Справа № 182/2595/21
Суддя: Кобеляцька-Шаховал І. О.
Дата ухвалення: 2022-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 182/2595/21
Провадження № 2-а/0182/4/2022
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

15.09.2022 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Кобеляцької-Шаховал І.О.

секретар Іванова Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до командира роти УПП в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції Бохоновської Олени Леонідівни про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до відповідача з позовом про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

В обґрунтування позову посилався на те, що, згідно постанови інспектора поліції серії ЕАН № 3953100 від 22.03.2021 року, його піддано адміністративному стягненню за ч.6 ст.121КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 850 грн (вісімсот п`ятдесят грн. 00 коп.). Зазначена постанова мотивована тим, що він 22.03.2021 року, в темну пору доби, керував автомобілем Мерседес-Бенц 311 CDI, д.н. НОМЕР_1 , в якого не освітлювався номерний знак, чим порушив підпункт «в» п.2.9 ПДР керування водієм Т/З з номерним знаком, перевернутим чи неосвітленим. Не погоджуючись з таким рішенням, він звернувся до Управління патрульної поліції в Запорізькій області зі скаргою на постанову, у відповідності до норм Кодексу України про адміністративні правопорушення. 19 квітня 2021 року він отримав рішення за поданою скаргою, яке прийняв заступник начальника УПП у м.Запоріжжі Григор`єв Сергій, згідно з яким скарга була залишена без задоволення. Відповідно до ч.2 ст.286 КАС України, позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі, зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови). Відповідно до ч.1 ст.121 КАС України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Так, ним пропущено встановлений 10-денний строк для подання позову тому, що ним обрано альтернативний спосіб захисту своїх прав подання скарги на постанову у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі). Таким чином, вважає, що має право на поновлення строку на подання цієї позовної заяви. Про це, зокрема, свідчить висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 30 січня 2018 року, справа № 210/3915/17 (http://reyestr.court.gov.ua/Review/71938853). Тобто, законодавцем чітко визначено, що для звернення до адміністративного суду з позовом щодо оскарження постанови про притягнення до адміністративної відповідальності законодавством встановлено спеціальний 10-денний строк, який обчислюється з дня вручення постанови. При цьому, слід враховувати, що пропуск цього строку не є безумовною підставою для залишення адміністративного позову без розгляду, оскільки за наявності поважних причин його пропуску такий строк може бути поновлено. Відповідно до положення п.3 ч.1 ст.288 КпАП, постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, може бути оскаржено до вищого органу (вищої посадової особи) або до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в порядку, визначеному КАС, з особливостями, встановленими цим кодексом. Зміст наведеної норми дає підстави для висновку, що законом передбачено право вибору особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, порядку оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення. При цьому, звернення позивача до вищого органу зі скаргою не є визначеним досудовим порядком вирішення спору, а альтернативним способом захисту своїх прав. Звертаючись до суду з вказаним позовом, позивач заявляв клопотання про поновлення строку звернення до суду, в якому зазначив обставини, з якими пов`язує поважність причин пропуску строку звернення до суду, а саме - подання скарги до вищого органу та отримання відповіді про результати, після якої було подано позов до суду. На підставі цього Верховний Суд скасував ухвали судів першої та апеляційної інстанцій, якими не були поновлені строки для подання позовної заяви. Враховуючи викладене, просить суд поновити строк на подання позовної заяви про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення. Крім того, вважає, що застосоване до нього постановою інспектора поліції стягнення у вигляді штрафу 850,00 грн (вісімсот п`ятдесят грн. 00 коп.) є незаконним, неправомірним та необґрунтованим з огляду на відсутність складу адміністративного правопорушення, а саме - ознак умислу або необережності (згідно ст.9 КУпАП), що мотивоване наступним: 22.03.2021 року вночі, будучи за кермом автомобіля Мерседес-Бенц CDI 312, д.н. НОМЕР_1 , він разом пасажирами прямував із м.Запоріжжя до м.Нікополь. Перед початком руху він ретельно перевірив належність роботи зовнішнього освітлення транспортного засобу, у тому числі, заднього номерного знаку, який освітлювався. Про що в договорі на перевезення свідчать відмітки про проходження технічного передрейсового обслуговування ТЗ та медичного працівника. Факт роботи освітлення заднього номеру перед початком руху також можуть підтвердити пасажири його ТЗ, двоє з яких власноруч клали свої речі в багажник автомобіля, на дверях якого і розташований номерний знак. Конструкцією транспортного засобу не передбачено повідомлення водія про непрацююче освітлення номерного знаку під час руху, тому під час руху він не міг знати про можливу несправність. Під час руху транспортного засобу неможливо спостерігати, чи працює освітлення номерного знаку чи ні, неможливо спрогнозувати дату та час, коли воно може вийти з ладу, особливо, зважаючи на жахливий стан доріг в даному напрямку. Відповідно до п.31.5 ПДР України, при виникненні будь-яких несправностей на шляху слідування, водій повинен застосувати заходи до їх усунення, а у випадку, коли рух своїм ходом неможливий чи неможливо забезпечити безпеку дорожнього руху, транспортний засіб може бути відбуксовано до місця ремонту чи стоянки. Відсутність освітлення номерного знака не є перешкодою для подальшого руху автомобіля і не загрожує безпеці дорожнього руху. Після того, як близько 01 год. 35 хв., він зупинив автомобіль на вимогу поліції в АДРЕСА_1 і дізнався від інспектора поліції ОСОБА_2 про непрацююче освітлення заднього номерного знаку, яке, вочевидь, вийшло з ладу саме в дорозі, вірогідно, через низьку якість дорожнього покриття, враховуючи неможливість його (освітлення номерного знаку) негайно відремонтувати безпосередньо у м.Запоріжжі через пізній час, він мав законний намір продовжити рух до місця стоянки у м.Нікополь, застосувавши всі необхідні заходи безпеки. Однак, не дивлячись на всі його спроби пояснити вищевказані обставини та, не зважаючи на показання свідків, інспектор поліції проігнорувала очевидну відсутність складу адміністративного порушення умислу чи необережності і, всупереч вимогам ст.9 КУпАП, склала постанову серії ЕАН № 3953100 від 22.03.2021 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у розмірі 850,00 грн (вісімсот п`ятдесят грн. 00 коп.). При цьому, навіть, не давши можливості усунути цю неполадку на місці. До того ж, в дорозі номерний знак знову почав освітлюватись. Це помітили пасажири його автомобіля ОСОБА_3 та ОСОБА_4 після наступної зупинки по дорозі, а також після прибуття у м.Нікополь та при висадці пасажирів. Зважаючи на дані обставини, наступного дня він звернувся до керуючого мережею заправок «Восток-Газ» ОСОБА_5 з проханням переглянути записи з камер відеоспостереження. Адже, попереднього дня, 21.03.2021 року, він також проїжджав в темну пору доби (о 00 год. 53 хв.) повз заправки «Восток-Газ», що знаходиться за адресою: Р73, с.Придніпровське Дніпропетровської області, де камера № 16 відеоспостереження зафіксувала той факт, що на його ТЗ освітлювався номерний знак. До того ж, згідно п.9 Постанови, до неї не додано ніяких матеріалів. Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Таким чином, за відсутності будь-яких матеріалів справи, відсутності будь-яких доказів про порушення ним ПДР, не зрозуміло, на підставі чого поліцейська встановила наявність правопорушення. На підставі викладеного, вважає, що у його діях відсутній склад правопорушення, передбачений ч.6 ст.121 КУпАП, і таким чином, провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю через відсутність складу адміністративного правопорушення, відповідно до п.1 ст.247 КУпАП. Керуючись ПДР України, статтями 159, 160, 161 КАС України, статтями 288, 293 КУпАП, просить суд позовну заяву задовольнити; Постанову серії ЕАН № 3953100 від 22.03.2021 року про накладення адміністративного стягнення за ч.6 ст.121КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 850 грн. (вісімсот п`ятдесят грн. 00 коп.) по справі про адміністративне правопорушення - визнати незаконною та скасувати; провадження по відповідній адміністративній справі закрити; судові витрати покласти на відповідача. В зв`язку з чим й звернувся до суду.

В судове засідання позивач не прибув, надав заяву про розгляд справи у свою відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі і просив суд їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не прибула, надала письмовий відзив, в якому проти задоволення позовних вимог заперечувала, посилаючись на наступне. Вимоги позивача є безпідставними, а також такими, що не підлягають задоволенню з огляду на наступне.

22.03.2021 року, знаходячись на охороні публічного порядку та контролі за безпекою дорожнього руху в Запорізькій області, командиром роти управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції нею, ОСОБА_2 було візуально виявлено транспортний засіб МЕРСЕДЕС-БЕНЦ, номерний знак НОМЕР_1 , водій якого керував транспортним засобом з неосвітленим в темну пору доби державним номерним знаком, чим порушив вимоги п.2.9 (в) Правил дорожнього руху України. Оскільки правопорушення мало місце, а, відповідно до ст.19 Конституції України, Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно ст.6 КУпАП, Органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування, громадські організації, трудові колективи розробляють і здійснюють заходи, спрямовані на запобігання адміністративним правопорушенням, виявлення й усунення причин та умов, які сприяють їх вчиненню, на виховання громадян у дусі високої свідомості і дисципліни, суворого додержання законів України. Відповідно до ст.1 Закону України "Про Національну поліцію", Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку. Згідно ст.23 Закону України "Про Національну поліцію", поліція, відповідно до покладених на неї завдань, здійснює превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень; виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення; вживає заходів, спрямованих на усунення загроз життю та здоров`ю фізичних осіб і публічній безпеці, що виникли внаслідок учинення кримінального, адміністративного правопорушення. Відповідно до ПДР України, а саме пунктів:

1.3. Учасники дорожнього руху-зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а так як бути взаємно ввічливими.

1.4. Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

1.5. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків. Особа, яка створила такі умови, зобов`язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху, повідомити підрозділ міліції, власника дороги або уповноважений ним орган.

1.9. 0соби, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.35 ЗУ "Про Національну поліцію", поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, якщо водій порушив Правила дорожнього руху, було прийнято рішення про зупинення вищевказаного транспортного засобу для з`ясування всіх обставин по справі. Згідно ч.1 п.2 ст.32 Закону України «Про Національну поліцію», були підстави для перевірки документів особи (поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчуюсь особу, та/або, документів, що підтверджують відповідне право особи, у таких випадках - якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення та керуючись п.2.4. "а" Правил дорожнього руху України в якому наголошується, що на вимогу працівника поліції водій повинен зупинитись, а також пред`явити документи, зазначені в пункті 2.1, а саме:

а) посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії;

б) реєстраційний документ на транспортний засіб;

ґ) чинний страховий поліс (страховий сертифікат "Зелена картка") про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України. Водії, які, відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільної правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтверджувальні документи (посвідчення). Відповідно до п.2.9 (в) Правил дорожнього руху України, водієві забороняється керувати транспортним засобом, не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію, в разі, якщо законом встановлена обов`язковість її проведення, а також без номерного знака або з номерним знаком, що:

- не належить цьому засобу;

- не відповідає вимогам стандартів;

- закріплений не в установленому для цього місці;

- закритий іншими предметами чи забруднений, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 м;

- неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) чи перевернутий.

Згідно п.9 Розділу 3 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі № 1395 від 07.11.2015 року, розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка. Відповідно до вимог ч.2 ст.33 КУпАП, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, в тому числі зафіксованому в автоматичному режимі. Вона, як поліцейський розглянула справу про адміністративне правопорушення, вчинене позивачем, з дотриманням всіх вимог чинного законодавства. Акцентує увагу суду на тому, що після виявлення факту порушення вимог Правил дорожнього руху України та зупинки транспортного засобу, нею було встановлено особу правопорушника, ступінь його вини; позивачу були роз`яснені його права, якими користується особа, що притягається до адміністративної відповідальності, під час розгляду справи. При розгляді справи позивача було ознайомлено з матеріалами справи. Жодних переконливих доводів своєї невинуватості позивачем на місці розгляду справи не надано. Тож, пояснення позивача, викладені ним в позовній заяві, щодо відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, є лише спробою уникнути встановленої законом відповідальності, що є неприпустимим. У позовній заяві позивач не заперечує того факту, що на момент зупинки його транспортного засобу працівниками поліції номерний знак, дійсно, не був освітлений. Таким чином, обставини, на які вказує позивач, не виключають подію інкримінованого йому правопорушення та склад такого правопорушення у його діях. Враховуючи вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.6 ст.121 КУпАП, відносно нього була винесена постанова у справі про таке правопорушення. Тому просить суд в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд приходить до наступного.

Згідно зі ст.6 Конвенції „Про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Згідно з ч.2 ст.122 КУпАП, порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз"їзду безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих

приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно до ч.1 ст.268 КУпАП, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача.

Згідно з ч.1 ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Належними доказами можуть бути також пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідків, показання технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Відповідно до ч.2 статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно з ч.1 ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", українські суди при вирішенні справ

застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі "Бочаров проти України", суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Проте, таке доведення може випливати зі співіснувавання достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів.

У своєму рішенні від 10 лютого 1995 року у справі "Алене де Рібермон проти Франції" Європейський Суд з прав людини зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

Згідно з правовим висновком Верховного Суду України, викладеного у постанові від 11 жовтня 2016 року по справі N2816/4340/14, визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі й обов`язок суб`єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень.

Відповідно до Рішення Європейського суду з прав людини від 09.12.1994 року по справі «Руїз Торіха проти Іспанії», згідно з установленою практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтованості рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Згідно з ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема, з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи цілям, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь в процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Як встановлено в судовому засіданні, 22.03.2021 року відносно позивача ОСОБА_1 командиром роти УПП в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції Бохоновською Оленою Леонідівною складена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАН № 3953100, в якій вказано, що ОСОБА_1 22.03.2021 року, близько 01 год. 35 хв., рухався на своєму транспортному засобі - автобусі Мерседес Бенц, д.н. НОМЕР_1 в м.Запоріжжя по вул.Перемоги, керуючи ТЗ з неосвітленим номерним знаком, чим порушив п.2.9.в. ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.6 ст.121. 22.03.2021 року інспектором було винесено постанову про накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 850 гривень (а.с.10).

Однак, жодними доказами вина позивача відповідачем по справі не доведена, докази вчинення позивачем адміністративного правопорушення до постанови не надані. Хоча, в постанові про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі, є графа «до постанови додаються», в якій відповідачем по справі нічого не зазначено на підтвердження факту вчинення позивачем правопорушення, за яке його було притягнуто до адміністративної відповідальності.

Згідно з п.10 розділу III Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1395 від 07.11.2015 року та зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 10.11.2015 року за № 1408/27853, поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14 „Про практику застосування «судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні порушення на транспорті», зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 та 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався порушник чи встановлених останнім доводів.

Не додано жодних доказів на підтвердження правопорушення, вчиненого позивачем, й до відзиву, який було надіслано до суду відповідачем.

За таких обставин суд не вбачає в діях позивача ознак правопорушення, за яке 22.03.2021 року, о 01 год. 59 хв. на нього було складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАН № 3953100, командиром роти УПП в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції Бохоновською Оленолю Леонідівною, і вважає за необхідне вищевказану постанову скасувати.

Керуючись ст.6-15, 72-77, 79-80, 241-246, 295, п.10,15.5 Перехідних положень КАСУ, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Скасувати Постанову серії ЕАН № 3953100 від 22.03.2021 року по справі про адміністративне правопорушення про накладення адміністративного стягнення за ч.6 ст.121 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 850 грн. 00 коп. на ОСОБА_1 .

Провадження по справі закрити.

В задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Дніпровського апеляційного адміністративного суду Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Суддя: І. О. Кобеляцька-Шаховал