Справа № 360/5936/21
Суддя: О.В. Захарова
Дата ухвалення: 2022-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху після відкриття

14 вересня 2022 року Справа № 360/5936/21

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Захарова О.В., розглянувши в порядку письмового провадження справу № 360/5936/21 за позовом ОСОБА_1 до Лозно-Олександрівської селищної ради про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

18 жовтня 2021 року до Луганського окружного адміністративного суду ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) до Лозно-Олександрівської селищної ради (далі відповідач), в якому позивач просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення від 10 грудня 2020 року № 1/10 прийняте на Другому засіданні Першої сесії Восьмого скликання Лозно-Олександрівської селищної ради Білокуракинського району Луганської області «Про початок реорганізації Привільської сільської ради Троїцького району Луганської області шляхом приєднання до Лозно-Олександрівської селищної ради».

Ухвалою від 15 листопада 2021 року прийняти позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Вирішено справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Задоволено клопотання позивача про поновлення пропущеного строку звернення до суду. Визнано поважними причини пропуску строку звернення ОСОБА_1 до адміністративного суду з позовом до Лозно-Олександрівської селищної ради про визнання протиправним та скасування рішення.

Ухвалою суду від 12.01.2022 адміністративний позов ОСОБА_1 до Лозно-Олександрівської селищної ради про визнання протиправним та скасування рішення залишено без розгляду.

Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 18 серпня 2022 року скасовано ухвалу Луганського окружного адміністративного суду від 12 січня 2022 року та направлено адміністративну справу № 360/5936/21 до суду першої інстанції для продовження розгляду справи.

Ухвалою суду від 14 вересня 2022 року прийнято справу до провадження, вирішено справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Дослідженням матеріалів справи встановлено, що позовна заява не відповідає вимогам, викладеним у статтях 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

В позовній заяві позивачем було заявлено клопотання про поновлення строку звернення до суду за захистом своїх прав.

В обґрунтування позивачем зазначено, що в 2020 році позивач в зв`язку з необхідністю по роботі, тимчасово виїхав за межи України та проживав за межами і України і Привільської ОТГ. Повернувшись в вересні 2021 року до с. Привілля позивач пішов до Привільської сільської ради, де з`ясував, що вона лише 05 серпня 2021 року припинила своє існування та була приєднана до Лозно-Олександрівської об`єднаної територіальної громади. Підставою цього стало в тому числі рішення від 10 грудня 2020 року № 1/10 прийняте на Другому засіданні Першої сесії Восьмого скликання Лозно-Олександрівської селищної ради Білокуракинського району Луганської області «Про початок реорганізації Привільської сільської ради Троїцького району Луганської області шляхом приєднання до Лозно-Олександрівської селищної ради»

Позивач зазначив, що про існування спірного рішення зміг дізнатися тільки в серпні 2021 року. Також зазначив, що така тривала відсутність та необізнаність були також пов`язані з запровадженням карантинних заходів на території України та інших держав.

Просив визнати причини пропуску строку для звернення до суду за захистом прав та законних інтересів поважними та поновити даний строк.

Розглянувши клопотання позивача про поновлення строку звернення до суду, суд в ухвалі від 22 жовтня 2021 року визнав підстави, зазначені в клопотанні неповажними, позовну заяву залишив без руху, запропонував позивачу протягом 10 (десяти) календарних днів з дати отримання даної ухвали усунути недоліки позовної заяви шляхом надання суду: належним чином засвідчених копій першої-третьої сторінок паспорту та сторінки з інформацією про зареєстроване місце проживання; обґрунтованого клопотання про поновлення строку на звернення до адміністративного суду разом з відповідними належними доказами

08 листопада 2021 року від позивача на виконання вимог ухвали суду від 22.10.2021 надійшло клопотання про поновлення строку звернення до суду, в обґрунтування якого зазначено, що в 2020 році позивач у зв`язку з необхідністю по роботі та особистим життям, тимчасово виїхав з місця реєстрації та проживав за межами Привільської ОТГ.

Позивач зазначив, що документально підтвердити цього не може, але до вересня 2021 року дійсно не мешкав у Привіллі та не приїзжав за місцем реєстрації.

Повернувшись в вересні 2021 року до с. Привілля позивач пішов до Привільської сільської Ради, де з`ясував, що вона лише 05 серпня 2021 року припинила своє існування та була приєднана до Лозно-Олександрівської об`єднаної територіальної громади, згідно реєстру юридичних осіб - 05.08.2021 Привільська сільска рада припинила своє існування, дата та номер запису про державну реєстрацію припинення юридичної особи, підстава для його внесення - дата запису: 05.08.2021, номер запису: 020000015,

Підставою цього стало в тому числі рішення від 10 грудня 2020 року № 1/10 прийняте на другому засіданні першої сесії восьмого скликання Лозно-Олександрівської селищної ради Білокуракинського району Луганської області «Про початок реорганізації Привільської сільської ради Троїцького району Луганської області шляхом приєднання до Лозно-Олександрівської селищної ради».

Позивач зазначає, що про існування спірного рішення зміг дізнатися тільки в серпні 2021 року.

Також позивач зазначив, що рішення, що оскаржується було оприлюднено лише в одному місті - на сайті Лозно-Олександрівської територіальної громади, але він був членом Привільської сільської об`єднаної територіальної громади, та в зв`язку з чим «виявляв належну зацікавленість» саме сайтом Привільської громади. При цьому позивач зазначає, що на сайті Привільської територіальної громади ніколи не розміщувалось рішення яке він оскаржує.

Позивач зазначив, що Привільська територіальна громада с самого початку була включена до перспективного плану формування території громад Луганської області як спроможна громада, до цього неодноразово оприлюднювалися проекти майбутніх районів в Україні, відповідно до яких на Луганщині, за проектом, Привільська сільська об`єднана територіальна громада залишалася, та не мала увійти до складу інших громад, тому віня не повинен був цікавитися усіма сайтами громад Луганської області та саме сайтом Лозно-Олександрівської територіальною громадою району.

Позивач вказує, що інформацію стосовно того, що не було взагалі проведення громадських обговорень він не міг узнати ні з яких офіційних сайтів. Ця інформація стала йому відома вже після повернення від усіх мешканців громади та старости.

На думку позивача, навіть якби він дізнався про існування зазначеного рішення раніше, то про те, що воно прийнято не законно, без правових підстав, без проведення будь-яких громадських обговорень, він дізнався б лише у вересні місяці 2021 року, після повернення. Зазначене, на думку позивача, важливо, тому що саме факт здійснення об`єднання саме без процедури проведення громадських обговорень і є підставою для його оскарження.

Просив визнати причини пропуску строку для звернення до суду за захистом прав та законних інтересів поважними та поновити даний строк, надавши позивачу можливість реалізувати право звернення до суду.

Ухвалою від 15.11.2021 відкрито провадження у справі, задоволено клопотання позивача про поновлення пропущеного строку звернення до суду, визнано поважними причини пропуску строку звернення ОСОБА_1 до адміністративного суду з позовом до Лозно-Олександрівської селищної ради про визнання протиправним та скасування рішення.

Перевіривши фактичні обставини справи, суд вважає, що в ухвалі від 15 листопада 2021 року ним передчасно зроблено висновок про те, що за результатами розгляду клопотання позивача причини пропуску строку звернення ОСОБА_1 до адміністративного суду з позовом до Лозно-Олександрівської селищної ради про визнання протиправним та скасування рішення визнані поважними.

Згідно з частиною першою статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (частина друга статті 122 КАС України).

Згідно з частинами першою та другою статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Суд наголошує на тому, що встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених КАС України, певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою соціальних спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Рішенням Конституційного Суду України від 13.12.2011 № 17-рп/2011 визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Згідно зі статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику ЄСПЛ як джерело права.

ЄСПЛ у пунктах 37 та 38 рішення від 18 листопада 2010 року у справі «Мушта проти України» нагадав, що право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Однак такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету, і має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями. Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. Водночас такі норми або їх застосування мають відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби.

У рішенні від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» ЄСПЛ указав, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією з таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні в часі, ні в підставах для поновлення строків (пункт 41).

Отже, за практикою ЄСПЛ застосування судами наслідків пропущення строків звернення до суду не є порушенням права на доступ до суду.

Порівняльний аналіз словоформ «дізналася» та «повинна була дізнатися» дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх прав. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

У численній практиці Верховного Суду, в тому числі у постановах від 13 лютого 2018 року у справі № 308/12874/16-а, від 14 лютого 2019 року у справі № 805/3881/18-а від 01 грудня 2020 року у справі № 807/658/18, від 05 березня 2021 року у справі № 140/1738/19, Верховним Судом викладені висновки про те, що «поважними причинами пропуску строку звернення до суду визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звертається до суду та пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Також Верховним Судом неодноразово, зокрема у постановах від 11 липня 2019 року у справі № 0940/1181/18, від 31 жовтня 2019 року у справі № 823/1915/18, від 22 січня 2020 року у справі № 826/4464/17, від 16 липня 2020 року у справі № 487/3042/16-а, була висловлена позиція, згідно з якою пропуск відповідного строку на звернення до суду через необізнаність щодо прийнятих актів законодавства або байдужість до своїх прав чи небажання скористатися цим правом не є поважними причинами пропуску строку та, відповідно, підставою для поновлення строку звернення до суду з адміністративним позовом.

Отже, поновленню підлягають лише такі встановлені законом процесуальні строки, які порушені з поважних причин. В свою чергу поважною може бути визнано причину, яка носить об`єктивний характер, та не залежала від волевиявлення особи.

В обґрунтування клопотання позивач зазначив, що в 2020 році виїхав з місця реєстрації та проживав за межами Привільської ОТГ до вересня 2021 року, тому не міг знати про прийняття рішення від 10 грудня 2020 року № 1/10 «Про початок реорганізації Привільської сільської ради Троїцького району Луганської області шляхом приєднання до Лозно-Олександрівської селищної ради».

При цьому на підтвердження зазначених обставин позивач не надав жодного доказу.

Крім того, інформація про реорганізацію Привільської сільської ради Троїцького району Луганської області розміщувалась в засобах масової інформації, мережі Інтернет, відповідно зазначена інформація є загальновідомою.

Тож заявляючи клопотання про визнання поважними причини пропуску строку звернення до суду та поновлення строку звернення до суду позивач не надав доказів поважності причин пропуску цього строку, доказів наявності обставин, які були об`єктивно непереборними, не залежали від волевиявлення позивача та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного звернення до суду з цим позовом.

Таким чином суд вважає, що позивач пропустив строк звернення до суду, тоді як поважних причин пропуску строку судом не встановлено.

З урахуванням викладеного, підстави, зазначені позивачем в клопотанні про поновлення строку звернення до суду від 22.10.2021 визнаються судом неповажними.

Таким чином, позивачу слід звернутися до суду із заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду, вказавши інші підстави для поновлення строку.

Відповідно до частини тринадцятої статті 171 КАС України суддя, встановивши після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 160, 161 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали.

Зважаючи на вищевикладене, суд вважає за необхідне позовну заяву залишити без руху, з встановленням позивачу строку для усунення вказаних недоліків.

Керуючись статтями 123, 160, 161, 171, 241, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 залишити без руху.

Запропонувати позивачу протягом 5 календарних днів з дати отримання даної ухвали усунути недоліки позовної заяви шляхом надання суду через підсистему (модуль) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи «Електронний суд» або в електронній формі на офіційну електронну адресу суду зі скріпленням електронним підписом учасника справи:

- обґрунтованого клопотання про поновлення строку на звернення до адміністративного суду з даним позовом разом із документальним підтвердженням наявності поважних причин пропуску строку.

У разі ненадання вищевказаних документів позовна заява буде вважатися неподаною і підлягатиме поверненню.

Копію даної ухвали невідкладно надіслати позивачу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не може бути оскаржена.

СуддяО.В. Захарова