Справа № 260/985/20
Суддя: Луцович М.М.
Дата ухвалення: 2022-08-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

22 серпня 2022 року м. Ужгород№ 260/985/20
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Луцович М.М.

при секретарі судових засідань Полянич В.І.

та осіб, що беруть участь у справі:

представника позивача - Суязова Г.В.;

представника відповідача - Кремер Л.Ю.;

розглянувши у судовому засіданні справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ТрансКом" (пл. Театральна, буд. 9, м. Ужгород, Закарпатська область, 88000) до Головного управління ДПС у Закарпатській області (вул. Волошина, буд. 52, м. Ужгород, Закарпатська область, 88000) про скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ТрансКом" (далі - позивач) звернулося до Закарпатського окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Державної податкової служби у Закарпатській області (далі - відповідач) про скасування податкового повідомлення-рішення від 17.12.2020 року №.

В ході розгляду справи по суті позивач надіслав до суду заяву про зміну позовних вимог, згідно якої просив скасувати податкове повідомлення-рішення від 08.02.2021 року №000/403/07-16-18-05/20463771, прийняте Головним управлінням Державної податкової служби у Закарпатській області (а.с. 32-37, Т.2).

Ухвалою, постановленою в судовому засіданні без виходу до нарадчої кімнати та занесеною до Протоколу судового засідання від 17.08.2022 року, судом прийнято до розгляду заяву про зміну позовних вимог (а.с. 155-156, Т.2).

Позовні вимоги мотивовані тим, що 26.11.2019 року складено Акт про результати камеральної перевірки щодо дотримання встановлених законодавством граничних строків реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних з податку на додану вартість. На підставі Акту перевірки № 1374/04-01/701/20463771 від 26.11.2019 року та за даними Єдиного реєстру податкових накладних за звітний період 01.2017, 02.2017, 03.2017, 04.2017, 05.2017, 06.2017 встановлено порушення граничних строків реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, визначених пунктом 201.10 статті 201, та згідно з пунктом 120-1.1 статті 120-1 Податкового кодексу України застосовано штрафні санкції. Про що 17.12.2019 року Головним управлінням ДПС у Закарпатській області прийнято податкове повідомлення-рішення №. Враховуючи, що відповідач застосував штрафні санкції за період, який не був включений в перевірку, відповідно податкове повідомлення - рішення № від 17.12.2019 року в частині застосування штрафної санкції в розмірі 4193,94 є незаконним та підлягає скасуванню. Позивач зазначає, що відповідачем здійснено перевірку і за липень та серпень 2017 року, тобто поза межами перевіряємого періоду, визначеного актом та податковим повідомленням рішенням. Крім того, позивач наголошує, що незаконним є застосування відповідачем штрафних санкцій за порушення граничного строку реєстрації податкових накладних, які не надаються покупцям позивача, та які не є платниками ПДВ або ж оподатковуються за нульовою ставкою. Зокрема, системний аналіз ПК України, дає підстави для висновку про те, що порушення платником податку на додану вартість граничного строку реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних є підставою для застосування до такого платника штрафу, за виключенням випадку порушення строку реєстрації податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю) та складена на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою. В подальшому, податкове повідомлення-рішення форми «Н» від 17.12.2019 року за № щодо застосування штрафу на суму 9703,00 грн. за порушення граничних строків реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в ЄРПН відповідачем було скасовано та винесено, нове податкове повідомлення-рішення форми «ПС» від 08.02.2021 на суму 2710,58 грн., за те саме правопорушення, на підставі Акту перевірки від 26.11.2019 року. Крім того, позивач вказував, що при винесенні податкового повідомлення-рішення форми «ПС» від 08.02.2021 року відповідачем були порушені строки, визначені ст. 102 ПК України.

В судовому засіданні представник позивача просила задовольнити уточнені (змінені) позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні просила відмовити у задоволенні уточнених (змінених) позовних вимог в повному обсязі, з мотивів викладених у відзиві (запереченні) на позов, вказавши на те, що на підставі Акту камеральної перевірки №1374/04-01/701/20463771 від 26.11.2019 року встановлено порушення відповідачем граничних строків реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, визначених пунктом 201.10 статті 201 ПК України, у зв`язку з чим винесено податкове повідомлення-рішення № від 17.12.2019 року, згідно якого застосовано до позивача штрафні санкції, згідно з п. 120-1.1 ст. 120-1 ПК України. В подальшому, відповідач на підставі п. 73 підр.2 розд. ХХ ПК України здійснив перерахунок суми штрафів, застосованих податковим повідомленням-рішенням № від 17.12.2019 року та прийняв 08.02.2021 року нове податкове повідомлення - рішення №000/403/07-16-18-05/20463771 (за Актом перевірки № 1374/04-01/701/20463771 від 26.11.2019 року), яким застосовано до позивача штрафні санкції на загальну суму 2710,58 грн. за затримку реєстрації податкових накладних в ЄРПН. Таким чином, податкове повідомлення-рішення № від 17.12.2019 року скасовано контролюючим органом та винесено нове податкове повідомлення-рішення від 08.02.2021 року №000/403/07-16-18-05/20463771. Представник відповідача зазначав, що 23.05.2020 року набули чинності положення Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві", зокрема за змістом наведеної норми законодавцем, який виявив певні недоліки (непропорційність) у механізмі відповідальності за несвоєчасну реєстрацію податкової накладної, що не надається покупцю товарів, Законом № 466-ІХ чітко закріплено, що пункт 73 підрозділу 2 розділу XX "Перехідні положення" ПК України підлягає застосуванню до штрафів нарахованих платникам податків протягом періоду з 1 січня 2017 року до 31 грудня 2019) року за наведених у цій же нормі умов. Отже, станом на час розряду справи чинною і такою, що підлягає до застосування є редакція пункту 73 підрозділу 2 розділу XX "Перехідні положення" ПК України, якою впроваджено ретроактивну (ретроспективну, тобто таку, яка передбачає, що дата вступу в силу та дата набрання чинності акта збігаються, однак він змінює на майбутнє правові наслідки діянь та подій, які мали місце до набрання ним чинності) дію закону у відповідних правовідносинах, а саме: щодо штрафів нарахованих платникам податків протягом періоду з 1 січня 2017 року по 31 грудня 2019 року за наведених у цій же нормі умов. Представник відповідача наголошував, що Законом № 466-ІХ (із змінами внесеними Законом України від 14.07.2020 №786-ІХ) чітко закріплено, що пункт 73 підрозділу 2 розділу XX ПК України підлягає застосуванню до штрафів нарахованих платникам податків протягом періоду з 1 січня 2017 року до дати набрання чинності Законом України "Про внесений змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних га логічних неузгодженостей у податковому законодавстві", а тому, оскільки позивачеві штраф за несвоєчасну реєстрацію податкових накладних нарахований контролюючим органом 17.12.2019 року, відтак перерахунок на підставі пункту 73 підрозділу 2 розділу XX ПК України зроблений відповідачем 08.02.2021 в межах строків визначених ПК України.

В судовому засіданні представник відповідача просила відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що відповідачем було проведено камеральну перевірку щодо дотримання встановлених законодавством граничних строків реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних з податку на додану вартість за періоди січень, лютий, березень, квітень, травень, червень 2017 року позивачем, результати якої відображені в Акті № 1374/04-01/701/20463771 від 26.11.2019 року (а.с. 10-13, Т.1).

За результатами проведеної камеральної перевірки, на підставі Акту № 1374/04-01/701/20463771 від 26.11.2019 року та за даними Єдиного реєстру податкових накладних за звітний період 01.2017, 02.2017, 03.2017, 04.2017, 05.2017, 06.2017 - відповідачем встановлено порушення граничних строків реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, визначених пунктом 201.10 статті 201, у зв`язку з чим винесено податкове повідомлення-рішення від 17.12.2019 року № та згідно п. 120-1.1 ст. 120-1 Податкового кодексу України застосовано до позивача штрафні санкції в сумі 9703,00 грн. (а.с. 16).

Як зазначено в Акті перевірки № 1374/04-01/701/20463771 від 26.11.2019 року, відповідачем згідно даних системи "Архів електронної звітності" підсистеми "Єдиний реєстр податкових накладних" встановлено, що позивачем зареєстровано 131 податкову накладену з порушенням граничних строків реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних (а.с. 11-13).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Згідно ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з п. 75.1 ст. 75 ПК України (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Підпунктом 75.1.1 п. 75.1 ст. 75 ПК України встановлено, що камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків, та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального.

Порядок складання податкової накладної, порядок її реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних регламентовано ст. 201 ПК України. Відповідно до п. 201.1. ст. 201 ПК України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Пунктом 201.10 ст. 201 ПК України (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. Податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 1 липня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження. Податкові накладні, які не надаються покупцю, а також податкові накладні, складені за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування, підлягають реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних. Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня. З метою отримання податкової накладної/розрахунку коригування, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, покупець надсилає в електронному вигляді запит до Єдиного реєстру податкових накладних, за яким отримує в електронному вигляді повідомлення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних та податкову накладну/розрахунок коригування в електронному вигляді. Такі податкова накладна/розрахунок коригування вважаються зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних та отриманими покупцем. Покупцю товарів/послуг податкова накладна/розрахунок коригування можуть бути надані продавцем таких товарів/послуг в електронній формі з дотриманням вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронні довірчі послуги". Якщо надіслані податкові накладні/розрахунки коригування сформовано з порушенням вимог, передбачених пунктом 201.1 цієї статті та/або пунктом 192.1 статті 192 цього Кодексу, а також у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування відповідно до пункту 201.16 цієї статті, протягом операційного дня продавцю/покупцю надсилається квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття їх в електронному вигляді або зупинення їх реєстрації із зазначенням причин.

Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків: для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені; для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені; для розрахунків коригування, складених постачальником товарів/послуг до податкової накладної, що складена на отримувача - платника податку, в яких передбачається зменшення суми компенсації вартості товарів/послуг їх постачальнику, - протягом 15 календарних днів з дня отримання такого розрахунку коригування до податкової накладної отримувачем (покупцем).

У разі порушення таких строків застосовуються штрафні санкції згідно з цим Кодексом.

Порядок ведення Єдиного реєстру податкових накладних встановлюється Кабінетом Міністрів України. Покупець має право звіряти дані отриманої податкової накладної на відповідність із даними Єдиного реєстру податкових накладних.

Згідно ст. 120-1 ПК України (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) порушення платниками податку на додану вартість граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю), складеної на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою) тягне за собою накладення на платника податку на додану вартість, на якого відповідно до вимог статей 192 та 201 цього Кодексу покладено обов`язок щодо такої реєстрації, штрафу в розмірі: 10 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації до 15 календарних днів; 20 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 16 до 30 календарних днів; 30 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 31 до 60 календарних днів; 40 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 61 до 365 календарних днів; 50 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації на 366 і більше календарних днів.

Отже, стаття 120-1 ПК України (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) встановлює штрафні санкції для платників податків за порушення строків реєстрації податкових накладних (розрахунків коригування до податкових накладних). При цьому норми містять виключення для певних податкових накладних. Вищезазначені виключення для застосування штрафів, визначених статтею 120-1 ПК України, передбачають, що штраф не застосовується за порушення строку реєстрації податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю) та складена на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою.

Як встановлено в ході розгляду справи по суті та підтверджується матеріалами справи податкові накладні, відображені в Акті перевірки від № 1374/04-01/701/20463771 від 26.11.2019 року, а саме: податкова накладна №5, зареєстрована 16.02.2017 року; податкова накладна №1, зареєстрована 16.02.2017 року; податкова накладна №2, зареєстрована 16.02.2017 року; податкова накладна №10, зареєстрована 16.02.2017 року; податкова накладна №24, зареєстрована 16.02.2017 року; податкова накладна №22, зареєстрована 16.02.2017 року; податкова накладна №31, зареєстрована 16.02.2017 року; податкова накладна №34, зареєстрована 16.02.2017 року; податкова накладна №33, зареєстрована 16.02.2017 року; податкова накладна №37, зареєстрована 16.02.2017 року; податкова накладна №41, зареєстрована 16.02.2017 року; податкова накладна №44, зареєстрована 16.02.2017 року; податкова накладна №50, зареєстрована 16.02.2017 року; податкова накладна №51, зареєстрована 16.02.2017 року; податкова накладна №60, зареєстрована 16.02.2017 року; податкова накладна №61, зареєстрована 16.02.2017 року; податкова накладна №67, зареєстрована 16.02.2017 року; податкова накладна №68, зареєстрована 16.02.2017 року; податкова накладна №66, зареєстрована 16.02.2017 року; податкова накладна №65, зареєстрована 16.02.2017 року; податкова накладна №78, зареєстрована 16.02.2017 року; податкова накладна №76, зареєстрована 16.02.2017 року; податкова накладна №6, зареєстрована 10.03.2017 року; податкова накладна №7, зареєстрована 13.03.2017 року; податкова накладна №8, зареєстрована 15.03.2017 року; податкова накладна №1, зареєстрована 15.03.2017 року; податкова накладна №18, зареєстрована 14.03.2017 року; податкова накладна №22, зареєстрована 14.03.2017 року; податкова накладна №35, зареєстрована 10.03.2017 року; податкова накладна №41, зареєстрована 13.03.2017 року; податкова накладна №33, зареєстрована 14.03.2017 року; податкова накладна №32, зареєстрована 14.03.2017 року; податкова накладна №31, зареєстрована 14.03.2017 року; податкова накладна №49, зареєстрована 13.03.2017 року; податкова накладна №64, зареєстрована 28.03.2017 року; податкова накладна №66, зареєстрована 27.03.2017 року; податкова накладна №11, зареєстрована 13.04.2017 року; податкова накладна №6, зареєстрована 13.04.2017 року; податкова накладна №7, зареєстрована 13.04.2017 року; податкова накладна №1, зареєстрована 18.04.2017 року; податкова накладна №2, зареєстрована 18.04.2017 року; податкова накладна №19, зареєстрована 13.04.2017 року; податкова накладна №30, зареєстрована 13.04.2017 року; податкова накладна №20, зареєстрована 13.04.2017 року; податкова накладна №24, зареєстрована 18.04.2017 року; податкова накладна №36, зареєстрована 21.04.2017 року; податкова накладна №41, зареєстрована 21.04.2017 року; податкова накладна №56, зареєстрована 18.04.2017 року; податкова накладна №61, зареєстрована 21.04.2017 року; податкова накладна №65, зареєстрована 21.04.2017 року; податкова накладна №64, зареєстрована 21.04.2017 року; податкова накладна №67, зареєстрована 18.04.2017 року; податкова накладна №66, зареєстрована 18.04.2017 року; податкова накладна №68, зареєстрована 18.04.2017 року; податкова накладна №70, зареєстрована 18.04.2017 року; податкова накладна №69, зареєстрована 19.04.2017 року; податкова накладна №71, зареєстрована 21.04.2017 року; податкова накладна №75, зареєстрована 18.04.2017 року; податкова накладна №88, зареєстрована 21.04.2017 року; податкова накладна №90, зареєстрована 18.04.2017 року; податкова накладна №9, зареєстрована 16.06.2017 року; податкова накладна №8, зареєстрована 16.06.2017 року; податкова накладна №2, зареєстрована 06.06.2017 року; податкова накладна №21, зареєстрована 16.06.2017 року; податкова накладна №16, зареєстрована 16.06.2017 року; податкова накладна №19, зареєстрована 16.06.2017 року; податкова накладна №35, зареєстрована 16.06.2017 року; податкова накладна №45, зареєстрована 16.06.2017 року; податкова накладна №51, зареєстрована 16.06.2017 року; податкова накладна №52, зареєстрована 16.06.2017 року; податкова накладна №63, зареєстрована 16.06.2017 року; податкова накладна №62, зареєстрована 15.06.2017 року; податкова накладна №61, зареєстрована 16.06.2017 року; податкова накладна №60, зареєстрована 14.06.2017 року; Податкова накладна №24, зареєстрована 31.05.2017 року; податкова накладна №70, зареєстрована 30.05.2017 року; податкова накладна №72, зареєстрована 30.05.2017 року; Податкова накладна №75, зареєстрована 16.06.2017 року; податкова накладна №84, зареєстрована 16.06.2017 року; податкова накладна №1, зареєстрована 05.07.2017 року; Податкова накладна №7, зареєстрована 10.07.2017 року; податкова накладна №13, зареєстрована 10.07.2017 року; податкова накладна №8, зареєстрована 11.07.2017 року; податкова накладна №14, зареєстрована 05.07.2017 року; податкова накладна №19, зареєстрована 05.07.2017 року; податкова накладна №25, зареєстрована 05.07.2017 року; податкова накладна №26, зареєстрована 11.07.2017 року; податкова накладна №49, зареєстрована 28.07.2017 року; податкова накладна №51, зареєстрована 05.07.2017 року; податкова накладна №52, зареєстрована 05.07.2017 року; податкова накладна №59, зареєстрована 05.07.2017 року; податкова накладна №58, зареєстрована 05.07.2017 року; Податкова накладна №56, зареєстрована 06.07.2017 року; податкова накладна №61, зареєстрована 05.07.2017 року; податкова накладна №64, зареєстрована 20.06.2017 року; податкова накладна №65, зареєстрована 06.07.2017 року; податкова накладна №66, зареєстрована 06.07.2017 року; податкова накладна №63, зареєстрована 08.08.2017 року; податкова накладна №67, зареєстрована 06.07.2017 року; податкова накладна №84, зареєстрована 05.07.2017 року; податкова накладна №8о, зареєстрована 11.07.2017 року; податкова накладна №64, зареєстрована 14.08.2017 року; податкова накладна №45, зареєстрована 07.08.2017 року; податкова накладна №67, зареєстрована 07.08.2017 року; податкова накладна №71, зареєстрована 07.08.2017 року; податкова накладна №66, зареєстрована 04.08.2017 року - не надавалися покупцям товарів/послуг та складалися на постачання товарів та послуг для операцій, які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою.

В подальшому Законами України від 16.01.2020 №466-1X "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві" від 14.07.2020 № 786-ІХ, які набрали чинності відповідно 23.05.2020 року та 08.08.2020 року - було доповнено підрозділ - розділу XX ПКУ пунктом 73, яким передбачено, що штрафи за порушення платниками податку на додану вартість граничного строку для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, зокрема, за операціями, що не передбачають надання податкової накладної отримувачу (покупцю), нараховані платникам податків протягом періоду з 1 січня 2017 року до дати набрання чинності Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві", строк сплати грошових зобов`язань за якими не настав або грошові зобов`язання за якими неузгоджені (відповідні податкові повідомлення-рішення знаходяться в процедурі адміністративного або судового оскарження та грошові зобов`язання за ними не сплачено) станом на дату набрання чинності Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві", застосовуються в розмірі 1 відсотка обсягу постачання (без податку на додану вартість), але не більше 510 гривень.

Контролюючий орган за місцем реєстрації платника податку здійснює перерахунок суми штрафу і надсилає (вручає) такому платнику нове податкове повідомлення-рішення. Попереднє податкове повідомлення-рішення вважається скасованим (відкликаним).

Як підтверджується матеріалами справи та не заперечується сторонами, відповідач на підставі п. 73 підр.2 розд. ХХ ПК України здійснив перерахунок суми штрафів, застосованих податковим повідомленням-рішенням № від 17.12.2019 року та прийняв нове податкове повідомлення - рішення від 08.02.2021 року №000/403/07-16-18-05/20463771 (за Актом перевірки № 1374/04-01/701/20463771 від 26.11.2019 року), яким застосовано до позивача штрафні санкції на загальну суму 2710,58 грн. за затримку реєстрації податкових накладних в ЄРПН (а.с. 39, Т.2).

Таким чином, у зв`язку з прийняттям податкового повідомлення-рішення від 08.02.2021 року №000/403/07-16-18-05/20463771 - податкове повідомлення-рішення від 17.12.2019 року № скасовано відповідачем.

Як вбачається з оскаржуваного позивачем податкового повідомлення-рішення від 08.02.2021 року №000/403/07-16-18-05/20463771 та не заперечувалося відповідачем, таке винесено контролюючим органом на підставі Акта перевірки від 26.11.2019 року № 1374/04-01/701/20463771, за наслідками проведеної камеральної перевірки щодо дотримання позивачем встановлених законодавством граничних строків реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних з податку на додану вартість за періоди січень, лютий, березень, квітень, травень, червень 2017 року.

Так, контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених Податковим Кодексом або іншим законодавством, випадках (ст. 53 ПК України). Розмір грошового зобов`язання контролюючий орган визначає у конкретному рішенні: податкове повідомлення-рішення або податкова вимога.

Пункт 14.1.157 ПК України передбачає, що податкове повідомлення рішення - письмове повідомлення контролюючого органу (рішення) про обов`язок платника податків сплатити суму грошового зобов`язання, визначену контролюючим органом у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законодавчими актами, контроль за виконанням яких покладено на контролюючі органи, або внести відповідні зміни до податкової звітності.

Згідно ст. 58 ПК України (в редакції чинній на дату винесення податкового повідомлення-рішення від 08.02.2021 р.) контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення, якщо сума грошового зобов`язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу (крім декларування товарів, передбаченого для громадян) або якщо за результатами перевірки контролюючим органом встановлено факт: невідповідності суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації; завищення розміру задекларованого від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість, розрахованої платником податків відповідно до розділу V цього Кодексу; заниження або завищення суми податкових зобов`язань, заявленої у податковій (митній) декларації, або суми податкового кредиту, заявленої у податковій декларації з податку на додану вартість, крім випадків, коли зазначене заниження або завищення враховано при винесенні інших податкових повідомлень-рішень за результатами перевірки; завищення сум податку на доходи фізичних осіб, що підлягає поверненню з бюджету, заявлених у податкових деклараціях, зокрема при використанні права на податкову знижку відповідно до розділу IV цього Кодексу; наявності помилок при визначенні обов`язкових реквізитів податкової накладної та/або відсутності реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до податкової накладної протягом граничних строків, передбачених цим Кодексом.

Податкове повідомлення-рішення містить суму та підставу для визначення (нарахування/зменшення) грошового зобов`язання та/або податкового зобов`язання, що повинен сплатити платник податків, та/або суму та підставу для зменшення бюджетного відшкодування та/або зменшення від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість, та/або зменшення податку на доходи фізичних осіб, задекларованого до повернення з бюджету, зокрема при використанні права на податкову знижку, та/або збільшення/зменшення суми податкових зобов`язань, заявленої у податковій декларації, або суми податкового кредиту, заявленої у податковій декларації з податку на додану вартість, та посилання на норми цього Кодексу та/або іншого закону, контроль за виконанням якого покладено на контролюючі органи, відповідно до яких здійснено їх розрахунок;

Таким чином, з системного аналізу вище вказаних правових норм можна дійти висновку, що визначення суми грошового зобов`язання контролюючим органом здійснюється у податковому повідомленні-рішенні.

При цьому, при прийнятті податкового повідомлення - рішення контролюючий орган повинен дотримуватись строків давності визначених ст. 102 ПК України.

Так, згідно п.102.1 ст. 102 ПК України контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня - у разі проведення перевірки операції відповідно до статей 39 і 39-2 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

Відповідно до ч. 5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно постанови Верховного Суду від 29.01.2019 року по справі №805/4868/16-а: "Суд зазначає, що проведення камеральних перевірок платників податків щодо своєчасності реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах, та з урахуванням положень статті 102 Податкового кодексу України, такою перевіркою може бути охоплено період в 1095 днів, що настали за останнім днем граничного строку реєстрації податкових накладних. Відтак, Суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, що строки, зазначені пунктом 200.10 статті 200 Податкового кодексу України стосуються перевірки даних, зазначених у податкових деклараціях, а в даному випадку перевірка проводилась з приводу дотримання граничних строків реєстрації податкових накладних."

Таким чином, законодавець чітко визначив строки, коли особа може несли фінансову відповідальність.

З огляду на зазначене, суд приходить висновку, що п.102.1 ст. 102 ПК України пов`язує втрату права контролюючого органу для нарахування податкових зобов`язань із закінченням 1095-денного терміну, що настав за останнім днем граничного строку реєстрації податкових накладних.

Слід зазначити, що встановлення законодавцем строку давності притягнення до відповідальності є важливою гарантією прав особи, що випливає з принципу правової визначеності, який є елементом принципу верховенства права.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що закони мають відповідати встановленому Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод стандарту, який вимагає достатньо чіткого формулювання правових норм у тексті нормативно-правових актів. Зокрема, «...Закон має бути доступним для зацікавлених осіб та сформованим з достатньою точністю для того, щоб надати їм можливість регулювати свою поведінку аби бути здатними - за потреби, за відповідної консультації - передбачати тією мірою, що є розумною за відповідних обставин, наслідки, які може потягнути за собою його дія» (рішення у справі "Вєренцов проти України").

Отже, згідно вимог ПК України, контролюючий орган може визначити суму грошового зобов`язання у податковому повідомленні-рішенні протягом 1095 днів, в тому числі для стягнення раніше визначеного грошового зобов`язання.

Як підтверджується наявними матеріалами справи, зокрема Актом перевірки від 26.11.2019 року № 1374/04-01/701/20463771, реєстрація позивачем податкових накладних, з порушенням граничних строків реєстрації таких, відбувалась у період з лютого 2017 року по серпень 2017 року, а тому 1095-денний строк визначення штрафних санкцій за такими минув відповідно з лютого по серпень 2020 року, натомість оскаржуване податкове повідомлення рішення прийняте відповідачем 08.02.2021 року.

Враховуючи вище викладене, суд приходить висновку, що податкове повідомлення-рішення від 08.02.2021 року №000/403/07-16-18-05/20463771 прийняте відповідачем з порушенням строків визначених п.102.1 ст. 102 ПК України, а відтак підлягає скасуванню.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ч.1, ч.2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відтак, відповідач як суб`єкт владних повноважень не надав суду достатніх та беззаперечних доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його відзив на позов, і не довів правомірності прийнятого ним податкового повідомлення-рішення від 08.02.2021 року №000/403/07-16-18-05/20463771.

Отже, провівши правовий аналіз законодавчих норм, що регулюють спірні правовідносини крізь призму встановлених обставин даної адміністративної справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову.

У відповідності до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, відповідно до вимог ч. 1 ст. 139 КАС України за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача слід стягнути суму сплаченого судового збору у розмірі 2102, 00 грн.

Також, позивач надав заяву про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу в сумі 6627,00 грн.

Представник відповідача надіслав до суду клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, мотивуючи тим, що заявлена сума необґрунтована та не співмірна до заявлених вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно вимог ч. 1 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, в розумінні ч. 3 зазначеної статті належать, в тому числі, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 2 ст. 134 КАС України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Згідно ч. 4 ст. 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з положеннями ч. 5 ст. 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Тобто суд зобов`язаний оцінити рівень витрат на правничу допомогу обґрунтовано у кожному конкретному випадку за критеріями реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи. Такі ж критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України", заява №19336/04, п. 269).

Так, на підтвердження понесених витрат на оплату послуг адвоката в загальному розмірі 6627,00 грн. позивач долучив копію Ордера від 16.04.2020 р; Акти здачі-приймання наданих послуг; рахунки-фактури; платіжні доручення.

З огляду на зазначене, суд приходить висновку, що стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача підлягає вартість витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 6627,00 грн.

Керуючись ст. 241, ч. 3 ст. 243, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ТрансКом" (пл. Театральна, буд. 9, м. Ужгород, Закарпатська область, 88000, ) до Головного управління ДПС у Закарпатській області (вул. Волошина, буд. 52, м. Ужгород, Закарпатська область, 88000, код ЄДРПОУ ВП 44106694) про скасування податкового повідомлення-рішення - задовольнити.

2. Скасувати податкове повідомлення-рішення від 08.02.2021 року №000/403/07-16-18-05/20463771, прийняте Головним управлінням Державної податкової служби у Закарпатській області.

3. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Закарпатській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ТрансКом" судові витрати в розмірі 8729,00 грн. (вісім тисяч сімсот двадцять дев`ять гривень).

4. Рішення суду може бути оскаржено до Восьмого апеляційного адміністративного суду в строки визначені ст. 295 КАС України. Рішення суду набирає законної сили в порядку визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

СуддяМ.М. Луцович

Відповідно до ч. 3 ст. 243 КАС України рішення суду у повному обсязі складено та підписано 29.08.2022 року.