Справа № 640/24386/21
Суддя: Аверкова В.В.
Дата ухвалення: 2022-09-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 вересня 2022 року м. Київ № 640/24386/21

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Аверкової В.В, розглянувши у порядку спрощеного позовного провадженні, без виклику сторін, адміністративну справу

за позовом Державної компанії з експорту та імпорту продукції і послуг військового та

спеціального призначення "Укрспецекспорт"

до Міністерства економіки України

про визнання протиправним та скасування наказу від 05 серпня 2021 року № 368-21,

зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

Державна компанія з експорту та імпорту продукції і послуг військового та спеціального призначення "Укрспецекспорт" (далі по тексту - позивач, ДК "Укрспецекспорт".) звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Міністерства економіки України (далі по тексту - відповідач), в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства економіки України від 05 серпня 2021 року № 368-21 "Про відмову у видачі висновку щодо продовження граничних строків розрахунків за окремими операціями з експорту та імпорту товарів, установлених Національним банком, Державній компанії "Укрспецекспорт";

- зобов`язати Міністерство економіки України видати Державній компанії з експорту та імпорту продукції і послуг військового та спеціального призначення "Укрспецекспорт" висновок щодо продовження строків розрахунків на підставі поданої нею заяви від 26 липня 2021 року про одержання висновку щодо продовження граничних строків розрахунків за окремими операціями з експорту та імпорту товарів, установлених Національним банком за контрактом від 30 липня 2019 року № USE-18.2-89-К/КЕ-19 з 18 серпня 2021 до 19 листопада 2021 року.

Позивач вважає, що зазначені відповідачем у оскаржуваному наказі та листі-відмови підстави відмови у надані позивачу запитуваного ним висновку є необґрунтованими.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 03 вересня 2021 року відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін.

Відповідачем 27 жовтня 2021 року подано відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що позивачем вимоги абзацу 5 пункту 10 Порядку видачі висновку щодо продовження граничних строків розрахунків за окремими операціями з експорту та імпорту товарів, установлених Національним банком, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2019 року № 104 не виконанні, що стало підставою для відмови у наданні висновку про продовження граничних строків розрахунків за Контрактом, тому оскаржуваний наказ виданий у точній відповідності із приписами пунктів 3, 4 та 10 Порядку.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 листопада 2021 року відмовлено у задоволенні заяви позивача про розгляд справи у судовому засіданні із викликом сторін.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва звертає увагу на наступне.

Судом встановлено, що 30 липня 2019 року між Державною компанію з експорту та імпорту продукції і послуг військового та спеціального призначення "Укрспецекспорт" та "Bulgarian Industrial Engineering and Management JSC" було укладено експортний контракт № USE-18/2-89-K/KE-19. Предметом вказаного контракту є поставка гармат ЗТМ2 та систем постановки димової завіси 902-В. Загальна сума контракту 2 211 230,00 дол. США.

Державна компанія "Укрспецекспорт" здійснила відвантаження Виробів на суму 2 211 230,00 дол. США, що підтверджується митними деклараціями № UA100030/2020/121212 від 19 серпня 2020 року на суму 1 421 200,00 дол. США та №UA100030/2020/121213 від 19 серпня 2020 року на суму 790 030,00 дол. США.

Позивач отримав від Замовника розрахунок в розмірі 90% ціни поставлених виробів в сумі 1 990 107,00 дол. США, а саме: 10 березня 2020 року - 884 492,00 дол. США, 28 липня 2020 року - 221 123,00 дол. США, 21 вересня 2020 року - 884 492,00 дол. США., що підтверджується меморіальними ордерами № 170006 від 10 березня 2020 року, № 134852 від 28 липня 2020 року, № 92052 від 21 вересня 2020 року.

Згідно з умовами Контракту 10% за поставлені вироби в сумі 221 123,00 дол. США сплачуються замовником протягом 5 банківських днів після закінчення 14 (чотирнадцяти) місяців з дати підписання акту приймання - передачі виробів, а саме до 19 листопада 2021 року.

Листом від 26 липня 2021 року № USE-12-10241 позивач звернувся до Міністерства економіки України щодо надання висновку щодо продовження граничних строків розрахунків за контрактом, в якому просила продовжити строк проведення розрахунків за експортними операціями за контрактом на суму 142 120,00 дол. США з 18 серпня 2021 року до 19 листопада 2021 року згідно з митною декларацією №UA100030/2020/121212 від 19 серпня 2020 року та на суму 79 003,00 дол. США з 18 серпня 2021 року до 19 листопада 2021 року згідно з митною декларацією №UA100030/2020/121213 від 19 серпня 2020 року.

До вказаного листа позивачем було додано наступні документи:

заяву від 26 липня 2021 року на одержання висновку щодо продовження граничних строків розрахунків за окремими операціями з експорту та імпорту товарів, установлених Національним банком 2 арк;

копію № 6 контракту від 30 липня 2019 року № USE-18.2-89-K/KE-19 на 28 арк.;

копію митної декларацій №UA100030/2020/121212 від 19 серпня 2020 року на 2 арк.;

копію митної декларацій №UA100030/2020/121213 від 19 серпня 2020 року на 2 арк.;

копію дозволу ДСЕКУ № 29311200від 20 лютого 2020 року на 1 арк.;

копії актів технічного приймання та приймання передачі на 20 арк.;

копія меморіальних ордерів та свіфт повідомлень про надходження коштів на 3 арк.;

довіреність № Д-118/2021 від 31 травня 2021 року на 1арк.

Відповідач листом від 05 серпня 2021 року № 4432-10/40120-07 повідомив позивача про те, що Міністерством наказом від 05 серпня 2021 року № 368-21 "Про відмову у видачі висновку щодо продовження граничних строків розрахунків за окремими операціями з експорту та імпорту товарів, установлених Національним банком, Державній компанії "Укрспецекспорт"" прийняло рішення про відмову у видачі висновку ДК "Укрспецекспорт" за зовнішньоекономічними операціями, що здійснюються відповідно до контракту від 30 липня 2019 року № USE-18.2-89-K/KE-19 укладеного з "Bulgarian Industrial Engineering and Management JSC".

У вказаному наказі зазначено наступне.

Відповідно до статті 13 Закону України "Про валюту і валютні операції", абзацу п`ятого пункту 10 Порядку видачі висновку щодо продовження граничних строків розрахунків за окремими операціями з експорту та імпорту товарів, установлених Національним банком, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2019 року № 104, наказу Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 27 лютого 2019 року № 329 "Про затвердження форми заяви на одержання висновку щодо продовження граничних строків розрахунків за окремими операціями з експорту та імпорту товарів, установлених Національним банком, та Інструкції щодо її заповнення, форми висновку щодо продовження граничних строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів, установлених банком", зареєстрованого в Міністерстві юстиції України № 218/33189, наказу Міністерства економіки України № 112 «Про надання права підпису деяких наказів Міністерства економіки України та свідоцтв про реєстрацію представництв іноземних суб`єктів господарської діяльності», на підставі матеріалів державної компанії «Укрспецекспорт» вих. державної компанії "Укрспецекспорт" вих. від 26.07.2021 № USE-12-10241, вх. Від 27 липня 2021 року № 07/63599-21.

Вважаючи наказ відповідача від 05 серпня 2021 року № 368-21 протиправним, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам Окружний адміністративний суд міста Києва зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи, зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон «Про валюту і валютні операції» (далі по тексту - Закон № 2473-VIII) визначає правові засади здійснення валютних операцій, валютного регулювання та валютного нагляду, права та обов`язки суб`єктів валютних операцій і уповноважених установ та встановлює відповідальність за порушення ними валютного законодавства.

Частинами першою та другою статті 13 Закону № 2473-VIII Національний банк України має право встановлювати граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів.

У разі встановлення Національним банком України граничного строку розрахунків за операціями резидентів з експорту товарів грошові кошти підлягають зарахуванню на рахунки резидентів у банках України у строки, зазначені в договорах, але не пізніше строку та в обсязі, встановлених Національним банком України. Строк виплати заборгованості обчислюється з дня митного оформлення продукції, що експортується, а в разі експорту робіт, послуг, прав інтелектуальної власності та (або) інших немайнових прав - з дня оформлення у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді) акта, рахунка (інвойсу) або іншого документа, що засвідчує їх надання.

Відповідно до частини третьої статті 13 Закону № 2473-VIII разі встановлення Національним банком України граничного строку розрахунків за операціями резидентів з імпорту товарів їх поставка має здійснюватися у строки, зазначені в договорах, але не пізніше встановленого Національним банком України граничного строку розрахунків з дня здійснення авансового платежу (попередньої оплати).

Згідно з частиною четвертою статті 13 Закону № 2473-VIII за окремими операціями з експорту та імпорту товарів граничні строки розрахунків, встановлені Національним банком України, можуть бути подовжені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері економічного розвитку, шляхом видачі висновку.

Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері економічного розвитку, приймає рішення про видачу чи відмову у видачі зазначеного висновку протягом десяти робочих днів з дня отримання відповідної заяви. Інформація про виданий висновок оприлюднюється на офіційному веб-сайті цього органу не пізніше наступного робочого дня після видачі висновку.

Постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 року № 459 затверджено Положення про Міністерство економіки України (далі по тексту - Положення № 459).

Відповідно до пункту 1 Положення № 459 Міністерство економіки України (Мінекономіки) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України. Мінекономіки є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади.

Підпунктом 236 пункту 4 Положення № 459 Мінекономіки відповідно до покладених на нього завдань видає в установленому порядку висновки щодо продовження граничних строків розрахунків за окремими операціями з експорту та імпорту товарів, установлених Національним банком.

Відповідно до частини четвертої статті 13 Закону № 2473-VIII Порядок видачі висновку, у тому числі перелік документів, які подаються для видачі висновку, підстави для відмови у видачі висновку або залишення документів без розгляду, включаючи перелік товарів, за якими документи для видачі висновку підлягають залишенню без розгляду, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Видача висновку здійснюється безоплатно.

Так, постановою Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2019 року № 104 затверджено Порядок видачі висновку щодо продовження граничних строків розрахунків за окремими операціями з експорту та імпорту товарів, установлених Національним банком (далі по тексту - Порядок № 104).

Порядок № 104 визначає механізм видачі висновків щодо продовження граничних строків розрахунків за окремими операціями з експорту та імпорту товарів, установлених Національним банком (далі - висновки), перелік документів, які подаються для видачі висновку, підстави для відмови у видачі висновку або залишення документів без розгляду і перелік товарів, за якими документи для видачі висновку залишаються без розгляду.

Відповідно до пункту 3 Порядку № 104 для одержання висновку резидент надсилає поштою або подає особисто у паперовому вигляді чи через Єдиний державний портал адміністративних послуг Мінекономіки в електронній формі такі документи:

заяву на одержання висновку (далі - заява) за формою, затвердженою Мінекономіки, що містить відомості про стан виконання зовнішньоекономічного договору (контракту) на момент звернення та обґрунтування необхідності продовження установленого строку розрахунків на певний період;

копії зовнішньоекономічного договору (контракту), усіх специфікацій, додатків, додаткових угод та інших документів, які є невід`ємними частинами договору (контракту), засвідчені в установленому законодавством порядку. У разі коли зовнішньоекономічний договір (контракт) укладено іноземною мовою, резидент додає його переклад на українську мову;

копії документів, що підтверджують здійснення операції з експорту (імпорту) товарів, зокрема платіжних банківських документів, довідок банків, митних декларацій, коносаментів, транспортних документів, актів приймання-передачі товару (виконання робіт, надання послуг), засвідчені в установленому законодавством порядку;

копії листів, повідомлень, які обумовлюють та обґрунтовують необхідність продовження установлених строків розрахунків, засвідчені в установленому законодавством порядку.

Пунктом 10 Порядку № 104 встановлено перелік підстав для відмови у видачі висновку.

Так, у видачі висновку може бути відмовлено у разі, коли:

у поданих резидентом документах виявлено недостовірну інформацію;

документи подано з порушенням вимог, зазначених у пункті 3 цього Порядку, в тому числі вимог щодо комплектності та оформлення документів;

заява, додані до неї документи (документ) підписані (засвідчені) особою, яка не має на це повноважень;

у зовнішньоекономічному договорі (контракті) відсутні істотні умови договору, передбачені законодавством;

операція резидента з експорту (імпорту) товарів не належить до окремої операції, визначеної пунктом 2 цього Порядку;

операція резидента здійснюється з товарами, що включені до переліку товарів, за якими звернення про видачу висновку залишаються без розгляду, згідно з додатком;

продовження строків розрахунків виконання зовнішньоекономічного договору (контракту) за операцією з експорту (імпорту) товарів зумовлено форс-мажорними обставинами;

у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відсутні відомості про резидента або наявні відомості про його припинення.

Підставою для відмови у видачі висновку в оскаржуваному наказі зазначено абзац 5 пункту 10 Порядку 104, а саме: у зовнішньоекономічному договорі (контракті) відсутні істотні умови договору, передбачені законодавством.

У зазначеному вище листі від 05 серпня 2021 року № 4432-10/40120-07, відповідачем зазначено, що за результатами правової експертизи встановлено, у контракті, поданим позивачем, відсутня його істотна умова - строк дії контракту.

Відповідач у відзиві зазначає, що положення пунктів 12.1 та 12.3 контракту від 30 липня 2019 року № USE-18.2-89-K/KE-19 встановити строку, з якого вказаний контракт набирає чинності не можливо.

З матеріалів справи вбачається, що Пунктом 12 вказаного контракту встановлений строк дії.

Відповідно до підпункту 12.1 даний контракт набирає чинності з дати настання останньої із подій:

отримання покупцем повідомлення про видачу продавцю дозволу Державної служби експортного контроля України на експорт виробів за даним контрактом;

отримання продавцем повідомлення про видачу покупцю дозволу державного органу експортного контроля на імпорт виробів за даним контрактом.

Сторони письмово повідомляють один одного про настання зазначених подій протягом 3 (трьох) робочих днів з дня їх настання. Даний контракт діє до завершення всіх зобов`язань, які виникли з даного контракту.

В матеріалах справи наявний дозвіл Державної служби експортного контролю України від 20 лютого 2020 року на експорт виробів, який був наданий відповідачу разом із заявою від 26 липня 2021 року на одержання висновку.

У вказаному дозволі підставою для його надання визначено контракт від 30 липня 2019 року № USE-18.2-89-K/KE-19.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року № 444/9519/12 зробила висновок щодо змісту понять «строк договору», «строк виконання зобов`язання» і «термін виконання зобов`язання».

Так, поняття «строк договору», «строк виконання зобов`язання» та «термін виконання зобов`язання» згідно з приписами Цивільного кодексу України мають різний зміст.

Відповідно до частини першої статті 251 Цивільного кодексу України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. А згідно з частиною другою цієї статті терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами, а термін - календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (стаття 252 Цивільного кодексу України).

Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору (частина перша статті 631 Цивільного кодексу України). Цей строк починає спливати з моменту укладення договору (частина друга вказаної статті), хоча сторони можуть встановити, що його умови застосовуються до відносин між ними, які виникли до укладення цього договору (частина третя цієї статті).

Поняття «строк виконання зобов`язання» і «термін виконання зобов`язання» охарактеризовані у статті 530 Цивільного кодексу України. Згідно з приписами її частини першої, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

З огляду на викладене строк (термін) виконання зобов`язання може збігатися зі строком договору, а може бути відмінним від нього, зокрема коли сторони погодили строк (термін) виконання ними зобов`язання за договором і визначили строк останнього, зазначивши, що він діє до повного виконання вказаного зобов`язання.

Отже, з вказаного вище контракту вбачається, що строк дії контракту починається з настання події або отримання покупцем повідомлення про видачу продавцю дозволу Державної служби експортного контроля України на експорт виробів за даним контрактом, або отримання продавцем повідомлення про видачу покупцю дозволу державного органу експортного контроля на імпорт виробів за даним контрактом, та діє до завершення всіх зобов`язань, які виникли з даного контракту.

Підпунктом 1.1 пункту 1 контракту визначено, що продавець зобов`язується передати у власність покупця вироби у відповідності із Специфікацією, що наведена в Додатку № 1 до даного контракту (у подальшому «Вироби»), а покупець зобов`язується прийняти та оплатити зазначені Вироби у строки та за цінами відповідно до умов даного контракту.

Отже, у даному випадку строк контракту від 30 липня 2019 року № USE-18.2-89-K/KE-19 дії з 20 лютого 2020 року (момент видачі дозволу Державної служби експортного контролю України) до повного виконання вказаного зобов`язання у контракті.

Таким чином, підстави відмови, зазначені в оскаржуваному наказі, не знайшли свого підтвердження та спростовуються матеріалами справи, тому наказ Міністерства економіки України від 05 серпня 2021 року № 368-21 "Про відмову у видачі висновку щодо продовження граничних строків розрахунків за окремими операціями з експорту та імпорту товарів, установлених Національним банком, Державній компанії "Укрспецекспорт" є протиправним та підлягає скасуванню.

Оцінюючи вимогу позивача про зобов`язання Міністерства економіки України видати Державній компанії з експорту та імпорту продукції і послуг військового та спеціального призначення "Укрспецекспорт" висновок щодо продовження строків розрахунків на підставі поданої нею заяви від 26 липня 2021 року про одержання висновку щодо продовження граничних строків розрахунків за окремими операціями з експорту та імпорту товарів, установлених Національним банком за контрактом від 30 липня 2019 року № USE- 18.2-89-К/КЕ-19 з 18 серпня 2021 до 19 листопада 2021 року, суд виходить з наступного.

Поняття дискреційних повноважень наведене, зокрема, у Рекомендаціях Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2, яка прийнята Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, відповідно до яких під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Дискреційні повноваження в більш вузькому розумінні - це можливість діяти за власним розсудом, в межах закону, можливість застосувати норми закону та вчинити конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними).

Тобто, дискреційними є право суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною. Прикладом такого права є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слова "може". При цьому дискреційні повноваження, в тому числі органів місцевого самоврядування, завжди мають межі, встановлені законом.

Враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку про зобов`язання Міністерства економіки України повторно розглянути заяву та додані до неї документи Державної компанії з експорту та імпорту продукції і послуг військового та спеціального призначення "Укрспецекспорт" від 26 липня 2021 року про одержання висновку щодо продовження граничних строків розрахунків за окремими операціями з експорту та імпорту товарів, установлених Національним банком за контрактом від 30 липня 2019 року № USE-18.2-89-К/КЕ-19 з 18 серпня 2021 до 19 листопада 2021 року, з урахуванням висновків суду викладених у даному рішенні.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

На переконання суду, відповідачем не доведено правомірність оскаржуваного наказу, з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог та системного аналізу положень законодавства України, суд приходить до висновку про задоволення позову частково.

На підставі вище викладеного, керуючись статтями 2, 6-10, 19, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов Державної компанії з експорту та імпорту продукції і послуг військового та спеціального призначення "Укрспецекспорт" - задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства економіки України від 05 серпня 2021 року № 368-21 "Про відмову у видачі висновку щодо продовження граничних строків розрахунків за окремими операціями з експорту та імпорту товарів, установлених Національним банком, Державній компанії "Укрспецекспорт".

3. Зобов`язати Міністерство економіки України повторно розглянути заяву та додані до неї документи Державної компанії з експорту та імпорту продукції і послуг військового та спеціального призначення "Укрспецекспорт" від 26 липня 2021 року про одержання висновку щодо продовження граничних строків розрахунків за окремими операціями з експорту та імпорту товарів, установлених Національним банком за контрактом від 30 липня 2019 року № USE-18.2-89-К/КЕ-19 з 18 серпня 2021 до 19 листопада 2021 року, з урахуванням висновків суду викладених у даному рішенні.

4. В іншій частині позову - відмовити.

5. Стягнути на користь Державної компанії з експорту та імпорту продукції і послуг військового та спеціального призначення "Укрспецекспорт" (04119, м. Київ, вул. Дегтярівська, 36, ) за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства економіки України (01008, м. Київ, М. Грушевського, 12/2, ) судовий збір у розмірі 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) гривень 00 копійок.

Рішення суду, відповідно до частини першої статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя В.В. Аверкова