Справа № 192/993/22
Суддя: Щербина Н. О.
Дата ухвалення: 2022-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 192/993/22
Провадження № 2-адр/192/1/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 вересня 2022 року Солонянський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Щербини Н. О.,

за участю секретаря судового засідання Короти Л. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт Солоне Солонянського району Дніпропетровської області заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, закриття справи,

В С Т А Н О В И В :

Рішенням Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 05 вересня 2022 року було задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 та скасовано постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАВ №057011 від 16 липня 2022 року, прийняту майором відділення поліції № 9 Дніпровського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області Павленко Олександром Володимировичем відносно ОСОБА_1 про накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 340 гривень 00 копійок за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП. Справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП згідно постанови серії БАВ №057011 від 16 липня 2022 року закрито. Стягнуто з Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 496 гривень 20 копійок.

09 вересня 2022 року позивач звернувся до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 7 000 гривень.

Відповідно до ст. 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема судом не вирішено питання про судові витрати. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

З урахуванням положень ст. 252 КАС України суд постановив заяву про ухвалення додаткового рішення вирішити без повідомленням учасників справи та у відповідності з ч. 3 ст. 252 КАС України без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч. 1 ст. 132 КАС України).

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно зі ст. 134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ч. 7 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Вирішуючи питання щодо заявленого клопотання про стягнення з відповідача понесених витрат на професійну правничу допомогу, суд виходить з наступного.

Суд під час вирішення питання щодо розподілу судових витрат зобов`язаний оцінити обґрунтованість рівня витрат на правничу допомогу у кожному конкретному випадку за критеріями співмірності необхідних і достатніх витрат.

На підтвердження здійсненої правової допомоги, необхідно долучати й розрахунок погодинної вартості правової допомоги, наданої у справі, який має бути передбачений договором про надання правової допомоги, та може міститися у акті приймання-передачі послуг за договором.

Розрахунок платної правової допомоги повинен відображати вартість години за певний вид послуги та час витрачений на: участь у судових засіданнях; вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням; ознайомлення з матеріалами справи в суді тощо.

Як вказано у рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23рп/2009, правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

При цьому, необхідно враховувати, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Таким чином, особа не може бути обмежена у можливості звернутися за правовою допомогою, у тому числі розраховуючи на компенсацію витрат на професійну правничу допомогу. Разом з тим, вона не може розраховувати, що сума витрачених коштів буде їй відшкодована судом у повному обсязі без урахування вищевказаних обставин.

ОСОБА_1 в своєму позові зазначав попередній розмір витрат на правову допомогу на рівні 5 500 гривень (а.с.25).

Відповідач у відзиві на позов не погоджувався з вимогою про стягнення витрат, пов`язаних з розглядом справи у розмірі 5 500 гривень, обґрунтовуючи таку позицію не наданням позивачем відповідних доказів про отримання допомоги (а.с.46).

Надаючи оцінку клопотанню про зменшення судових витрат, суд вважає його обґрунтованим та зазначає, що розмір витрат на правничу допомогу адвоката, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Судом встановлено, що заяву про подання доказів щодо розміру витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи стосовно витрат на професійну правову допомогу в сумі 5 500 гривень, позивач зробив у позовній заяві та протягом п`яти днів після ухвалення рішення подав відповідні докази, проте вже на суму 7 000 гривень.

У рішенні суду від 05 вересня 2022 року вказане питання не було вирішено та зазначено, що питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу адвоката підлягає вирішенню в порядку ст. 139 КАС України.

Також судом встановлено, що до заяви про ухвалення додаткового рішення було надано копію Договору про надання правничої допомоги № 20/07-1 від 20 липня 2022 року та детальний опис робіт, виконаних адвокатським об`єднанням на підставі вказаного Договору (а.с.68-74). Також надано було Акт прийому-передачі наданих послуг від 07 вересня 2022 року на суму 7 000 гривень за надані адвокатським об`єднанням «КД-ГРУП» послуги позивачу (а.с.68-74).

Суд під час вирішення питання про розмір витрат на правову допомогу враховує висновки Верховного Суду, які викладені в постановах у справах № 905/1795/18 та у справі № 922/2685/19, де визначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг. В іншій своїй постанові у справі № 922/3812/19 Верховний Суд підтвердив власні висновки, що визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність». У разі відсутності у тексті договору таких умов (пунктів) щодо порядку обчислення, форми та ціни послуг, що надаються адвокатом, суди, в залежності від конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, мають право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, задовольнити її повністю або частково.

Отже, при оцінці наданого стороною позивача відомостей про розмір витрат на професійну допомогу адвоката, суд застосовує ряд критеріїв (дійсність, обґрунтованість, розумність, реальність, пропорційності, співмірність) та факти на підтвердження таких критеріїв (складність справи, значення справи для сторін, фінансовий стан сторін, ринкові ціни адвокатських послуг і т.п.).

Так, позовна заява ОСОБА_1 викладена на 8 аркушах та складається із цитування законодавства та оскаржуваної постанови, а відповідь на відзив позивача викладена на 4 аркушах та його подання взагалі не передбачено під час розгляду вказаної категорії справи, оскільки відповідно до вимог ст. 269 КАС України у справах, визначених статтями 273-277, 280-283-1, 285-289 цього Кодексу, заявами по суті справи є позовна заява та відзив на позовну заяву (відзив), а вартість послуг за підготовку такої відповіді на відзив зазначена на рівні 1 500 гривень.

З урахуванням зазначених критеріїв, оцінивши об`єм та зміст наданих позивачу послуг, з урахуванням складності справи, суд вважає, що з відповідача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу адвоката, які були надані позивачу відповідно до Договору про надання правничої допомоги № 20/07-1 від 20 липня 2022 року в сумі 5 000 гривень, оскільки суд звертає увагу, що обсяг і складність складених процесуальних документів не є значним.

Суд звертає увагу, що позивачем не в повній мірі надано докази на підтвердження взаємозв`язку між сплаченими позивачем адвокатському об`єднанню коштів у розмірі 7 000 гривень та наданою йому правовою допомогою на підставі відповідного договору.

З урахуванням вище викладеного, суд вважає співмірним та обґрунтованим розміром витрат на правничу допомогу - 5000 гривень.

Керуючись ст.ст. 241-246, 252 КАС України, суд -

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, закриття справи, - задовольнити частково.

Стягнути з Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області (49101, м. Дніпро, вул. Троїцька, 20а, код ЄДРЮОФОПГФ - 40108866) за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 ) судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5 000 (п`ять тисяч) гривень 00 копійок, відмовивши в задоволенні решти заяви.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складене 16 вересня 2022 року.

Головуючий: суддя Н. О. Щербина