,58 грн., обов`язок відповідача, що полягає у відшкодуванні вказаних витрат та обізнаність останнього про наявність такого обов`язку, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

VI. Розподіл судових витрат
Згідно з ч.2 ст.139 КАС України, при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Оскільки суд не залучав свідків та не призначав проведення експертизи з відповідача судові витрати не стягуються.

У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

Керуючись ст. ст. 2, 139, 243-246КАС України суд,

ВИРІШИВ:
1.Адміністративний позов задовольнити.

2.Стягнути з ОСОБА_1 на користь ІНФОРМАЦІЯ_1 завдану шкоду у розмірі 26552,58 грн. (двадцять шість тисяч п`ятсот п`ятдесят дві) гривні 58 копійок.

Рішення може бути оскаржено до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга подається учасниками справи до П`ятого апеляційного адміністративного суду.
Позивач - ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса: АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_1 .

Відповідач - ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Суддя Оксана БОЙКО