Справа № 759/14834/21
Суддя: Лічевецький Ігор Олександрович
Дата ухвалення: 2022-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2022 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд в складі: головуючого судді - Лічевецького І.О., суддів - Мельничука В.П., Оксененка О.М., при секретарі - Рейтаровській О.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 10 лютого 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державного інспектора у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель у Баришівському, Бориспільському, Броварському, Згурівському, Переяслав-Хмельницькому Яготинському районах та м. Броварах Управління з контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Київській області Шмиголя Богдана Івановича, третя особа - Головне управління Держгеокадастру у Київській області про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просила визнати незаконною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення №593-ДК/0090По/0801/-21 від 25.06.2021 року та закриття провадження у справі.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що відповідачем порушено процедуру розгляду справи про адміністративне правопорушення та її права, передбачені ч. 1 ст. 268 КУпАП. Вказала, що не була ознайомлена з матеріалами справи про адміністративне правопорушення та 25.06.2021 року нею було направлено на електронну адресу відповідача клопотання про відкладення розгляду справи про адміністративне правопорушення, але відповідач розглянув справу за її відсутності.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 10 лютого 2022 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу у якій просить постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Апелянт мотивує свої вимоги тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального права, а рішення суду не відповідає обставинам справи. Зокрема, апелянт вказує, що відповідач під час розгляду справи про адміністративне правопорушення не встановив, яка саме особа здійснила правопорушення, яким способом та дату вчинення даного правопорушення.

ОСОБА_1 мотивує свої вимоги тим, що у зазначеній постанові не зазначено доказів її вини, а тому на її думку сам по собі опис адміністративного правопорушення не може бути належним доказом такого правопорушення.

Також зазначає, що судом першої інстанції не надано належної оцінки доказам, які надані позивачем, зокрема щодо листів-звернень до правоохоронних органів про факти вчинення невідомими особами самовільного зайняття земельної ділянки, що належить їй на праві власності.

Ухвалою колегії Шостого апеляційного адміністративного суду від 06 вересня 2022 року відкрито провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , встановлено строк до 14.09.2022 року для подання відзиву на апеляційну скаргу. Іншою ухвалою від 06.09.2022 року призначено справу до апеляційного розгляду у відкритому судового засіданні на 15 вересня 2022 року.

Від відповідача та третьої особи відзиву на апеляційну скаргу не надходило, що не перешкоджає розгляду справи за наявними у ній матеріалами.

Згідно зі статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступного.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, згідно головним спеціалістом відділу державного контролю за використанням та охороною земель у Баришівському, Бориспільському, Броварському, Згурівському, Переяслав-Хмельницькому, Яготинському районах та м. Броварах Управління з контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Київській області Шмиголем Б.І.на підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Київській області від 26.05.2021 року №593-ДК проведено перевірку з питань дотримання вимог земельного законодавства під час використання земельної ділянки з кадастровим номером :04:006:0323.

Протоколом про адміністративне правопорушення від 14.06.2021 року №593-ДК/0080П/07/01/-2 встановлено, що 07 червня 2021 року земельна ділянка площею 1,8800 га з цільовим призначенням: (01.02) «Для ведення фермерського господарства», кадастровий номер :04:006:0323, що розташована на території Золочівської ОТГ Бориспільського району Київської області, яка згідно відомостей Державного земельного кадастру перебуває у приватній власності ОСОБА_1 , фактично використовується не за цільовим призначенням.

За результатами проведеної перевірки встановлено, зокрема, зняття та перенесення ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) земельної ділянки з кадастровим номером :04:006:0323 шляхом утворення штучної водойми (озера). Вищезазначене підтверджується актом перевірки №593-ДК/572/АП/09/01/-21 від 07.06.2021 з відповідною фотофіксацією.

Головним управлінням Держгеокадастру у Київській області ОСОБА_1 рекомендаційним листом з повідомленням направлено виклик від 04.06.2021 №593-ДК/0149/01/01/-21 для надання усних або письмових пояснень у зв`язку з виявленими правопорушеннями та подальшим складанням протоколу про адміністративне правопорушення (згідно відомостей Укрпошти лист з викликом отримано особисто 10.06.21 року з відміткою про вручення). Однак, ОСОБА_1 у зазначений інспектором час не з`явилась, будь-яких пояснень не надала.

Після складання протоколу про адміністративне правопорушення, у зв`язку з необхідністю неупередженого та об`єктивного розгляду справи ОСОБА_1 рекомендаційним листом з повідомленням направлено повідомлення про розгляд справи від 14.06.2021 №31-10-0.43-145/90-21 з інформацією про місце, дату та час розгляду справи, а також зазначено, що у разі нез`явлення справу про адміністративне правопорушення буде розглянуто без її участі.

Позивач на розгляд справи о 10 год. 03 хв. 25.06.2021 не з`явилась, пояснень не надала.

На підставі ст. 53-3 та п. «и» частини першої статті 211 Кодексу України про адміністративні правопорушення винесено постанову про накладення адміністративного стягнення від 25.06.2021р. № 593-ДК/0090По/08/01/-21 та накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. Крім того, правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду (збитки), яка розрахована відповідно до «Методики визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу», затвердженою постановою Кабінету Міністрів України від 25.07.2007р. № 963 (зі змінами внесеними постановою КМУ від 09.09.2020 № 800) (далі - Методика) та складає: 42 395,85 грн., що підтверджується повідомленням про сплату шкоди від 25.06.2021 № 593-ДК/0081ШК/11/01/-21 з розрахунком розміру шкоди, заподіяної внаслідок зняття та перенесення ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) земельної ділянки.

Вважаючи зазначену постанову протиправною, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні позовних вимог виходив із того, що відповідач довів належними та допустимими доказами з посиланням на відповідні положення закону про законність та обґрунтованість своїх дій.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 2 статті 9 КУпАП, визначено, що адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону, кримінальної відповідальності.

Статтею 187 Земельного кодексу України, визначено, що контроль за використанням та охороною земель полягає в забезпеченні додержання органами державної влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями і громадянами земельного законодавства У країни.

Відповідно до статті 188 Земельного кодексу України, державний контроль за використанням та охороною земель здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері здійснення державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі.

Порядок здійснення державного контролю за використанням та охороною земель встановлюється законом.

Повноваження центрального органу виконавчої влади, який забезпечує реалізацію державної політики у сфері нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі визначенні статтею 6 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель".

Згідно статті 10 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель", державні інспектори у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель мають право, зокрема:

безперешкодно обстежувати в установленому законодавством порядку земельні ділянки, що перебувають у власності та користуванні юридичних і фізичних осіб, перевіряти документи щодо використання та охорони земель;

давати обов`язкові для виконання вказівки (приписи) з питань використання та охорони земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель відповідно до їх повноважень;

складати акти перевірок чи протоколи про адміністративні правопорушення у сфері використання та охорони земель і дотримання вимог законодавства про охорону земель та розглядати, відповідно до законодавства справи про адміністративні правопорушення, а також подавати в установленому законодавством України порядку до відповідних органів матеріали перевірок щодо притягнення вишніх осіб до відповідальності.

Згідно зі ст. 168 Земельного кодексу України ґрунти земельних ділянок є об`єктом особливої охорони. Власники земельних ділянок та землекористувачі не мають права здійснювати зняття та перенесення ґрунтового покриву земельних ділянок без спеціального дозволу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері здійснення державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі, крім випадків: а) проведення робіт із буріння та облаштування нафтових і газових свердловин, будівництва, технічного обслуговування, ремонту і реконструкції нафтових і газових свердловин та пов`язаних з їх обслуговуванням об`єктів трубопровідного транспорту, виробничих споруд, під`їзних доріг, ліній електропередачі та зв`язку, підземних кабельних мереж енергозабезпечення; б) проведення робіт, пов`язаних з ліквідацією та запобіганням аварійним ситуаціям на нафтових і газових свердловинах та пов`язаних з їх експлуатацією об`єктах трубопровідного транспорту, виробничих спорудах, під`їзних дорогах, лініях електропередачі та зв`язку, підземних кабельних мережах енергозабезпечення. У випадках, визначених підпунктами «а» і «б» цієї частини, зняття та перенесення ґрунтового покриву земельних ділянок здійснюються виключно на підставі робочого проекту землеустрою.

Пунктом «и» ч. 1 ст. 211 Земельного кодексу України встановлено, що громадяни та юридичні особи несуть цивільну, адміністративну або кримінальну відповідальність відповідно до законодавства за порушення серед інших - невиконання умов знімання, збереження і нанесення родючого шару ґрунту.

Статтею 53-3 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за зняття та перенесення ґрунтового покриву земельних ділянок без спеціального дозволу, а також невиконання умов зняття, збереження і використання родючого шару ґрунту, що тягне за собою накладення штрафу на громадян від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - від двадцяти до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Апелянт в обґрунтування своїх доводів вказує, що у постанові про накладення адміністративного стягнення від 25.06.2021 року №593-ДК/0090По/08/01/-21 не конкретизовано які саме протиправні дії було вчинено ОСОБА_1 та не зазначено, яке саме правопорушення вона вчинила, а також не зазначено, які саме особи здійснюють діяльність пов`язану з видобутком корисних копали (піску), не встановлено осіб, які здійснюють реалізацію даного піску та яким саме чином дана реалізація відбувається.

З цього приводу колегія суддів зазначає, що державним інспектором у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель - Шмиголем Б.І. складено акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства за об`єктом - земельної ділянки від 07.06.2021 № 593-ДК/572/АП/09/01/-21, в якому встановлено, що згідно відомостей Державного земельного кадастру земельна ділянка площею 1,8800 га з цільовим призначенням: (01.02) «для ведення фермерського господарства», кадастровий номер :04:006:0323, що розташована на території Зодочівської ОТГ Бориспільського району Київської області, зареєстрована на підставі технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок, розробленої ТОВ «Відродження-2006» та перебуває у приватній власності гр. ОСОБА_1 . Дата державної реєстрації земельної ділянки 06.07.2016 року.

Окрім цього, згідно пояснень голови Фермерського господарства «Калиновий Гай» - ОСОБА_2 , які містяться в матеріалах справ, члени сім`ї голови господарства являються власниками земельних ділянок, які використовуються фермерським господарством «Калиновий Гай» для вирощування на ній сіна. ОСОБА_1 має земельну ділянку площею 1,8800 га згідно державного акту за номером 50 від 03.07.2007 року, кадастровий номер :04:006:0323.

Статтею 35 Закону України «Про охорону земель» передбачено, що власники земельних ділянок зобов`язані своєчасно інформувати відповідні органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування щодо стану, деградації та забруднення земельних ділянок.

Згідно зі ст. 52 Закону України «Про охорону земель» при проведенні гірничодобувних, геологорозвідувальних, будівельних та інших робіт, пов`язаних з порушенням ґрунтового покриву, відокремлена ґрунтова маса підлягає зняттю, с владуванню, збереженню та перенесенню на порушені або малопродуктивні земельні ділянки відповідно до робочих проектів землеустрою.

При знятті ґрунтового покриву здійснюється пошарове зняття і роздільне складування верхнього, найбільш родючого шару ґрунту, та інших прошарків ґрунту відповідно до структури ґрунтового профілю, а також материнської породи.

Відповідно до ст. 391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно з ч. 5 ст. 319 Цивільного кодексу України, власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.

Відповідно до ст. 322 Цивільного кодексу України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Колегія суддів зазначає, що обов`язок щодо дотримання вимог земельного законодавства України при використанні земельної ділянки покладається на власника земельної ділянки.

Щодо доводів апелянта про порушення процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення, колегія суддів зазначає наступне.

Головним управлінням Держгеокадастру у Київській області Шмиголем Б.І. рекомендованим листом з повідомленням про вручення направлено виклик від 04.06.2021 №593-ДК/0149/01/01/-21 ОСОБА_1 для надання усних або письмових пояснень у зв`язку з виявленими правопорушеннями та подальшим складанням протоколу про адміністративне правопорушення.

В матеріалах справи міститься копія зазначеного рекомендованого повідомлення, в якій міститься відмітка про отримання листа 10.06.2021 року.

Окрім цього, рекомендованим листом з повідомленням про вручення також направлено повідомлення про розгляд справи від 14.06.2021 №31-10-0.43-145/90-21 з інформацією про місце, дату та час розгляду справи, а також зазначено, що у разі нез`явлення справу про адміністративне правопорушення буде розглянуто без її участі.

ОСОБА_1 на розгляд справи о 10 год. 03 хв. 25.06.2021 не з`явилась, пояснень не надала. Проте встановлено, що 25.06.2021 року о 11:05 нею направлено на електронну адресу ГУ Держгеокадастру у Київській області клопотання про відкладення розгляду справи про адміністративне правопорушення. Однак варто звернути увагу на те, що розгляд справи було назначено на 10 год. 30 хв. 25.06.2021 року, у зв`язку з чим клопотання було отримано державним інспектором Шмиголем Б.І. вже після розгляду справи та винесення постанови про накладання адміністративного стягнення, про що ГУ Держгеокадастру у Київській області було повідомлено ОСОБА_1 листом від 30.06.2021 № 31-10-0.43-7674/2-21.

Колегія суддів зазначає, що зазначені доводи апелянта не можуть бути прийняті до уваги та підлягають спростуванню, оскільки відповідачем під час розгляду справи про адміністративне правопорушення позивача не було обмежено в праві на ознайомлення з матеріалами, наданні пояснень та клопотань, прийнятті участі під час розгляду справи.

Щодо доводів ОСОБА_1 про те, що судом першої інстанції не надано оцінку доказам її звернення до правоохоронних органів, колегія суддів зазначає наступне.

Так, позивачем до суду першої інстанції надано копію заяви від 07.06.2021 року до Бориспільської окружної прокуратури, копії витягів з Єдиного державного реєстру досудових розслідувань від 18.06.2021, від 30.03.2021 року, копії заяв про вчинення кримінального правопорушення від 12.08.2021 року, від 25.08.2021 року, однак зазначені докази не спростовують наявності в діях позивача складу адміністративного правопорушення.

Виходячи з наведеного у сукупності, колегія суддів не знаходить правових підстав для задоволення апеляційної скарги, оскільки апелянтом не доведено своїх аргументів та не підтверджено їх достатніми, переконливими та допустимими доказами.

Інші доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду першої інстанції не спростовують, при цьому колегія суддів звертає увагу на ті обставини, що відповідно до правил п.41 «Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень» обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів а також іншими документами.

Статтею 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Частинами 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Саме відповідач зобов`язаний довести правомірність складання ним постанови, зокрема, шляхом доведення належними та допустимими доказами порушення позивачем вимог земельного законодавства, за що передбачена відповідальність Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Тож, з наведеного та встановлених обставин справи слідує, що при здійсненні перевірки дотримання вимог земельного законодавства, державний інспектор діяв в межах своїх повноважень та керувався вимогами Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель», а тому, адміністративне стягнення, застосоване до ОСОБА_1 накладено в межах санкції статті, яка передбачає відповідальність за даний вид правопорушення, а обставини, на які посилався позивач, не знайшли свого підтвердження під час розгляду спору в суді першої інстанції та під час розгляду апеляційної скарги, з огляду на що, позов не підлягає задоволенню.

Згідно з приписами частини першої статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та прийнято судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи та обґрунтування апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, з огляду на що, рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Керуючись статтями 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Святошинського районного суду міста Києва від 10 лютого 2022 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя І.О.Лічевецький

Суддя В.П.Мельничук

Суддя О.М.Оксененко