Справа № 420/3911/22
Суддя: Марин П.П.
Дата ухвалення: 2022-09-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/3911/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2022 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Марина П.П., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якому позивач просить суд:

визнати неправомірними дії Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо відмови в зарахуванні ОСОБА_1 до загального трудового стажу періоду догляду з 01.01.2004 р. по 13.06.2009 р. за престарілою особою пенсійного віку ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати до загального трудового стажу ОСОБА_1 час догляду за престарілим пенсіонерам ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з 1 січня 2004 р. по 13 червня 2009 р.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідно до п. 10 «Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній», затвердженого постановою КМУ від 12.08.1993 р. № 637 він надав усі належні документи щоб додатково отримати трудовий стаж з 01.01.2004 р. по 13.06.2009 р., а ув`язка вирішення питання про підтвердження трудового стажу для призначення пенсій у зв`язку з доглядом за пенсіонером з отриманням допомоги або компенсацій не передбачена вищевказаним Порядком.

Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якій відповідач зазначив, що позовні вимоги Головне управління ПФУ в Одеській області вважає незаконними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Представник відповідача вказує, що ОСОБА_1 , з листопада 2021 перебуває на обліку в Головному управлінню та отримує пенсію за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (зі змінами внесеними Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» №2148). Згідно розрахунку стажу до страхового стажу позивачу не зараховано час догляду за його бабусею з 01.01.2004 по 13.06.2009, оскільки відсутня довідка органу праці та соціального захисту населення про підтвердження періоду здійснення такого догляду та відсутня інформація з цього приводу в системі персоніфікованого обліку Пенсійного фонду України за спірний період. Для підтвердження позивачу часу догляду за його бабусею необхідно надати органу Пенсійного фонду довідку органів праці та соціального захисту населення, які в свою чергу надають до персоніфікованого обліку Пенсійного фонду України відомості в порядку обміну. Надання такої довідки є обов`язковою умовою підтвердження часу догляду з 01.01.2004 по 31.12.2004. В реєстрі застрахованих осіб, згідно індивідуальних відомостей про застраховану особу (форма ОК-5) відсутня належна інформація про час здійснення догляду позивачем, що унеможливлює підтвердження цих обставин. Законом №1058 вимагається наявність таких відомостей за час здійснення догляду починаючи з 01.01.2005.

Представник відповідача вважає, що Головним управлінням правомірно не зараховано до страхового стажу відносно ОСОБА_1 час догляду за пенсіонером у зв`язку з відсутністю належних повноважень в підтвердженні цих обставин. Такі повноваження законодавцем покладено на органи праці та соціального захисту населення, тобто позивач не добросовісно використав своє право на належне пенсійне страхування.

Враховуючи викладені обставини в їх сукупності, представник відповідача вважає, що дії Головного управління є правомірними та такими, що ґрунтуються на Конституції, Законах України, роз`яснювальних листах органів Пенсійного фонду, а відтак позовна заява ОСОБА_1 є безпідставною та такою, що не підлягає до задоволення.

Ухвалою суду від 13.07.2022 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши обставини та факти, якими обґрунтовувалися вимоги, перевіривши їх доказами, суд встановив наступні факти та обставини.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , звернувся до територіального органу Пенсійного фонду України з заявою від 06.08.2021 року про призначення пенсії за віком.

Відповідно до рішення №07 від 13.08.2021 року ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу, а саме:

період навчання з 10.04.1979 по 26.07.1979, оскільки довідка від 07.07.2021 №10 не містить інформації про присвоєння кваліфікації;

час відбування покарання з 15.07.1982 по 04.08.1983, оскільки відсутня інформація про сплату страхових внесків;

роботи з 25.10.1989 по 25.08.1990, оскільки має місце виправлення в трудовій книжці дата зарахування;

період догляду за пенсіонером з 01.01.2004 по 31.12.2004, оскільки відсутня довідка з управління праці та соціального захисту населення про отримання допомоги.

В подальшому, як зазначено у відзиві на адміністративний позов, представником відповідача вказано, що ОСОБА_1 призначено пенсію за віком з листопада 2021 року.

Разом з тим, у відзиві зазначено, що згідно розрахунку стажу до страхового стажу позивачу не зараховано час догляду за його бабусею з 01.01.2004 по 13.06.2009, оскільки відсутня довідка органу праці та соціального захисту населення про підтвердження періоду здійснення такого догляду та відсутня інформація з цього приводу в системі персоніфікованого обліку Пенсійного фонду України за спірний період.

Вважаючи свої права порушеними, позивач звернулась до суду з цим позовом.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058 (далі - Закон №1058-IV), який набрав чинності з 01.01.2004 року, передбачено перехід від системи пенсійного забезпечення до страхової пенсійної системи і встановлення прямої залежності розмірів пенсій від страхового стажу й заробітку, з якого були фактично обчислені та сплачені страхові внески до Пенсійного фонду.

Згідно визначень, наведених у ст.1 Закону №1058-IV, застрахована особа - фізична особа, яка відповідно до цього Закону підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачуються чи сплачувалися у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування;

страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески;

страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування;

страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.

Відповідно до абз.1 ч.1 ст.24 Закону №1058-IV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно ч.2 ст.24 Закону №1058-IV, страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Статтею 11 Закону №1058-IV визначено осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню.

Так, відповідно до п.9 ст.11 Закону №1058-IV, загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню підлягає один із непрацюючих працездатних батьків, усиновителів, опікун, піклувальник, один із прийомних батьків, батьків-вихователів, які фактично здійснюють догляд за дитиною з інвалідністю, дитиною, хворою на тяжке перинатальне ураження нервової системи, тяжку вроджену ваду розвитку, рідкісне орфанне захворювання, онкологічне, онкогематологічне захворювання, дитячий церебральний параліч, тяжкий психічний розлад, цукровий діабет І типу (інсулінозалежний), гостре або хронічне захворювання нирок IV ступеня, за дитиною, яка отримала тяжку травму, потребує трансплантації органа, потребує паліативної допомоги, якій не встановлено інвалідність, а також непрацюючі працездатні особи, які здійснюють догляд за особою з інвалідністю І групи або за особою, яка досягла пенсійного віку, встановленого статтею 26 вказаного Закону, та за висновком закладу охорони здоров`я потребує постійного стороннього догляду, якщо такі непрацюючі працездатні особи отримують допомогу, надбавку або компенсацію відповідно до законодавства. Ця норма набрала чинності з 01.01.2005 року.

У спірний період вказана норма була викладена в іншій редакції у п.14 ст.11 Закону №1058-IV, відповідно до якої загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню підлягають, зокрема, один із непрацюючих працездатних батьків, усиновителів, опікун, піклувальник, які фактично здійснюють догляд за дитиною-інвалідом, а також непрацюючі працездатні особи, які здійснюють догляд за інвалідом I групи або за престарілим, який за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду або досяг 80-річного віку, якщо такі непрацюючі працездатні особи отримують допомогу або компенсацію відповідно до законодавства.

Згідно п.1 Порядку призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.04.2004 року№558 (далі Порядок №558), який був чинним на момент виникнення спірних правовідносин, непрацюючим фізичним особам, які постійно надають соціальні послуги громадянам похилого віку, особам з інвалідністю, дітям з інвалідністю, хворим, які не здатні до самообслуговування і потребують постійної сторонньої допомоги (крім осіб, що обслуговуються соціальними службами), призначається щомісячна компенсаційна виплата.

Компенсація призначається і виплачується органом праці та соціального захисту населення за місцем проживання особи, якій надаються соціальні послуги (п.5 Порядку №558 у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Пунктом 2 ст.14 Закону №1058-IV (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що страхувальниками відповідно до цього Закону є: підприємства, установи, організації, військові частини та органи, які виплачують заробітну плату (винагороду), грошове забезпечення, допомогу, - для осіб, зазначених у пунктах 6-9, 11 і 12 статті 11 цього Закону.

За осіб, зазначених у пунктах 8, 11-14, 16 статті 11 цього Закону, страхові внески сплачуються в порядку і строки, визначені Кабінетом Міністрів України, за рахунок коштів державного та місцевого бюджетів, коштів цільових фондів, з яких цим особам сплачуються відповідно грошове забезпечення, страхові виплати, допомога і компенсації (ч.6 ст.20 Закону №1058-IV у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

На виконання ч.6 ст.20 Закону №1058-IV постановою Кабінету Міністрів України від 26.08.2004 року №1092 затверджено Порядок нарахування та сплати страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування за деякі категорії застрахованих осіб, що був чинним на час виникнення спірних правовідносин (далі Порядок №1092), який, зокрема, визначає механізм сплати страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України за непрацюючих працездатних осіб, що здійснюють догляд за інвалідом I групи.

Відповідно до п.п.3, 8 Порядку №1092 (у редакції на час виникнення спірних правовідносин), обчислення і сплата страхових внесків за вказаних осіб провадиться страхувальниками: районними (міськими) управліннями праці та соціального захисту населення. Страхувальники, зазначені у підпунктах 1 і 2 пункту 3 цього Порядку, сплачують страхові внески за рахунок коштів, з яких виплачується грошове забезпечення, допомога або компенсація.

Згідно п.7 Порядку №1092 (у редакції на час виникнення спірних правовідносин), страхові внески сплачуються страхувальниками шляхом перерахування відповідних сум з їх банківських рахунків на рахунки управлінь Пенсійного фонду України у районах, містах і районах у містах за місцезнаходженням цих страхувальників.

Відповідно до п. «є» ч. 3 ст. 56 «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується час догляду за інвалідом 1 групи або дитиною-інвалідом віком до 16 років, а також за пенсіонером, який за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду.

Порядок встановлення часу догляду за інвалідом 1 групи, дитиною-інвалідом віком до 16 років, а також пенсіонером, який за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду встановлений п. 10 «Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637, а саме зазначений час догляду встановлюється на підставі: акта обстеження фактичних обставин здійснення догляду; документів, що засвідчують перебування на інвалідності (для інвалідів І групи і дітей-інвалідів) і вік (для престарілих і дітей-інвалідів).

Акт обстеження фактичних обставин здійснення догляду складається органами Пенсійного фонду на підставі відомостей, одержаних від органів управління житловим фондом, сільських, селищних Рад народних депутатів, опитування осіб, за якими здійснюється догляд, та їхніх сусідів, інших даних.

Документами, які підтверджують перебування на інвалідності, чи потребу сторонньої допомоги можуть бути виписка із акта огляду медико-соціальної експертної комісії, медичні висновки, пенсійне посвідчення, посвідчення одержувача допомоги або довідка органів праці та соціального захисту населення або Пенсійного фонду та інші документи.

Документами, які підтверджують вік, можуть бути: свідоцтво про народження, або виписка із паспорта, або довідка органів управління житловим фондом тощо.

Як вже зазначено, згідно п. 14 ст. 11 цього Закону загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню підлягають один з непрацюючих працездатних батьків, усиновителів, опікун, піклувальник, які фактично доглядають за інвалідом 1 групи або за престарілим, який за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду або досяг 80-річного віку, якщо такі непрацюючі працездатні особи одержують допомогу або компенсацію відповідно до законодавства в Управлінні соціального захисту населення. Ця норма набрала чинності з 01 січня 2005 року.

Стаж обчислюється на підставі індивідуальних відомостей про застраховану особу, які надаються відділом персоніфікованого обліку Пенсійного фонду.

До 01 січня 2005 року час догляду за названою категорією осіб зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених чинним раніше законодавством.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги» від 29 квітня 2004 року № 558 непрацюючим фізичним особам, які постійно надають соціальні послуги громадянам похилого віку, інвалідам, дітям-інвалідам, хворим, які не здатні до самообслуговування і потребують постійної сторонньої допомоги (крім осіб, котрих обслуговують соціальні служби), призначається щомісячна компенсаційна виплата.

При зарахуванні до страхового стажу періоду догляду за інвалідом І групи та престарілим до управління Пенсійного фонду України надається довідка управління праці та соціального захисту населення, яка підтверджує отримання щомісячної компенсаційної виплати за яку сплачені страхові внески.

У разі, якщо до січня 2004 року непрацююча працездатна особа доглядала за інвалідом І групи або дитиною-інвалідом віком до 16 років, а також за пенсіонером, який за висновком медичного закладу потребував постійного стороннього догляду, час догляду зараховується до стажу роботи, який дає право на трудову пенсію, незалежно від отримання допомоги або компенсації.

Періоди догляду за пенсіонерами зараховуються до страхового стажу на вказаних вище умовах при призначенні пенсій на загальних підставах.

На підставі викладене, суд дійшов висновку, що час догляду за особою інвалідом І в період до 2004 року (включно) зараховується, зокрема, на підставі акта фактичних обставин здійснення догляду за такою особою, а починаючи з 01 січня 2005 року - у разі отримання компенсації по догляду за пенсіонером, який за висновком медичного закладу потребував постійного стороннього догляду, в управлінні праці та соціального захисту населення.

Так, відповідно до довідки Саф`янівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області вих.№60 від 13.04.2021 року, бабуся ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , була зареєстрована у селі Кам`янка, дійсно потребувала догляду.

II онук ОСОБА_1 перевіз бабусю до себе у смт. Суворове, та доглядав за бабусею з 2001 року по 2009 рік (підстава довідка №22 лікаря ЗПСМ Амбулаторії ЗПСМ с. Кам`янка).

На території с.Кам`янка близьких родичів у ОСОБА_2 не було (дочка та онук померли).

В довідці виконавчого комітету Суворовської селищної ради Ізмаїльського району Одеської області №509 від 14.04.2021 року зазначено, що ОСОБА_1 дійсно доглядав за бабусею ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживала разом з ним за адресою: АДРЕСА_1 з 2001 року по 2009 рік.

06.08.2021 року головним спеціалістом відділу обслуговування громадян № 7 Управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області ОСОБА_3 , спільно з начальником відділу обслуговування громадян № 7 ОСОБА_4 , проведена перевірка фактичних обставин здійснення догляду ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , паспорт НОМЕР_1 (зареєстрованний за адресою: АДРЕСА_1 ) за престарілим, який досяг 80-річного віку ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (проживала за адресою: АДРЕСА_1 ), за результатом якої складено акт обстеження фактичних обставин догляду ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за престарілим, який досяг 80-річного віку ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Перевіркою встановлено, що ОСОБА_1 , дійсно здійснював догляд за престарілим, який досяг 80-річного віку ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 яка, згідно довідки № 22 від 13.04.2021 р КНП Ізмаїльської районної ради ЦРБ Амбулаторія ЗПСМ с. Кам`янка була визнана як така що, потребує стороннього догляду. Догляд здійснювався з 24.02.2001 року по 13.06.2009 року.

Згідно висновку КНП Саф`янської сільської ради «ЦРЛ» Амбулаторія ЗПСМ с. Кам`янка від 17.12.2021 року ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 мешкала разом онуком і потребувала стороннього постійного нагляду з 24.02.2001р. по 13.06.2009 р. Дз: Гостре порушення кровообігу мозку в басейні лівої передньої мозкової артерії. Правобічний глибокий геміпарез. Моторна іфазія. Порушення функцій тазових органів по типу нетримання сечі. Цереброваскулярна хвороба . Гіпертонічна хвороба 3 ст. високий ризик.

Проте, відповідно до інформації, викладеній в листі Управління соціального захисту населення Ізмаїльської районної державної адміністрації від 11.05.2021 року №01/06-600-м-12, Управління соціального захисту населення Ізмаїльської райдержадміністрації на звернення позивача щодо перебування на обліку по догляду за ОСОБА_2 та повідомило, що після перевірки бази автоматизованої системи з`ясовано, що на обліку в управлінні соціального захисту населення Ізмаїльської районної державної адміністрації позивач не перебував та відповідно до постанов КМУ №832 від 26.07.1996 р. «Про місячну компенсацію особам, які доглядають за інвалідами 1 групи, та престарілими, які досягли 80-річного віку» та №558 від 29.04.2004 року «Про затвердження порядку призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги» допомог не отримував. Тому підтвердити факт надання догляду не має можливості.

З огляду на викладене, враховуючи імперативні приписи п.9 ст.11 Закону №1058-IV, вказане свідчить про відсутність у відповідача правових підстав для зарахування періоду з 01.01.2005 року по 13.06.2009 року до страхового стажу позивача.

При цьому, суд зазначає, що відповідач відмовив позивачу у зарахуванні спірного періоду саме до страхового стажу, а не загального трудового, як зазначає позивач, що як наслідок вплинуло на результат розгляду заяви позивача про призначення пенсії.

Разом з тим, вимоги щодо визнання неправомірними дії Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо відмови в зарахуванні ОСОБА_1 саме до страхового стажу періоду догляду з 01.01.2004 р. по 31.12.2004 р. за престарілою особою пенсійного віку ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 час догляду за престарілим пенсіонерам ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з 1 січня 2004 р. по 31 грудня 2004 р. є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Згідно з ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст.242 КАСУ, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти Україн» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню.

Згідно з частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з ч.ч. 3, 4 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору. При частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Відповідно до квитанції №177 від 14.02.2022 року, позивачем при поданні даного адміністративного позову сплачений судовий збір в розмірі 992,40 грн.

Враховуючи те, що суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача підлягають витрати зі сплати судового збору у сумі 496,20 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 5, 6, 8, 9, 14, 21, 22, 139, 241, 242-246, 250, 255, 295, КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо відмови в зарахуванні ОСОБА_1 до страхового стажу періоду догляду з 01.01.2004 р. по 31.12.2004 р. за престарілою особою пенсійного віку ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 час догляду за престарілим пенсіонерам ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з 1 січня 2004 р. по 31 грудня 2004 р.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області () за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) судовий збір у розмірі 496,20 грн. (чотириста дев`яносто шість гривень двадцять копійок).

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст.255 КАС України.

Відповідно до ст.295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляд справи проводився в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 ).

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (, 65012, м.Одеса, вул. Канатна, 83)

Суддя П.П. Марин