Справа № 160/16178/21
Суддя: Ніколайчук Світлана Василівна
Дата ухвалення: 2022-08-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіНіколайчук С.В.
при секретарі судового засіданняФедуркіній А.В.
представника позивача представника відповідача Дружиніна Т.Г. не з`явився (повідомлений належним чином)
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою державного підприємства Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод ім. О.М. Макарова до відповідача 1: Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими податками, відповідача 2: Державної податкової служби України про визнання протиправним та скасування рішення,-
10.09.2021 року представник державного підприємства «Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод ім. О.М. Макарова» - адвокат Дружина Т.Г. звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державної податкової служби України, східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків, з урахуванням заяви про зміну підстав позову від 05.07.2022 року, у якій просить:
Враховуючи те, що у державного підприємства «Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод ім. О.М. Макарова» існувала заборгованість із виплати заробітної плати за періоди, за які нараховано штрафні санкції, то у останнього не виникало обов`язку щодо сплати єдиного внеску, а отже і не виникало підстав для нарахування недоїмки зі сплати єдиного внеску та нарахування штрафних санкцій.
Інформація про наявність, збільшення або зменшення заборгованості із виплати заробітної плати надавалася позивачем кнтролюючому органу в складі зіту про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування до органів доходів і зборів за кожен звітний період, в тому числі і за період з 21.08.2019року до 15.04.2020року.
Таким чином, контролюючий орган був заздалегідь прінформований про затримку виплати заробітної плати на ДП «БО ПМЗ ім. О.М.Макарова», обов`язку сплати єдиного соціального внеску за період з 21.08.2019 року до 15.04.2020 року у підприємства не виникало.
У заяві про зміну підстав позову представником зазначено, що в цілому судова практика з питань застосування штрафних санкцій за несвоєчасну сплату є неоднозначною, а правові норми відповідного чинного законодавства дозволяють неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов`язків платника податків і контролюючого органу , зокрема, але не виключно, положення абз. 1 п. 8 ст. 9 та абз. 2 п. 8 ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування».
На думку представника позивача, з урахуванням позиці ЄСПЛ, на які посилається позивач, зокрема, рішення від 26.04.1979 року у справі «Санді Таймс» проти Сполученого Королівства, рішення від 19.12.1989 року у справі «Мелахер та інші проти Австралії», рішення від 22.11.2007 року у справі «Україна-Тюмень» проти України, рішення від 06.11.2008 року у справі «Ісмаїлов проти Росії», рішення від 07.07.2011 року у справі «Серков проти України», зазначено, якщо норма закону або іншого нормативного акта, виданого на основі закону, дозволяють неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов`язків платника податків і контролюючого органу, рішення приймається на користь платника податків, тому просить скасувати оспорюване рішення як протиправне.
В подальшому підготовче засідання перенесено на 17.05.2022 року, 31.05.2022 року, 21.06.2022 року.
В подальшому судове засідання перенесено на 19.07.2022 року.
В подальшому розгляд справи перенесено на 30.08.2022 року.
Представником Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків подано до суду відзив, в обґрунтування якого зазначено, що доводи позивача про безпідставність застосування штрафних санкції та нарахування пені до державного підприємства «Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод імені О.М. Макарова» необґрунтовані та є такими, що не ґрунтуються на нормах чинного законодавства, оскільки державне підприємство «Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод ім. О.М. Макарова» за липень 2019 року по терміну сплати, відповідно 20.08.2019 року, не перераховано єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірі 8568019,56 грн., яка остаточно погашена в період з 16.01.2020 25.02.2020, тобто з затримкою на 189 календарних днів; за серпень 2019 року по терміну сплати, відповідно 20.09.2019 року, не перераховано єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірі 7784800,82 грн., яка остаточно погашена в період з 25.02.2020 по 15.04.2020, тобто з затримкою на 208 календарних днів, чим порушено п.8 ст.9 Закону України від 08.07.2010 №2464-УІ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування».
Питання перевірки сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування одночасно з видачою сум виплат заробітної плати не перевірялось, оскільки єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника, тобто наявність у позивача заборгованості по заробітній платі не звільняє його від обов`язку сплати єдиного внеску у строки визначені ч. 8 ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування».
Державною податковою службою України подано до суду відзив на позовну заяву, якому зазначено, що наявність заборгованості по заробітній платі, відповідно до чинного законодавства, не звільняє платника податків від відповідальності щодо своєчасної сплати єдиного внеску.
У задоволенні позовних вимог просить відмовити у повному обсязі.
Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги, з урахуванням уточненого позову, підтримала та позов просила задоволити.
Представники відповідачів в судове засідання не прибули, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.
Суд, заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення позову по суті, проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права, встановив наступне.
Згідно із звітом про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (табл.1 дод.4) підприємством самостійно нарахована сума єдиного внеску за липень 2019 року у розмірі 8 568 019,56 грн. та за серпень 2019 року у розмірі 7 784 800,82 грн.
Аналізом ІКП за платежем «Єдиний внесок, нарахований роботодавцем на суми: заробітної плати, винагороди за цивільно-правовими договорами, ЦПХ, допомоги по тимчасовій непрацездатності», код платежу 70 71010000, встановлено наявність факту порушення законодавства в частині несвоєчасності сплати ДП ВО «ПМЗ ім. О.М. Макарова» узгодженої суми збору єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» за липень 2017 року у сумі 8568019,56 із затримкою на 189 календарних днів та за серпень 2019 року у сумі 7784800,82 грн із затримкою на 208 календарних днів.
Не погодившись із вказаним рішенням, в порядку адміністративного оскарження, позивачем подано скаргу до Державної фіскальної служби України.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, доводам позивача, викладеним в позовній заяві, та доводам відповідача, викладеним в відзиві на позов, поясненням третьої особи, суд врахував такі норми чинного законодавства, які діяли на момент виникнення спірних правовідносин, та релевантні їм джерела права.
Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, визначений Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 року №2464-VI (далі - Закон України №2464-VI).
Згідно з п.1 ст. 4 Закону №2464 платниками єдиного внеску є роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.
Відповідно до п.1 ч.2 ст. 6 Закону №2464 платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.
Пунктом 1 частини 1 статті 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 року №2464-VI встановлено, що єдиний внесок нараховується:
- для платників, зазначених у пунктах 1 (крім абзацу сьомого), частини першої статті 4 цього Закону, - на суму нарахованої кожній застрахованій особі заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України "Про оплату праці", та суму винагороди фізичним особам за виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами;
- для платників, зазначених в абзаці сьомому пункту 1 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму грошового забезпечення кожної застрахованої особи, оплати перших п`яти днів тимчасової непрацездатності, що здійснюється за рахунок коштів роботодавця, та допомоги по тимчасовій непрацездатності, допомоги у зв`язку з вагітністю та пологами; допомоги, надбавки або компенсації відповідно до законодавства.
Згідно з ч.1, ч.3 ст. 9 Закону № 2464 єдиний внесок обчислюється виключно у національній валюті, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі.
Обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.
Частиною 8 статті 9 Закону № 2464 визначено, що платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.
Платники, зазначені у пункті 1 частини першої статті 4 цього Закону, під час кожної виплати заробітної плати (доходу, грошового забезпечення), на суми якої (якого) нараховується єдиний внесок, одночасно з видачею зазначених сум зобов`язані сплачувати нарахований на ці виплати єдиний внесок у розмірі, встановленому для таких платників (авансові платежі). Винятком є випадки, якщо внесок, нарахований на ці виплати, вже сплачений у строки, встановлені абзацом першим цієї частини, або за результатами звірення платника з органом доходів і зборів за платником визнана переплата єдиного внеску, сума якої перевищує суму внеску, що підлягає сплаті, або дорівнює їй. Кошти перераховуються одночасно з отриманням (перерахуванням) коштів на оплату праці (виплату доходу, грошового забезпечення), у тому числі в безготівковій чи натуральній формі. При цьому фактичним отриманням (перерахуванням) коштів на оплату праці (виплату доходу, грошового забезпечення) вважається отримання відповідних сум готівкою, зарахування на рахунок одержувача, перерахування за дорученням одержувача на будь-які цілі, отримання товарів (послуг) або будь-яких інших матеріальних цінностей у рахунок зазначених виплат, фактичне здійснення з таких виплат відрахувань згідно із законодавством або виконавчими документами чи будь-яких інших відрахувань.
Згідно з ч.11, ч.12 ст. 9 Закону № 2464 у разі несвоєчасної або не в повному обсязі сплати єдиного внеску до платника застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.
Єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника.
За наявності у платника єдиного внеску одночасно із зобов`язаннями із сплати єдиного внеску зобов`язань із сплати податків, інших обов`язкових платежів, передбачених законом, або зобов`язань перед іншими кредиторами зобов`язання із сплати єдиного внеску виконуються в першу чергу і мають пріоритет перед усіма іншими зобов`язаннями, крім зобов`язань з виплати заробітної плати (доходу).
Частиною 10, пунктом 2 частини 11 статті 25 Закону № 2464 визначено , що на суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу.
Орган доходів і зборів застосовує до платника єдиного внеску такі штрафні санкції: за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску накладається штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум.
Процедуру нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) страхувальниками, визначеними Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», нарахування і сплати фінансових санкцій, стягнення заборгованості зі сплати страхових коштів органами доходів і зборів, визначено Інструкцією про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженою наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 року № 449 (далі - Інструкція №449).
Згідно з п.1 розділу VII Інструкції № 449 за порушення норм законодавства про єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування до платників, на яких згідно із Законом покладено обов`язок нараховувати, обчислювати та сплачувати єдиний внесок, застосовуються фінансові санкції (штрафи та пеня) відповідно до Закону.
Положеннями п.п.2 п.2 розділу VII Інструкції № 449 визначено, що відповідно до частини одинадцятої статті 25 Закону України № 2464-VI до платників, визначених підпунктами 1 - 4 пункту 1 розділу II цієї Інструкції, органи доходів і зборів застосовують штрафні санкції у таких розмірах: за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на платників, які допустили зазначене порушення у період до 01 січня 2015 року, накладається штраф у розмірі 10 відсотків своєчасно не сплачених сум.
За несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на платників, які допустили зазначене порушення, починаючи з 01 січня 2015 року, накладається штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум.
При цьому складається рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску за формою згідно з додатком 12 до цієї Інструкції.
Розрахунок цієї фінансової санкції здійснюється на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів.
При застосуванні штрафів, зазначених у цьому підпункті, приймається одне рішення на всю суму сплаченої (погашеної) недоїмки незалежно від періодів та кількості випадків сплати за зазначені періоди.
Відповідно до п.7 розділу VII Інструкції № 449 рішення про нарахування пені та застосування штрафів, передбачених пунктами 2, 3, 5, 6 цього розділу, за наслідками розгляду акта та інших матеріалів про порушення приймає посадова особа органу доходів і зборів. За результатами розгляду акта документальної перевірки рішення про нарахування пені та застосування штрафів приймається протягом 10 робочих днів з дня, що настає за днем вручення платнику акта перевірки, а за наявності заперечень платника єдиного внеску до акта перевірки - приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки.
Оцінюючи усі докази, досліджені судом у їх сукупності та наведені норми права, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, оскільки в ході судового розгляду справи встановлено, що позивач як платник єдиного внеску, своєчасно звітує, проте порушує строки сплати задекларованих зобов`язань із єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування згідно із звітом за липень та серпень 2019 року.
Так, при граничному терміні сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за липень та серпень 2019 року ДП «ВО «ПМЗ ім. О.М. Макарова» було проведено остаточне погашення єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування протягом з 16.01.2020 по 25.02.2020 року та у період з 25.02.2020 року по 15.04.2020 року, всупереч вимог встановлених частиною 8 статті 9 Закону України від «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування».
Посилання позивача на те, що існувала заборгованість зі сплати заробітної плати за липень та серпень 2019 року, тому у позивача не виникало обов`язку щодо сплати єдиного внеску, а у відповідача - підстав для нарахування недоїмки зі сплати єдиного внеску та нарахування штрафних санкцій, суд не приймає до уваги, оскільки згідно із положеннями Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» наявність таких обставин, як затримка з виплати заробітної плати, не звільняють позивача від обов`язку вчасної сплати нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та від відповідальності у разі несвоєчасної сплати єдиного внеску.
Єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку на регулярній основі та згідно з положеннями статті 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника.
Відповідний правовий висновок зробив Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у рішенні 19.03.2019 року у справі №804/6540/15 (провадження №К/9901/9752/18).
Враховуючи той факт, що позивач спірні суми узгоджених зобов`язань своєчасно не сплатив, то відповідач на підставі ч.10 та п.2 ч.11 ст.25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» цілком обґрунтовано застосував до позивача штрафні санкції та нарахував пеню.
Крім цього, посилання позивача з цього приводу (а саме, що прийняттю рішення має передувати перевірка та складення акта за її результатами) на п.7 розділу VII вищевказаної Інструкції є недоречним, так як зазначена норма стосується також і прийняття рішень про нарахування пені та застосування штрафів і відносно інших видів порушень, зокрема, за несплату, неповну сплату або несвоєчасну сплату суми єдиного внеску одночасно з видачею сум виплат, на які нараховується єдиний внесок (п.5), розрахунок штрафної санкції за яке (порушення) здійснюється виключно за даними акта документальної перевірки платника єдиного внеску.
Вказаний п.7 розділу VII Інструкції передбачає, що рішення приймається не лише за наслідками розгляду акта, а й за наслідками розгляду інших матеріалів про порушення.
Таким чином, суд вважає, що визначальним для вирішення цієї справи є встановлення фактів несплати (несвоєчасної сплати) позивачем єдиного соціального внеску на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів, а також первинних документів щодо нарахування (декларації, розрахунки) та сплати (платіжні доручення).
Вказана правова позиція суду відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 13.11.2018 року у справі №813/4686/16.
Відповідно до ч.5 ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Стосовно змінених позивачем підстав позову, що судова практика з питань застосування штрафних санкцій за несвоєчасне сплачення ЄСВ є неоднозначною, а правові норми відповідного чинного законодавства дозволяють неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов`язків платника податків і контролюючого органу, а також посилань на практику ЄСПЛ, суд зазначає наступне.
За усталеною судовою практикою розгляду справ стосовно застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на підставі п. 2 ч. 11 ст. 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» наявність у справі виключної правової проблеми має оцінюватися з урахуванням кількісного та якісного вимірів. Кількісний ілюструє той факт, що вона наявна не в одній конкретній справі, а у невизначеній кількості спорів, які або вже існують, або можуть виникнути з урахуванням правового питання, щодо якого постає проблема невизначеності.
Аналіз судової практики у цій категорії справ свідчить про існування низки судових рішень у національній судовій практиці у справах з аналогічними підставами позову та подібними позовними вимогами на рівні адміністративної юрисдикції, з яких вбачається, що вищенаведена норма Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» є чітка, не має на законодавчому рівні неоднозначних множин трактування, та наявна усталена судова практика з цих питань.
Відтак, суд критично оцінює посилання позивача на позиції ЄСПЛ, зазначені в уточнені до позову, бо останні не застосовуються до даної справи.
Згідно з ч. 1 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Згідно з ст. 76 Кодексу адміністративного судочинства України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Враховуючи викладене, позовні вимоги державного підприємства «Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод імені О.М. Макарова» є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.
Згідно з ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України в разі відмови в задоволенні позову судові витрати не присуджуються на користь сторони за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.
Керуючись ст. ст 242-246, 255, 295 , Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
У задоволенні позовної заяви державного підприємства Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод ім. О.М. Макарова до відповідача 1: відповідача 1: Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими податками, відповідача 2: Державної податкової служби України про визнання протиправним та скасування рішення - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

У зв`язку з введенням воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 24.02.2022 року строком на 30 діб Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» (зі змінами, внесеними Указами від 14 березня 2022 року № 133/2022, затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року № 2119-IX, та від 18 квітня 2022 року № 259/2022, затвердженим Законом України від 21 квітня 2022 року № 2212-IX, та Указом від 17 травня 2022 року № 341/2022, затвердженим Законом України від 22 травня 2022 року № 2263-IX), продовжити строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб (до 21 листопада 2022 року), повний текст рішення суду складено 09 вересня 2022 року.

Суддя С.В. Ніколайчук