Справа № 240/6195/22
Суддя: Горовенко Анна Василівна
Дата ухвалення: 2022-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2022 року м. Житомир

справа № 240/6195/22

категорія 112010200

Житомирський окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Горовенко А.В.,

розглянувши у письмовому провадженні у приміщенні суду за адресою: 10014, місто Житомир, вул. Мала Бердичівська, 23, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,-

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про відмову у призначенні пенсії від 17.12.2021 №0600-0219-8/107120;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області повністю зарахувати до трудового стажу для обчислення розміру пенсії періоди роботи: з 22.03.1983 по 12.04.1983 на Ворошиловоградському автозборочному заводі; з 05.04.1988 по 14.12.1989 в Комунарському спеціалізованому управлінні №1 підприємства "Донбаскоксохімремонт"; з 20.07.1990 по 15.11.1992 в Єнакіївській госпрозрахунковій будівельній ділянці тресту "Донецьксельстрой "; з 21.04.1993 по 04.08.2001 в будівельній компанії "Таврія" м.Єнакієво та призначити пенсію за віком з 26.11.2021.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 14.12.2021 звернулась до органу Пенсійного фонду України із відповідною заявою про призначення пенсії за віком. Однак, відповідач листом від 17.12.2021 повідомив про відмову у призначенні пенсії за віком у зв"язку з відсутністю необхідного страхового стажу, внаслідок відмови зарахувати до страхового стажу періоди роботи з 22.03.1983 по 12.04.1983 на Ворошиловоградському автозборочному заводі; з 05.04.1988 по 14.12.1989 в Комунарському спеціалізованому управлінні №1 підприємства "Донбаскоксохімремонт"; з 20.07.1990 по 15.11.1992 в Єнакіївській госпрозрахунковій будівельній ділянці тресту "Донецьксельстрой"; з 21.04.1993 по 04.08.2001 в будівельній компанії "Таврія" м.Єнакієво.

Позивач зазначає, що вказані періоди роботи підтверджуються належними та допустимими доказами, а саме, записами у трудовій книжці.

Вважаючи, що має право на зарахування до страхового стажу вказаних періодів роботи та призначення пенсії за віком, позивач звернулась до суду із даним позовом.

Відповідно до ухвали Житомирського окружного адміністративного суду від 11.04.2022 провадження у справі відкрито. Справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Ухвала про відкриття провадження була направлена позивачу та відповідачу за адресою місцезнаходження (місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, вказана ухвала отримана відповідачем.

Відповідач у строк, встановлений ч.1 ст.261 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), зазначений в ухвалі про відкриття провадження, надіслав до суду відзив на позовну заяву (за вх.№23227/22).

Зазначає, що позивачу правомірно відмовлено у призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування" з тих підстав, що згідно з наданими документами її страховий стаж становить 20 років 01 місяць 29 днів, що є недостатнім для призначення пенсії за віком. Позивачу до страхового стажу не зараховано період роботи: з 22.03.1983 по 12.04.1983 (не можливо ідентифікувати назву організації на печатці, якою завірено запис про звільнення), з 05.04.1988 по 14.12.1989 (відсутня печатка при звільнені), з 20.07.1990 по 07.02.1991 (у даті звільнення вказано рік 1990, хоча наказ 1991 року), з 15.02.1992 по 15.11.1992 (не вказано накази на прийняття та звільнення), з 21.04.1993 по 04.08.2001 (оскільки відсутня назва організації та у даті наказу на прийняття рік 1999, а дата прийняття 21.04.1993).

Відповідно до положень ч.5 ст.262, ч.1 ст.263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Суд зазначає, що судове рішення у справі, постановлене у письмовому провадженні, складено у повному обсязі відповідно до ч.4 ст.243 КАС України.

Згідно з ч.5 ст.250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Судом встановлено, що згідно з копією паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 ОСОБА_1 народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.8).

14 грудня 2021 року позивач звернулась до управління із заявою про призначення їй пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування", що не заперечується відповідачем.

Листом від 17.12.2021 №0600-0219-8/107120 Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області повідомило ОСОБА_1 про відмову у призначення пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування" з тих підстав, що згідно з наданими документами її страховий стаж становить 20 років 1 місяць 29 днів, що є недостатнім для призначення пенсії за віком. Позивачу до страхового стажу не зараховано період трудової діяльності: з 22.03.1983 по 12.04.1983 (не можливо ідентифікувати назву організації на печатці, якою завірено запис про звільнення), з 05.04.1988 по 14.12.1989 (відсутня печатка при звільнені), з 20.07.1990 по 07.02.1991 (у даті звільнення вказано рік 1990, хоча наказ 1991 року), з 15.02.1992 по 15.11.1992 (не вказано накази на прийняття та звільнення), з 21.04.1993 по 04.08.2001 (оскільки відсутня назва організації та у даті наказу на прийняття рік 1999, а дата прийняття 21.04.1993) (а.с. 15).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Спірні правовідносини регулюються Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-IV, Законом України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-XII, Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України №22-1 від 25.11.2005, Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Стаття 4 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058 (далі - Закон України №1058) визначає складові законодавства про пенсійне забезпечення в Україні, яке базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, цього Закону, Закону про недержавне пенсійне забезпечення, законів, якими встановлюються умови пенсійного забезпечення, відміни від загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та недержавного пенсійного забезпечення, міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення в Україні.

Законом, який відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій є Закон України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-XII (далі Закон України №1788-XII).

Відповідно до ст.48 Кодексу законів про працю України та статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788-ХІІ (далі - Закон №1788-ХІІ) передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Тобто, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами тільки у випадках відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи.

Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктами 1, 2, 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 № 637 (далі - Порядок №637) визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставах інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі, коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється на підставі показань свідків.

За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які місять відомості про періоди роботи.

Абзацами 1-2 п. 20 Порядку №637 передбачено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Аналіз наведених норм права свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, а необхідність підтвердження трудового стажу на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами виникає виключно у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній чи наявності неправильних чи неточних записів про періоди роботи.

Вказаний висновок узгоджується із правовими позиціями Верховного Суду, викладеними у постановах від 05.12.2019 по справі № 235/805/17, від 06.12.2019 по справі № 663/686/16-а, від 06.12.2019 по справі № 500/1561/17, від 05.12.2019 по справі № 242/2536/16-а.

Судом встановлено, що на момент внесення у трудову книжку позивача записів була чинна Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах, організаціях, затверджена постановою Держкомпраці СРСР по праці і соціальних питаннях від 20 червня 1974 року № 162 (далі - Інструкція № 162).

Відповідно до пункту 1 Постанови Ради Міністрів СРСР та ВЦСПС «Про трудові книжки робітників і службовців» від 06 вересня 1973 року № 656, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність робітників і службовців. Трудові книжки ведуться на всіх робітників і службовців державних, кооперативних і громадських підприємств, установ і організацій, які працювали понад 5 днів, у тому числі на сезонних і тимчасових працівників, а також на позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню.

Законодавцем покладено обов`язок ведення трудових книжок на адміністрацію підприємств, тому її не належне ведення не може позбавити позивача права на включення спірного періоду роботи до його страхового стажу і на отримання пенсії з його врахуванням.

Крім того, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 «Про трудові книжки працівників» №301 відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації. Недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на його особисті права.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 06.02.2018 по справі №677/277/17.

Відмовляючи у зарахуванні до страхового стажу позивача періоду її роботи, відповідач вказує, що у записі: з 22.03.1983 по 12.04.1983 не можливо ідентифікувати назву організації на печатці, якою завірено запис про звільнення; з 05.04.1988 по 14.12.1989 відсутня печатка при звільнені; з 20.07.1990 по 07.02.1991 у даті звільнення вказано рік 1990, хоча наказ 1991 року; з 15.02.1992 по 15.11.1992 не вказано накази на прийняття та звільнення; з 21.04.1993 по 04.08.2001 відсутня назва організації та у даті наказу на прийняття рік 1999, а дата прийняття 21.04.1993.

Матеріали справи свідчать, що відповідно до записів у трудовій книжці серії НОМЕР_2 від 23.11.1981 ОСОБА_2 працювала в період:

- з 22.03.1983 по 12.04.1983 машиністом крану 3 розряду в заготівельно-зварювальному цеху на Ворошиловоградському автозбірному заводі та звільнена за власним бажанням, про що міститься відповідні записи, підпис уповноваженої особи, печатка та номер, дата наказів на підставі яких здійснено такі записи (а.с. 10 зворот)

- з 05.04.1988 по 14.12.1989 на Комунарському спеціалізованому управлінні №1 підприємства "Донбаскоксохімремонт" та звільнена за прогул без поважних причин, про що міститься відповідні записи, підпис уповноваженої особи та номер, дата наказів на підставі яких здійснено такі записи (а.с.11 зворот);

- з 20.07.1990 по 07.02.1991 штукатуром 2 розряду в Єнакіївській госпрозрахунковій будівельній дільниці тресту "Донецьксельстрой" та звільнена за прогул, про що міститься відповідні записи, підпис уповноваженої особи, печатка та номер, дата наказів на підставі яких здійснено такі записи (а.с. 11 зворот та 12);

- з лютого 1992 року по листопад 1992 року (за наявності виходу 192 дні) сезонним працівником в колгоспі "Корсунський", про що міститься відповідні записи, підпис уповноваженої особи, печатка (а.с. 12);

- з 21.04.1993 по 04.08.2001 маляром-штукатуром 5 розряду в будівельній компанії "Таврія" та звільнена за власним бажанням, про що міститься відповідні записи, підпис уповноваженої особи, печатка та номер, дата наказів на підставі яких здійснено такі записи (а.с. 12).

Достовірність записів сумніву не викликає. Крім того суд вказує, що відповідач на підтвердження спірного трудового стажу позивач зверталась до Головного управління Пенсійного фонду у Донецькій області із запитом про витребування документів на підтвердження стажу. Однак, згідно зі змістом листа Головного управління Пенсійного фонду у Донецькій області №0500-1506-9/31590 від 18.02.2022 витребувати документи про стаж роботи в Комунарському спеціалізованому управлінні №1, Єнакіївській госпрозрахунковій будівельній дільниці тресту "Донецьксельстрой" та в будівельній компанії "Таврія" немає можливості, оскільки такі організації зареєстровані на тимчасово непідконтрольній українській владі території (а.с. 17, 18).

Враховуючи зазначене, суд вважає, що неможливість ідентифікувати назву організації на печатці, якою завірено запис про звільнення, відсутність печатки при звільнені, відсутність наказів на прийняття та звільнення, не може бути підставою для відмови в зарахуванні до її трудового стажу спірних періодів роботи, оскільки трудова книжка позивача містить всі необхідні записи про роботу у спірний період, ці записи є належними та допустимими доказами підтвердження трудового стажу позивача.

Щодо помилковості записів у трудовій книжці із зазначенням у записі №27 дати звільнення - рік 1990, хоча наказ про звільнення 1991 року та у записі №31 наказу на прийняття - рік 1999, за умови, що дата прийняття на роботу - 21.04.1993, суд враховує, що відповідачем, не ставиться під сумнів вірність записів в трудовій книжці позивача перед спірними періодами, а саме запис №26 та запис №30, відповідно.

Суд наголошує, що досліджені судом записи у трудовій книжці позивача свідчать про послідовність хронології подій періодів роботи позивача.

У свою чергу суд зазначає, що законодавцем покладено обов`язок ведення трудових книжок працівників на уповноваженого працівника підприємства, при цьому судом не встановлено недостовірності або інших ознак юридичної дефектності, будь-то наявність будь-яких виправлень, закреслювань, тощо у трудовій книжці позивача, тому її належить розглядати як належний та допустимий доказ у справі, і зазначена обставина не може позбавити позивача його конституційного права на соціальний захист та вирішення питання призначення пенсії.

Як вказав Верховний Суд у постанові від 06.03.2018 по справі №754/14898/15-а, підставою для призначення пенсії є наявність страхового стажу необхідного розміру, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. Пенсійний орган не врахував, що не усі недоліки записів у трудовій книжці чи не зазначення підстави звільнення у трудовій книжці може бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів чи не зазначення підстави звільнення у трудовій книжці.

Окрім цього відповідачем не вказано жодних інших підстав, за яких зазначені оформлення записів робить їх недійсними або сумнівними.

Таким чином, оскільки судом не встановлено недостовірності або неточності вказаних записів, зазначене не може бути підставою для не зарахування оскаржуваних періодів роботи позивача до страхового стажу.

З огляду на вказане, суд дійшов висновку, що позивач надав докази, які не спростовані відповідачем, про те, що періоди її роботи з 22.03.1983 по 12.04.1983, з 05.04.1988 по 14.12.1989, з 20.07.1990 по 07.02.1991, з лютого 1992 року по листопад 1992 року, з 21.04.1993 по 04.08.2001 підлягає зарахуванню до страхового стажу та має бути врахований органом Пенсійного фонду України при призначенні пенсії за віком.

Суд зазначає, що враховуючи страховий стаж зарахований органом Пенсійного фонду України (20 років 01 місяць 29 днів) та неправомірну відмову в зарахуванні періодів роботи позивача (понад 10 років страхового стажу), то загальний страховий стаж позивача є більшим за необхідний для призначення пенсії - 28 років, що в свою чергу, дає позивачу право на призначення пенсії за віком відповідно до положень Закону України "Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування".

Щодо дати, з якої позивач набув права на призначення пенсії за віком, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Враховуючи дату звернення позивача до органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії - 14.12.2021, та дату народження позивача - ІНФОРМАЦІЯ_2 , то суд дійшов висновку про те, що пенсію за віком слід призначити саме з 26.11.2021.

Підсумовуючи наведене, для ефективного захисту прав, свобод та інтересів позивача суд вважає за можливе визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо відмови ОСОБА_1 у зарахуванні до страхованого стажу періоди її роботи з 22.03.1983 по 12.04.1983, з 05.04.1988 по 14.12.1989, з 20.07.1990 по 07.02.1991, з лютого 1992 року по листопад 1992 року, з 21.04.1993 по 04.08.2001, призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування" та зобов"язанням відповідача врахувати стаж та призначити пенсію за віком з 26.11.2021

Згідно з ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Враховуючи те що, відповідачем не надано суду доказів на підтвердження правомірності своєї відмови, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та їх задоволення частково.

У силу приписів ст. 139 КАС України, сплачений позивачем судовий збір підлягає відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 6-9, 32, 77, 90, 139, 241-246, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, Житомирський окружний адміністративний суд,-

вирішив:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідн. номер НОМЕР_3 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул.О.Ольжича, 7, Житомир,10003, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо відмови ОСОБА_1 у зарахуванні до страхованого стажу періоди її роботи з 22.03.1983 по 12.04.1983, з 05.04.1988 по 14.12.1989, з 20.07.1990 по 07.02.1991, з лютого 1992 року по листопад 1992 року, з 21.04.1993 по 04.08.2001 та призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування".

Зобов"язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області зарахувати ОСОБА_1 до страхованого стажу періоди її роботи з 22.03.1983 по 12.04.1983, з 05.04.1988 по 14.12.1989, з 20.07.1990 по 07.02.1991, з лютого 1992 року по листопад 1992 року, з 21.04.1993 по 04.08.2001 та призначити пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування", з 26.11.2021

У задоволенні решти позовних вимог, - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області за на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у сумі розміром 992 (дев"ятосот дев"яносто дві) грн 40 (сорок) коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складення повного судового рішення.

Рішення складено в повному обсязі 14 вересня 2022 року.

Суддя А.В. Горовенко