Справа № 620/843/22
Суддя: Оксененко Олег Миколайович
Дата ухвалення: 2022-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/843/22 Суддя (судді) першої інстанції: Падій В.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2022 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Оксененка О.М.,

суддів: Лічевецького І.О.,

Мельничука В.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 18 травня 2022 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Чернігівського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, в якому просив:

- визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, викладене у листі від 31.12.2021 №2500-0303-8/68624, щодо не призначення ОСОБА_1 пенсії за віком за Списком №2 згідно статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області призначити та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком за Списком №2 згідно статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з 02.03.2021, з включенням для розрахунку пенсії заробітної плати згідно довідок, виданих Пенсійним фондом Російської Федерації, від 12.05.2021 №212 та від 12.05.2021 №213.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідачем в порушення норм чинного законодавства України не було призначено пенсію за віком за Списком №2 згідно статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 18 травня 2022 року позовні вимоги задоволено частково.

Визнано протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, викладене у листі від 31.12.2021 №2500-0303-8/68624, щодо не призначення ОСОБА_1 пенсії за віком за Списком №2 згідно статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області призначити та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком за Списком №2 згідно статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з 02.03.2021. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане судове рішення та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що згідно наданих документів та індивідуальних відомостей про застраховану особу, загальний страховий стаж позивача на дату звернення складає 22 роки 11 місяців, у тому числі стаж роботи за Списком №2 - 7 років 2 місяці 19 днів, що є недостанім для призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Апелянт звертає увагу на те, що до пільгового стажу роботи не були зараховані періоди роботи з 02.08.1995 по 30.12.1998, з 01.01.2002 по 22.05.2002, з 01.01.2007 по 31.12.2007, з 01.01.2008 по 24.11.2008 так як відсутня інформація щодо атестації робочих місць за умовами праці та інформація про сплату страхових внесків.

Крім того, апелянт вказує, що до страхового стажу правомірно не зараховані пеіроди роботи з 01.01.2004 по 31.12.2006, з 01.01.2007 по 31.12.2007, з 05.02.2011 по 12.06.2014, з 14.07.2014 по 08.04.2015, з 09.04.2015 по 08.03.2016, з 19.03.2016 по 12.02.2017, оскільки відсутні нарахування заробітної плати та сплата страховних внесків до Пенсійного фонду Російської Федерації.

Згідно п.3 частини першої ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) також у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 у відповідності до даних трудової книжки серії НОМЕР_1 , працював:

- з 02.08.1983 по 15.05.1984 в Прилуцькому ПО «Протипожежне обладнання» ім. ХХVI з`їзду КПРС на посаді слюсаря;

- з 25.05.1984 по 11.05.1986 служба в рядах Радянської армії;

- з 28.07.1986 по 10.10.1986 в Прилуцькому ПО «Протипожежне обладнання» ім. ХХVI з`їзду КПРС на посаді слюсаря;

- з 31.10.1986 по 14.01.1991 в Управлінні по підвищенні нафтовіддачі пластів і капітального ремонту свердловин НГДУ «Самотролнафта» на посаді помічника бурильника;

- з 01.02.1991 по 28.02.1991 у нафтогазовидобувному управлінні «Вар`єланафта» на посаді оператора 4 розряду;

- з 01.03.1991 по 18.04.1994 в місті Радужний П/О «Вар`єганнафтогаз» на посаді оператора 4 розряду;

- з 13.10.1994 по 01.08.1995 в місті Нижньовартівськ Ханти-Мантійського округу, філіалу спільного підприємства «Сибнафта» на посаді бурильника;

- з 02.08.1995 по 30.12.1998 в АТВТ «Нижньовартівськнафтогаз» на посаді помічника бурильника;

- з 31.12.1998 по 31.12.2001 у ЗАТ «Самотролське управління підвищення нафтовіддачі пластів та капітального ремонту свердловин» на посаді помічника бурильника;

- з 01.01.2002 по 22.05.2002 у ЗАТ «Нижньовартовський капітальний ремонт свердловин» на посаді помічника бурильника;

- з 26.02.2003 по 31.12.2006 у ТОВ «Вар`єган-Ремонт» на посаді бурильника;

- з 01.01.2007 по 31.12.2007 у ТОВ «Руссінтеграл «Вар`єган-Ремонт» на посаді бурильника;

- з 01.01.2008 по 09.02.2009 в ЗАТ «Геофізична компанія «Геолід» на посаді старшого оператора по дослідженню свердловин;

- з 26.01.2009 по 28.10.2009 в Ніжинській нафторозвідувальній експедиції по випробуванню свердловин ДП «Чернігівнафтогазгеологія» на посаді помічника бурильщика;

- з 27.10.2009 по 27.12.2009 в ТОВ «ЗП «Пожспецмаш» на посаді слюсаря;

- з 25.02.2010 по 18.11.2010 призначена виплата допомоги по безробіттю;

- з 19.11.2010 по 04.01.2011 в ТОВ «ЗП «Пожспецмаш» на посаді слюсаря;

- з 05.02.2011 по 12.06.2014 у ТОВ Сервісна компанія «Меридіан» (01.04.2013 реорганізована в ТОВ «Компанія по ремонту свердловин «Євразія», запис у трудовій книжці № 46) на посаді помічника бурильника;

- з 14.07.2014 по 08.04.2015 у ТОВ «Компанія по ремонту свердловин «Євразія» на посаді помічника бурильника;

- з 09.04.2015 по 08.03.2016 у ТОВ «Компанія по ремонту свердловин «Євразія» на посаді помічника бурильника;

- з 19.03.2016 по 12.02.2017 у ТОВ «Компанія по ремонту свердловин «Євразія» на посаді помічника бурильника.

У свою чергу, 12.05.2021 позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Однак, 17.05.2021 відповідачем прийнято рішення №, яким позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.

Оскільки на думку позивача, пенсійним фондом протиправно не було зараховано усі періоди його роботи в трудовий стаж, тому звернувся до суду за захистом своїх прав.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 30.06.2021, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05.11.2021 у справі №620/5443/21 позовні вимоги задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області від 17.05.2021 № . Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області зарахувати ОСОБА_1 до розрахунку стажу роботи із застосуванням пільгового коефіцієнту - один рік за один рік і шість місяців періоди роботи: з 31.10.1986 по 14.01.1991 в Управлінні по підвищенні нафтовіддачі пластів і капітального ремонту свердловин НГДУ «Самотролнафта»; з 01.02.1991 по 28.02.1991 у нафтогазовидобувному управлінні «Вар`єланафта»; з 01.03.1991 по 18.04.1994 в місті Радужний П/О «Вар`єганнафтогаз»; з 13.10.1994 по 01.08.1995 в місті Нижньовартівськ Ханти-Мантійського округу, філіалу спільного підприємства «Сибнафта»; з 02.08.1995 по 30.12.1998 в АТВТ «Нижньовартівськнафтогаз»; з 31.12.1998 по 31.12.2001 у ЗАТ «Самотролське управління підвищення нафтовіддачі пластів та капітального ремонту свердловин»; з 01.01.2002 по 22.05.2002 у ЗАТ «Нижньовартовський капітальний ремонт свердловин»; з 26.02.2003 по 31.12.2006 у ТОВ «Вар`єган-Ремонт»; з 01.01.2007 по 31.12.2007 у ТОВ «Руссінтеграл «Вар`єган-Ремонт»; з 05.02.2011 по 12.06.2014 у ТОВ Сервісна компанія «Меридіан»; з 14.07.2014 по 08.04.2015 у ТОВ «Компанія по ремонту свердловин «Євразія»; з 09.04.2015 по 08.03.2016 у ТОВ «Компанія по ремонту свердловин "Євразія»; з 19.03.2016 по 12.02.2017 у ТОВ «Компанія по ремонту свердловин «Євразія» до страхового стажу та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 12.05.2021 про призначення пенсії за віком з його урахуванням. В решті позовних вимог відмовлено.

На виконання рішення суду відповідачем повторно розглянуто заяву позивача про призначення пенсії за віком на пільгових умовах та обраховано його страховий стаж - 22 роки 11 місяців, в тому числі стаж роботи за списком №2 - 7 років 2 місяці 19 днів (з урахуванням періоду роботи з 31.10.1986 по 31.12.1990 у пільговому обчисленні - один рік за один рік і шість місяців).

При цьому, пенсійним фондом було зазначено, що періоди роботи позивача з 01.01.2004 по 31.12.2006, з 01.01.2007 по 31.12.2007, з 05.02.2011 по 12.06.2014, з 14.07.2014 по 08.04.2015, з 09.04.2015 по 08.03.2016 та з 19.03.2016 по 12.02.2017 не зараховані до страхового стажу, оскільки відсутня інформація про сплату страхових внесків.

Також, до стажу роботи за Списком №2 не зараховані періоди роботи з 02.08.1995 по 30.12.1998, з 01.01.2002 по 22.05.2002, з 01.01.2007 по 31.12.2007 та з 01.01.2008 по 24.11.2008 у зв`язку з відсутністю документів про результати проведення атестації робочих місць за умовами праці та відсутністю інформації про сплату страхових внесків.

Не погоджуючись з такою відмовою відповідача та вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки відсутність в інформаційній базі системи персоніфікованого обліку даних про сплату страхових внесків для нарахування пенсії за спірні періоди не є підставою для позбавлення позивача права на зарахування спірного періоду до пільгового стажу та не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, відтак слід визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, викладене у листі від 31.12.2021 №2500-0303-8/68624, щодо не призначення ОСОБА_1 пенсії за віком за Списком №2 згідно статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та зобов`язати призначити позивачу з 02.03.2021 пенсію згідно вказаного Закону.

Однак, у задоволенні позовних вимог про зобов`язання відповідача при призначенні пенсії за віком на пільгових умовах враховувати заробітну плату згідно довідок, виданих Пенсійним фондом Російської федерації від 12.05.2021 №212 та від 12.05.2021 №213 судовм першої інстанції було відмовлено з огляду на їх передчасність.

Колегія суддів погоджується з наведеними висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

У силу вимог ст. 1 Закону України від 05.11.1991 № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Відповідно до ст. 100 вказаного Закону особам, які працювали до введення в дію цього Закону на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, передбачених раніше діючим законодавством, пенсії за віком призначаються на таких умовах:

а) особам, які мають на день введення в дію цього Закону повний стаж на зазначених роботах, що давав право на пенсію на пільгових умовах, пенсії в розмірах, передбачених цим Законом, призначаються відповідно до вимог за віком і стажем, встановлених раніше діючим законодавством;

б) особам, які не мають повного стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, вік, необхідний для призначення пенсії відповідно до ст. 12, знижується пропорційно наявному стажу в порядку, передбаченому ст.ст. 13-14 цього Закону, виходячи з вимог цього стажу, встановлених раніше діючим законодавством.

Так, згідно з пунктом «б» статті 13 Закону №1788-ХІІ на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Аналогічні положення викладено у пункту 2 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-IV) згідно з яким на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

У відповідності до пункту 3 Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року №383 (далі - Порядок №383) при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

За правилами пункту 4.2 Порядку № 383 результати атестації (як уперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, упродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінились докорінні умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умови і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація.

Згідно з пунктом 4.3 Порядку № 383 у разі підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах за результатами атестації, вперше проведеної до 21 серпня 1997 року (впродовж 5 років після введення в дію Порядку проведення атестації робочих місць) до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, зараховується весь період роботи на даному підприємстві у виробництвах, передбачених Списками, тобто період роботи зі шкідливими умовами праці, до дати видання наказу на підприємстві про результати проведення атестації та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку.

Аналіз наведених правових норм свідчить про те, що однією із умов зарахування до пільгового стажу певного періоду роботи на відповідній посаді або за професією є включення цієї посади або професії до Списків, що діяли в період такої роботи. Вимога щодо обов`язкового підтвердження документами умов праці до 21 серпня 1992 року та проведення атестації після цієї дати є похідними від основної умови про внесення цієї професії до діючих Списків.

При цьому, пунктом 10 Порядку № 383 установлено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку з оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку з наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та в разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку № 637.

Відповідно до ст. 48 КЗпП України, положення якої кореспондуються зі ст. 62 Закону № 1788-XII, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 20 Порядку №637 передбачено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. У разі відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Мінпраці та Мінфіном.

Тобто, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Проте якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

З матеріалів справи вбачається, що станом на момент подачі заяви про призначення пенсії за віком на пільгових умовах 12.05.2021 позивачу виповнилося повних 55 років та, згідно з поданими документами, він мав загальний страховий стаж роботи більше 30 років та необхідний пільговий стаж роботи більше 12 років 6 місяців, що підтверджується записами трудової книжки від 01.08.1983 серії НОМЕР_1 та матеріалами справи.

При цьому, записи трудової книжки позивача виконані чітко, зрозуміло, містять інформацію про період роботи та займану посаду, реквізити наказів, на підставі яких вони внесені, підписи уповноваженої особи та печатки підприємства.

У той же час, апелянт звертає увагу на те, що до стажу роботи за Списком №2 не зараховані періоди роботи з 02.08.1995 по 30.12.1998, з 01.01.2002 по 22.05.2002, з 01.01.2007 по 31.12.2007 та з 01.01.2008 по 24.11.2008 у зв`язку з відсутністю документів про результати проведення атестації робочих місць за умовами праці.

Однак, атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01 серпня 1992 року № 442 (далі - Порядок № 442) та Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України (далі - Мінпраці) від 01 вересня 1992 року № 41 (далі - Методичні рекомендації).

Відповідно до зазначених нормативних актів основна мета атестації полягає в регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу в несприятливих умовах.

Згідно з пунктом 4 Порядку № 442 та підпункту 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій атестація проводиться не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації.

За змістом пунктів 8 та 9 Порядку № 442 проведення атестації робочих місць відомості про результати атестації робочих місць заносяться до карти умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоров`я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.

Аналіз зазначених норм свідчить про те, що своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах, пільгове пенсійне забезпечення тощо.

Разом з тим, особа, яка працює на посаді, віднесеній до Списку № 1, робоче місце по якій підлягає атестації, відповідно до Порядку № 442, не наділена жодними правами (повноваженнями, обов`язками), які б могли вплинути на своєчасність проведення атестації робочих місць.

У даному випадку, колегія суддів звертає увагу на позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену в постанові від 19 лютого 2020 року у справі №520/15025/16-а згідно якої особи, які зайняті на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2, але з вини власника на таких підприємствах не було проведено атестацію робочого місця, мають право на зарахування стажу роботи на таких посадах до спеціального стажу, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах Списком № 2, відповідно до п. «б» ст. 13 Закону №1788-XII.

При цьому, на працівника, зайнятого на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, не можна покладати відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць за умовами праці. Непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємств або уповноваженим ним органом не може позбавляти громадян їх конституційного права на соціальний захист, у тому числі щодо надання пенсій за віком на пільгових умовах. Контроль за додержанням підприємствами правил проведення атестації робочих місць за умовами праці покладається на відповідні повноважні державні контролюючі органи, зокрема Держпраці.

Отже, Велика Палата Верховного Суду прийшла до висновку, що непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. У даному випадку, контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.

Сукупність правових норм, дозволяє дійти висновку, що атестація робочого місця є важливим запобіжником порушень у забезпеченні належних умов праці на підприємствах, в організаціях та установах. Проте, розуміючи положення пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» - «за результатами атестації робочих місць» як обмежувальний захід при призначенні пільгової пенсії, держава покладає відповідальність за непроведення атестації, та відповідно, надмірний тягар, на пенсіонера (позивача у цій справі).

До того ж, рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 30.06.2021, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05.11.2021 у справі №620/5443/21 позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково, зокрема зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області зарахувати ОСОБА_1 до розрахунку стажу роботи із застосуванням пільгового коефіцієнту - один рік за один рік і шість місяців періоди роботи: з 31.10.1986 по 14.01.1991 в Управлінні по підвищенні нафтовіддачі пластів і капітального ремонту свердловин НГДУ «Самотролнафта»; з 01.02.1991 по 28.02.1991 у нафтогазовидобувному управлінні «Вар`єланафта»; з 01.03.1991 по 18.04.1994 в місті Радужний П/О «Вар`єганнафтогаз»; з 13.10.1994 по 01.08.1995 в місті Нижньовартівськ Ханти- Мантійського округу, філіалу спільного підприємства «Сибнафта»; з 02.08.1995 по 30.12.1998 в АТВТ «Нижньовартівськнафтогаз»; з 31.12.1998 по 31.12.2001 у ЗАТ «Самотролське управління підвищення нафтовіддачі пластів та капітального ремонту свердловин»; з 01.01.2002 по 22.05.2002 у ЗАТ «Нижньовартовський капітальний ремонт свердловин»; з 26.02.2003 по 31.12.2006 у ТОВ «Вар`єган-Ремонт»; з 01.01.2007 по 31.12.2007 у ТОВ «Руссінтеграл «Вар`єган-Ремонт»; з 05.02.2011 по 12.06.2014 у ТОВ Сервісна компанія «Меридіан», з 01.04.2013 реорганізована в ТОВ "Компанія по ремонту свердловин «Євразія»; з 14.07.2014 по 08.04.2015 у ТОВ «Компанія по ремонту свердловин «Євразія»; з 09.04.2015 по 08.03.2016 у ТОВ «Компанія по ремонту свердловин «Євразія»; з 19.03.2016 по 12.02.2017 у ТОВ «Компанія по ремонту свердловин "Євразія» до страхового стажу.

Згідно частини четвертої статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Крім того, апелянт зауважує, що періоди роботи позивача з 02.08.1995 по 30.12.1998, з 01.01.2002 по 22.05.2002, з 01.01.2007 по 31.12.2007 та з 01.01.2008 по 24.11.2008, з 01.01.2004 по 31.12.2006, з 01.01.2007 по 31.12.2007, з 05.02.2011 по 12.06.2014, з 14.07.2014 по 08.04.2015, з 09.04.2015 по 08.03.2016 та з 19.03.2016 по 12.02.2017 не зараховані до страхового стажу, оскільки відсутня інформація про сплату страхових внесків.

Згідно із частиною першою статті 15 Закону №1058-IV платниками страхових внесків до солідарної системи є страхувальники, зазначені в статті 14 цього Закону, і застраховані особи, зазначені в частині першій статті 12 цього Закону.

Відповідно до частини 2 статті 20 Закону №1058-IV обчислення страхових внесків застрахованих осіб, зазначених у пунктах 1, 2, 5 - 7, 9, 10, 12, 15, 17 і 18 статті 11 цього Закону, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.

Як передбачено частинами 4-6, 9, 10 статті 20 Закону №1058-IV сплата страхових внесків здійснюється виключно в грошовій формі шляхом внесення відповідних сум страхових внесків до солідарної системи на банківські рахунки виконавчих органів Пенсійного фонду, а сум страхових внесків до накопичувальної системи пенсійного страхування - на банківський рахунок Накопичувального фонду або на банківський рахунок обраного застрахованою особою недержавного пенсійного фонду - суб`єкта другого рівня системи пенсійного забезпечення. Страхові внески сплачуються страхувальниками шляхом перерахування безготівкових сум з їх банківських рахунків. Страхувальники зобов`язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду. Базовим звітним періодом є: для страхувальників, зазначених у пунктах 1, 2, 4 статті 14 цього Закону, - календарний місяць. Днем сплати страхових внесків вважається: у разі перерахування сум страхових внесків у безготівковій формі з банківського рахунку страхувальника на банківський рахунок органу Пенсійного фонду - день списання установою банку, органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, суми платежу з банківського (спеціального реєстраційного) рахунку страхувальника незалежно від часу її зарахування на банківський рахунок органу Пенсійного фонду. Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Системний аналіз вказаних вище правових норм дає підстави прийти висновку про те, що до страхового стажу зараховується період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески.

При цьому, виходячи із змісту наведених вище правових норм, порушення страхувальником вимог законодавства щодо порядку та строків сплати страхових внесків тягне негативні наслідки лише щодо самого страхувальника (зокрема, у вигляді сплати недоїмки, штрафних санкцій та пені) та не може мати негативних наслідків для застрахованої особи у вигляді не зарахування до страхового стажу періоду роботи, протягом якого такій особі нараховувалася заробітна плата, на яку у свою чергу нараховувалися страхові внески, проте не з вини застрахованої особи страхові внески не були зараховані на відповідні рахунки.

У даному випадку, страхові внески є складовою умовою існування солідарної системи і підлягають обов`язковій сплаті, перерахунок пенсії провадиться з урахуванням часу, коли особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, та за який підприємством, де працює людина, (страхувальником) сплачені щомісячні страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

У той же час, обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника.

Фактично, внаслідок невиконання роботодавцем позивача обов`язку по сплаті внесків до Пенсійного фонду України позивач позбавлений соціальної захищеності та пенсійного стажу за час роботи, що є неприпустимим та таким, що суперечить основним конституційним засадам в сфері соціального захисту.

Отже, відсутність в інформаційній базі системи персоніфікованого обліку даних про сплату страхових внесків для нарахування пенсії за спірні періоди не є підставою для позбавлення позивача права на зарахування спірного періоду до пільгового стажу, а тому позивач не повинен відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків, а отже, наявність заборгованості підприємств по страховим внескам не може бути підставою для не зарахування до страхового стажу періоду роботи позивача.

Правова позиція щодо застосування норм права у подібних правовідносинах викладена Верховним Судом у постановах від 27.03.2018 у справі №208/6680/16-а, від 24.05.2018 у справі №490/12392/16-а, від 20.03.2019 у справі №688/947/17, від 30.09.2019 у справі №414/736/17 та від 30.07.2019 у справі №373/2265/16-а, від 23.03.2020 у справі №535/1031/16-а.

Таким чином, наявні правові підстави для визнання протиправним та скасування рішення, викладеного у листі від 31.12.2021 №2500-0303-8/68624, щодо не призначення ОСОБА_1 пенсії за віком за Списком №2 згідно статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», та зобов`язання відповідача призначити та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком за Списком №2 згідно статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з 02.03.2021.

Однак, у задоволенні позовних вимог про зобов`язання відповідача при призначенні пенсії за віком на пільгових умовах включити для розрахунку пенсії заробітну плату згідно довідок, виданих Пенсійним фондом Російської федерації від 12.05.2021 №212 та від 12.05.2021 №213 судом першої інстанції було вірно відмовлено з огляду на передчасність таких вимог.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Відповідно до п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.

Доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу, оскільки не впливають на висновки суду, викладені в оскаржуваному судовому рішенні.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, і доводи апелянта, викладені у скарзі, не свідчать про порушення судом норм матеріального чи процесуального права, які могли б призвести до неправильного вирішення справи.

Отже при ухваленні оскаржуваної постанови судом першої інстанції було дотримано всіх вимог законодавства, а тому відсутні підстави для її скасування.

За правилами статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242, 250, 308, 310, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області - залишити без задоволення.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 18 травня 2022 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 329-331 КАС України.

Головуючий суддя О.М. Оксененко

Судді І.О. Лічевецький

В.П. Мельничук