Справа № 120/3298/22
Суддя: Чернюк Алла Юріївна
Дата ухвалення: 2022-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

15 вересня 2022 р. Справа № 120/3298/22

Вінницький окружний адміністративний суд у складі судді Чернюк Алли Юріївни, розглянувши у письмовому проваджені в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Головного управління Держпродспоживслужби у Вінницькій області до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення штрафу,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Головного управління Держспоживслужби у Вінницькій області до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення штрафних санкцій у розмірі 5083,00 грн. на підставі рішення №072 від 08.12.2021 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 24.11.2021 року спеціалістом Головного управління Держспоживслужби у Вінницькій області виявлено порушення рекламного законодавства фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 , а саме: на вітрині магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (рекламному об`єкті) за адресою: АДРЕСА_1 виявлено розміщення реклами алкогольних напоїв та тютюнових виробів, що є порушенням вимог ч. 1, ч. 2 ст. 22 Закону України «Про рекламу», ч.2 «Порядку накладення штрафів з порушення законодавства про рекламу», затвердженого постановою КМУ від 26.05.2004 р. №693.

Відповідно до пункту 18 Порядку за результатами розгляду складеного протоколу, 22 грудня 2021 року прийнято рішення №068 про накладення на відповідача штрафу у сумі 5083,00 грн. (п`ять тисяч вісімдесят три гривень, 00 коп.) за порушення законодавства про рекламу, розповсюдження реклами, забороненої законом, та неможливість встановлення вартості розповсюдженої реклами, яке надіслано відповідачу за місцезнаходженням та за місцем здійснення підприємницької діяльності.

Станом на день подання даного позову, штраф добровільно відповідачем не сплачено, рішення №068 про накладення штрафу у сумі 5083.00 грн. до суду не оскаржено, а тому позивач вважає, що існують всі підстави для стягнення вищезазначеного штрафу в судовому порядку.

Ухвалою суду від 13.04.2022 року адміністративний позов було прийнято до розгляду, у справі відкрито спрощене позовне провадження без виклику (повідомлення) сторін за наявними у справі матеріалами в порядку ч. 5 ст. 262 КАС України. Відповідачу запропоновано в 15-денний строк з дня отримання ухвали надати відзив на адміністративний позов.

У встановлений строк на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач, заперечуючи щодо задоволення позовних вимог, посилається на порушення позивачем вимог Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», а саме, проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю) за відсутності відповідача або його уповноваженого представника. На переконання відповідача, вчинення відповідних процесуальних порушень свідчать про наявність підстав для відмови в задоволенні позовних вимог. При цьому, відповідач просить розподілити суму заборгованості на 1 рік, у випадку задоволення позовних вимог.

01.07.2022 року засобами поштового зв`язку від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій він просить відхилити аргументи, наведені відповідачем у відзиві та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

18.07.2022 року до суду надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких представник відповідача, посилаючись на постанову Верховного суду від 23.09.2021 року у справі №826/24133/15, просить відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши наявні у ній докази в їх сукупності встановив наступне.

Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ФОП ОСОБА_1 з 12.05.2021 року зареєстрований як фізична особа-підприємець (РНОКПП НОМЕР_1 ).

24.11.2021 року спеціалістом Головного управління Держспоживслужби у Вінницькій області виявлено порушення рекламного законодавства фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 , а саме: на вітрині магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (рекламному об`єкті) за адресою: АДРЕСА_1 виявлено розміщення реклами алкогольних напоїв та тютюнових виробів, що є порушенням вимог ч. 1, ч. 2 ст. 22 Закону України «Про рекламу», ч.2 «Порядку накладення штрафів з порушення законодавства про рекламу», затвердженого постановою КМУ від 26.05.2004 р. №693.

На виконання вимог п. 9 Порядку посадовими особами Держпродспоживслужби у Вінницькій області складено протокол про порушення законодавства про рекламу № 72 від 24 листопада 2021 року та направлено на адресу відповідача вимогу (вих. 02-07/2819 від 24.11.2021) про зобов`язання в термін до 08 грудня 2021 року надати до Головного управління Держпродспоживслужби у Вінницькій області поштою або на електронну адресу: наступні документи: витяг з ЄДРПОУ суб`єкта господарювання, на підставі якого здійснюється господарська діяльність; копію договору (дозволу на/про розміщення об`єкту зовнішньої (внутрішньої) реклами; копію ліцензії, яка засвідчує право на провадження виду діяльності (у випадку, якщо вид діяльності підлягає ліцензуванню); копії сертифікатів відповідності на продукцію, яка реалізується та/або рекламується (у випадку, якщо продукція підлягає обов`язковій сертифікації в Україні); інформацію про замовника реклами про загальну вартість розповсюдженої реклами (накладні, рахунки, акти виконаних робіт та інше) без урахування сум внесених (нарахованих) податків, зборів (обов`язкових платежів), які встановлені Податковим кодексом України.

Представником відповідача надіслано відповідь на вимогу (№07/12 від 07.12.2021), в обґрунтування якої вказано про необхідність при здійснені контролю у сфері рекламного законодавства дотримуватись вимог Закон України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», що уповноваженими особами позивача, на думку відповідача, зроблено не було. Окрім того, до вищезазначеної відповіді на вимогу додано фотографію вітрини магазину, на якій реклама алкогольних напоїв та тютюнових виробів вже відсутня.

Вважаючи, що відповідачем не виконано відповідну вимогу в частині надання необхідних документів щодо вартості розповсюдженої реклами, позивачем надіслано повторну вимогу ( вих. № 02-7/3104 від 08.12.2021) та повідомлено відповідача про час і місце розгляду справи, яку призначено на 22.12.2021 року.

На електронну адресу позивача від відповідача отримано відповідь, що реклама алкогольних напоїв та тютюнових виробів на вітрині магазину «Живе пиво» відсутня, та повідомлено, що у відповідача відсутня можливість прибути на розгляд справи на визначену дату.

Відповідно до пункту 18 Порядку за результатами розгляду складеного протоколу, 22 грудня 2021 року прийнято рішення №068 про накладення на відповідача штрафу у сумі 5083,00 грн. (п`ять тисяч вісімдесят три гривень, 00 коп.) за порушення законодавства про рекламу, розповсюдження реклами, забороненої законом, та неможливість встановлення вартості розповсюдженої реклами, яке надіслано відповідачу за місцезнаходженням та за місцем здійснення підприємницької діяльності.

Станом на день подання даного позову, штраф добровільно відповідачем не сплачено, рішення №068 про накладення штрафу у сумі 5083.00 грн. до суду не оскаржено, що стало підставою звернення до суду з даним позовом.

Дослідивши адміністративний позов та інші письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному і об`єктивному дослідженні, проаналізувавши положення чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, суд доходить наступних висновків.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові та організаційні засади здійснення державного ринкового нагляду і контролю нехарчової продукції встановлені Законом України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» від 02 грудня 2010 року №2735-VI (далі - Закон №2735-ІV).

У ст. 1, ч. 3, 7 ст. 4, ч. 1 ст. 5, ч. 1 ст. 6, ч. 1, 2, 6 ст. 7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» №877-V від 05.04.2007 року визначено, що державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.

Здійснення державного нагляду (контролю) відбувається у вигляді планових та позапланових заходів.

Для здійснення планового або позапланового заходу орган державного нагляду (контролю) видає наказ, який має містити найменування суб`єкта господарювання, щодо якого буде здійснюватися захід, та предмет перевірки. На підставі наказу оформляється посвідчення (направлення) на проведення заходу, яке підписується керівником або заступником керівника органу державного нагляду (контролю) (із зазначенням прізвища, ім`я та по батькові) і засвідчується печаткою.

За результатами здійснення планового або позапланового заходу посадова особа органу державного нагляду (контролю), у разі виявлення порушень вимог законодавства, складає акт.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про рекламу» №270/96-ВР від 03.07.1996 року зовнішня реклама - реклама, що розміщується на спеціальних тимчасових і стаціонарних конструкціях - рекламоносіях, розташованих на відкритій місцевості, а також на зовнішніх поверхнях будинків, споруд, на елементах вуличного обладнання, над проїжджою частиною вулиць і доріг.

Згідно з ч. 7 ст. 8 Закону №270/96-ВР розміщення інформації про виробника товару та/або товар у місцях, де цей товар реалізується чи надається споживачеві, у тому числі на елементах обладнання та/або оформлення місць торгівлі, а також безпосередньо на самому товарі та/або його упаковці, не вважається рекламою.

Частиною 2 статті 22 Закону №270/96-ВР передбачено, що реклама алкогольних напоїв, реклама знаків для товарів і послуг, інших об`єктів права інтелектуальної власності, під якими випускаються алкогольні напої, забороняється: на радіо та телебаченні з 6 до 23 години; на перших і останніх сторінках газет, на обкладинках журналів та інших видань, в усіх виданнях для дітей та юнацтва, на сторінках для дітей та юнацтва усіх друкованих видань; в усіх друкованих засобах масової інформації (крім спеціалізованих видань); засобами внутрішньої реклами; за допомогою заходів рекламного характеру (крім спеціальних виставкових заходів алкогольних напоїв); на зовнішніх та внутрішніх поверхнях транспортних засобів загального користування та метрополітену; засобами зовнішньої реклами.

Згідно з ч.1 ст.26 Закону №270/96-ВР контроль за дотриманням законодавства України про рекламу здійснюють у межах своїх повноважень: центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів - щодо захисту прав споживачів реклами.

Відповідно до п.п. 1, 9, 10, 11 Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про рекламу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.05.2004 року №693, він регулює питання накладення уповноваженими особами Держспоживінспекції та її територіальних органів в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі (далі - територіальні органи) штрафів на рекламодавців, виробників і розповсюджувачів реклами за порушення законодавства про рекламу

Підставою для розгляду справи про порушення законодавства про рекламу є відповідний протокол, складений уповноваженою посадовою особою Антимонопольного комітету, Національної ради з питань телебачення і радіомовлення, Мінфіну, НКЦПФР або Держспоживінспекції та її територіальних органів.

Протокол про порушення законодавства про рекламу подається Держспоживінспекції або її територіальним органам за місцем вчинення порушення.

Протокол розглядається у місячний строк.

За наявності ознак порушення законодавства про рекламу приймається рішення про початок розгляду справи.

Відповідно до статті 44 Закону «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» від 02.12.2010 року №2735-VI відповідальність за порушення інших вимог цього Закону визначається згідно з законом.

Справи про накладення штрафів за порушення, визначені цією статтею, розглядаються керівниками органів ринкового нагляду або заступниками таких керівників у межах їх компетенції.

Суми штрафів, що накладаються органами ринкового нагляду, перераховуються до Державного бюджету України.

Про вчинення порушень, зазначених у цій статті, посадовими особами органів ринкового нагляду, що виявили правопорушення, складається протокол який разом із поясненнями керівника, іншої відповідальної посадової особи та документами, що стосуються справи, передається посадовим особам, уповноваженим розглядати такі справи.

Керівник чи заступник керівника органу ринкового нагляду розглядає справу протягом 15 днів з дня отримання відповідних документів.

Рішення керівника чи заступника керівника органу ринкового нагляду про накладення штрафу оформляється постановою.

Суб`єкт господарювання має сплатити штраф у п`ятнадцятиденний строк з дня отримання постанови про його накладення.

Відповідно до п. 20 Порядку №693 сума штрафів за порушення законодавства про рекламу сплачується добровільно або стягується в судовому порядку відповідно до законодавства.

Системний аналіз викладених правових норм надає підстави стверджувати, що законодавством, чинним на момент виникнення спірних правовідносин у цій справі, регламентовано повноваження органів Держспоживінспекції здійснювати контроль за дотриманням суб`єктами господарювання законодавства про рекламу та застосовувати до них штрафні санкції у разі виявлення відповідних порушень, зокрема у вигляді рекламування алкогольних напоїв, знаків для товарів і послуг, інших об`єктів права інтелектуальної власності, під якими випускаються алкогольні напої, поза місцем торгівлі ними у розумінні ст. 1 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» від 19.12.1995 року №481/95-ВР.

Також суд зауважує, що на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 16.12.2015 року №1092 «Про утворення територіальних органів Державної служби з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів», Держспоживінспекція України перебуває в стані реорганізації шляхом приєднання до новоутвореної Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів, у тому числі Інспекція з питань захисту прав споживачів у Вінницькій області була реорганізована шляхом приєднання до Головного управління у Вінницькій Держпродспоживслужби у Вінницькій області.

З матеріалів справи судом встановлено, що відповідач повідомлявся про розгляд справи про порушення законодавства про рекламу та був зобов`язаний надати, зокрема, інформацію про вартість розповсюдженої реклами, однак відповідачем інформація про вартість розповсюдженої реклами не надавалася, участь в розгляді справи не приймалась.

Отже обов`язок щодо повідомлення відповідача у письмовому порядку про розгляд справи про порушення законодавства про рекламу позивачем дотримано.

Як зазначалося судом, згідно з вимогами пунктів 19, 20 Порядку №693 рішення у справі може бути оскаржено в установленому порядку, сума штрафів за порушення законодавства про рекламу сплачується добровільно або стягується в судовому порядку відповідно до законодавства.

Рішенням від 22 грудня 2021 року № 068 до відповідача застосовано штрафні санкції у розмірі 5083,00 грн.

Судом встановлено та іншого сторонами не доказано, що відповідач не скористався правом на оскарження рішення про накладення штрафу за порушення законодавства про рекламу у судовому порядку, відповідно мав добровільно сплатити такий штраф у 15-денний термін після отримання вищевказаного рішення, у зв`язку з чим внаслідок несплати штрафу у добровільному порядку у позивача виникло право стягнення суми штрафу за цими рішеннями у судовому порядку.

Відтак, станом на сьогодні вищезазначене рішення є чинними.

Оскільки на час розгляду справи рішення Головного управління Держпродспоживслужби у Вінницькій області від 22 грудня 2021 року № 068 про накладення штрафу за порушення законодавства про рекламу відповідачем не оскаржене, штрафна санкція у розмірі 5083,00 грн відповідачем самостійно до Державного бюджету України не сплачена, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими.

Відповідно до статті 242 КАС України, адміністративний суд при розгляді справи, виборі та застосуванні норм права враховує практику Верховного Суду.

Так, Верховний Суд неодноразово наголошував, що у справах за позовами про стягнення несплачених адміністративно-господарських санкцій не може надаватися оцінка законності постановам про їх застосування, оскільки це виходить за межі предмету доказування та повинно вирішуватися у справі щодо їх оскарження.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 18.09.2018 у справі № 2а-1465/10/0470, суд дійшов висновку, що предметом доказування є обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги чи заперечення або які мають інше значення для вирішення справи та які належить встановити при ухваленні судового рішення у справі.

Вимогою заявленого позову є стягнення суми санкцій, предметом доказування у даній справі є обставини, які свідчать про наявність підстав, з якими закон пов`язує можливість стягнення такої суми в судовому порядку, встановлення факту її сплати в добровільному порядку або встановлення відсутності такого факту, тощо.

При цьому питання правомірності застосованих контролюючим органом санкцій не охоплюється предметом доказування даного позову, оскільки рішення суб`єкта владних повноважень, згідно з яким відповідні санкції застосовано, не є предметом позову у справі, а отже суд не має процесуальних повноважень у межах розгляду даної справи здійснювати їх правовий аналіз.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 13 лютого 2018 року по справі № 826/18379/14 та постанові від 18.06.2018 по справі №805/3284/17-а.

З огляду на зазначене, суд не приймає до уваги доводи відповідача щодо порушення позивачем вимог Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності».

Разом з тим, не заслуговують на увагу суду посилання представника відповідача на постанову Верховного суду від 23.09.2021 року у справі №826/24133/15, оскільки в рамках вказаної справи судом надавалася оцінка рішенням про накладення штрафу за порушення законодавства про рекламу, тоді як в даному випадку предметом позову є стягнення на підставі рішення, яке є чинним та не є предметом оскарження.

Враховуючи встановлені судом обставини у справі та досліджені докази, приймаючи до уваги те, що предметом позову є стягнення на підставі рішення, яке є чинним та не є предметом оскарження та те, що накладений чинним рішенням на відповідача штраф у добровільному порядку та законодавчо визначені строки не сплачений, доказів на спростування зазначеного не надано, позовні вимоги Головного управління Держпродспоживслужби у Вінницькій області про стягнення штрафу у розмірі 5083,00 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Визначаючись щодо прохання відповідача розподілити суму заборгованості на один рік, суд вважає за необхідне звернути увагу, що відповідно до частини першої статті 378 КАС України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.

Тобто питання про розстрочення виконання судового рішення може бути розглянуто судом на стадії його виконання, у зв`язку із чим дане клопотання є передчасним, а тому задоволенню не підлягає.

Відповідно до частини другої статті 139 КАС України, при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Оскільки витрати пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз - відсутні, з врахуванням положень частини другої статті 139 КАС України, судові витрати з відповідача не стягуються.

Керуючись статтями 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 ) до державного бюджету суму штрафу у розмірі 5083,00 грн. (п`ять тисяч вісімдесят три гривні).

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: Головне управління Держпродспоживслужби у Вінницькій області (, адреса: вул. Максимовича, 19, м. Вінниця, Вінницька область, 21036);

Відповідач: Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 ).

Суддя Чернюк Алла Юріївна