Справа № 340/2789/22
Суддя: Лукманова О.М.
Дата ухвалення: 2022-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

15 вересня 2022 року м. Дніпросправа № 340/2789/22

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Лукманової О.М. (доповідач),

суддів: Божко Л.А., Дурасової Ю.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Кіровоградського окружного адміністративного суду від 30 червня 2022 року (суддя Черниш О.А., м. Кропивницький, повний текст ухвали складено 30.06.2022 року) у справі № 340/2789/22 за позовом ОСОБА_1 до Департаменту соціальної політики Кропивницької міської ради про визнання протиправною бездіяльності та стягнення грошової допомоги, -

в с т а н о в и в:

13.06.2022 року ОСОБА_1 (далі по тексту позивач) звернувся до суду з позовом до Департаменту соціальної політики Кропивницької міської ради (далі по тексту відповідач), в якому просив визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо нарахування і виплати йому щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2021 рік в меншому розмірі, ніж передбачено Законом; стягнути з відповідача на його користь 8992 грн. недоплаченої суми грошової допомоги до 5 травня, передбаченої Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» в розмірі семи мінімальних пенсій за віком, встановленої Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на 01.01.2021 року.

Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 30.06.2022 року позовну заяву повернуто з підстави пропуску позивачем строку подання позовної заяви.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, апеляційну скаргу подав ОСОБА_1 , в якій просив скасувати ухвалу суду та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду по суті. Апелянт вказував, що строк звернення не вважається пропущеним, оскільки адміністративний позов було подано у межах відведеного ст. 122 КАС України строку, 13.06.2022 року. Апелянт вказував, що строк звернення до суду має бути поновлено адже він має права звернення до суду у будь-який час не обмежуючись часом, вказує, що має право гарантоване Конституцією України звертатись до суду без обмежень.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Суд першої інстанції повертаючи позовну заяву, виходив з того, що позивач не виконав вимоги ухвали суду про залишення позову без руху від 14.06.2022 року, та вказував, що поважними причинами пропуску строку звернення до суду із позовом визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з позовною заявою, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду, такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами. Перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Суд першої інстанції зазначив, що позивач, отримавши 23.04.2021 року разову грошову допомогу до 5 травня за 2021 рік у розмірі 3391 грн., саме тоді повинен і міг дізнатися про порушення своїх прав. При цьому, 30 вересня 2021 року - встановлений законом кінцевий строк, до якого могла бути здійснена виплата вказаної допомоги і до якого позивач міг очікувати на отримання більшої суми, ніж була йому виплачена. Перебіг шестимісячного строку, установленого частиною 2 статті 122 КАС України, для звернення до суду з позовом розпочався з 01.10.2021 року та закінчився 01.04.2022 року. Позивач звернувся до суду з позовом 13.06.2022 року, тобто з пропуском цього строку. Суд не прийняв доводи позивача щодо поновлення строку звернення до суду відносно того, що позивач є пацієнтом у лікарняних закладах, що про порушення своїх прав він дізнався у березні 2022 року, отримавши від відповідача відповідь №Л-810 від 10.03.2022 року на своє звернення, ці обставини не мають правового значення для вирішення питання про початок відліку строку звернення до адміністративного суду з позовом, не впливають на висновки суду про те, що право на звернення з позовом виникло з 30.09.2021 року, а також не свідчать про поважність причин пропуску цього строку.

Матеріали справи підтверджують, що ОСОБА_2 виплачено 23.04.2021 року грошову допомогу до 5 травня у розмірі 3391,00 грн.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_2 звертався до Департаменту соціальної політики Кропивницької міської ради з запитом щодо виплати грошової щорічної разової грошової допомоги до 5 травня у більшому розмірі та листом від 10.03.2022 року № Л-810 Департаментом повідомлено, що виплата щорічної разової грошової допомоги до 5 травня здійснюється згідно Законів України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, «Про жертви нацистських переслідувань», та Департаментом проведено виплату у належному розмірі.

Встановлено, що позовну заяву про визнання протиправними дії відповідача щодо відмови у здійсненні перерахунку, нарахуванні та виплаті щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2021 ріку розмірі меншому, ніж передбачено статтею 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» про зобов`язання здійснити перерахунок щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2021 рік з урахуванням розміру зазначеної соціальної виплати, визначеного статтею 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», та здійснити їх виплату, подано до суду 13.06.2022 року.

Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 14.06.2022 року позовну заяву залишено без руху та запропоновано позивачу протягом десяти днів з дня вручення копії цієї ухвали надати до суду: заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду та докази поважності причин його пропуску. Ухвалу вручено 20.06.2022 року.

28.06.2022 року до суду від ОСОБА_1 на виконання ухвали про залишення позову без руху надійшли пояснення щодо строку на звернення до суду, згідно яких вказує, що строк порушено з підстави того з 20 вересня 2021 року по кінець лютого 2022 року знаходився у стані тимчасової втрати працездатності, довготривала хвороба. Вказує, що обізнаний, що законодавчо встановлено строк, від якого починається обрахунок шестимісячного терміну звернення до суду 30 вересня. Надав витягів з електронних лікарняних та копії паперових листків непрацездатності. Крім того, позивач надав копію заяви до Головного управління ДПС у Кіровоградській області, в якій повідомляв, що з 04 січня 2022 року приступає до роботи та готовий виконувати обов`язки першого заступника начальника Головного управління ДПС у Кіровоградській області. Перебування у стані тимчасової втрати працездатності до кінця лютого 2022 року, зі слів позивача, не заважає вийти 04 січня 2022 року на роботу.

Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 30.06.2021 року позовна заява повернута з підстави порушення строку звернення до суду.

Згідно частин 1, 2 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Частиною 1 ст. 5 КАС України, визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду за захистом, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Згідно ч. 3 ст.122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

При вирішенні питання щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду необхідно встановити коли особа дізналась або повинна була дізнатись про можливе порушення своїх прав. Під поняттям дізнався необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, свобод та інтересів. Суд вважає, що особа може дізнатися, що її права порушені, зокрема, при отриманні від органу, що здійснює виплату одноразової грошової допомоги відповіді (листа-відповіді, листа-роз`яснення) на надісланий запит щодо розміру допомоги, нормативно-правових документів, на підставі яких був здійснений саме такий розрахунок допомоги.

Поняття повинен був дізнатися необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені.

У випадку правовідносин щодо отримання ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги до 5 травня, отримання допомоги на думку позивача у меншому розмірі, про таке він дізнався після виплати допомоги у 2021 році, 23.04.2021 року. Допомога до 5 травня є платежем, розмір якого в будь-якому разі відомий особі, яка її отримує.

ОСОБА_1 отримав виплату грошового допомоги 23.04.2021 року та як позивач, який вважає, що його право порушене, мав реальну, об`єктивну можливість проявити належну зацікавленість та вчинити активні дії з метою отримання інформації на підставі яких нормативно-правових актів був здійснений розрахунок одноразової грошової допомоги на його думку, у меншому розмірі та чи належний розмір та чи вчасно виплачено допомогу.

Отже, з дня отримання допомоги до 5 травня, особа вважається такою, що повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи законних інтересів. Винятком з цього правила є випадок, коли така особа без зайвих зволікань, в розумний строк після отримання такої допомоги, демонструючи свою необізнаність щодо підстав нарахування одноразової грошової допомоги в меншому розмірі звернулась до відповідного органу із заявою про надання їй відповідної інформації. В такому випадку особа вважається такою, що дізналась про порушення її прав при отриманні відповіді на подану нею заяву.

Відповідно до ст. 17-1 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» особи, які не отримали разової грошової допомоги до 5 травня, мають право звернутися за нею та отримати її до 30 вересня відповідного року, в якому здійснюється виплата допомоги.

У постанові від 06.02.2018 року у справі № 607/7919/17 Верховний Суд виклав правову позицію про те, що 30 вересня поточного року - це встановлений законом кінцевий строк, до якого могла бути здійснена виплата оспорюваної допомоги і до якого позивач міг очікувати на отримання більшої суми, ніж була йому нарахована. Перебіг строку звернення позивача до суду з позовом слід обраховувати з 30 вересня відповідного року, за який виплачується разова щорічна грошова допомога.

Таким чином, суд апеляційної інстанції зазначає, що для ОСОБА_1 останнім днем звернення до суду з позовом є 30.03.2022 року щодо виплати допомоги за 2021 рік.

У своїх доводах щодо поновлення строку, ОСОБА_1 вказує, що позов було подано до суду з порушенням у зв`язку з перебуванням на лікарняних. Зокрема, мав тимчасову непрацездатність з 01.09.2021 року по 17.11.2021 року, з 07.12.2021 року по 10.12.2021 року, 13.12.2021 року по 31.12.2021 року, лікувався амбулаторно.

Безумовно, перебування на лікарняному обмежує особу у певних діях, проте не безперервно у період з 30.09.2021 року по 30.03.2022 року. Позивач не перебував на лікарняних частково у листопаді 2021 року, на лікарняному у січні, лютому, березні 2022 року.

Позивач не наводить безпереборні, поважні підстави для поновлення строку, не вказує, що завадило подати позов до суду у межах відведеного строку засобами поштового чи електронного зв`язку.

У випадку пропуску строку звернення до суду, підставами для його поновлення є лише наявність поважних причин, якими визнаються такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Законодавець обмежує строк, протягом якого особа може звернутися до суду.

Запровадження строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Рішенням Конституційного Суду України від 13.12.2011 №17-рп/2011 визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Верховний Суд у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних спорів Касаційного адміністративного суду у постанові від 31.03.2021 року у справі № 240/12017/19, зазначив, що для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

Верховний Суд вказував, що позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання такою особою строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів; пенсія є щомісячним періодичним платежем, а тому в будь-якому разі її розмір відомий особі, яка її отримує щомісячно. Відтак, отримання пенсіонером листа від територіального органу Пенсійного фонду України у відповідь на його заяву не змінює момент, з якого така особа повинна була дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли вона почала вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду у разі якщо така особа без зволікань та протягом розумного строку не вчиняла активних дій щодо отримання інформації про правильність/помилковість нарахування розміру пенсії, своєчасність/несвоєчасність її перерахунку, тощо.

ОСОБА_1 не надав доказів неможливості звернення до суду з позовом раніше, у встановлений законодавством строк, не наводить безпереборні підстави, які завадили звернутись до суду з позовом у строк.

Таким чином, суд вважає, що ОСОБА_1 звернувся з позовною заявою 13.06.2022 року, у той час як останнім строком його подання щодо отримання щорічної допомоги до 5 травня за 2021 рік є 30.03.2022 року. Позивачем не надано доказів того, що відповідач чинив перешкоди в наданні доступу до інформації щодо виплати одноразової грошової допомоги до 5 травня за 2021 рік, відповідь на звернення позивача щодо розміру отриманих та виплачених коштів датована 10.03.2022 року.

Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа «Стаббінгс на інші проти Великобританії», справа «Девеер проти Бельгії», справа «Каменівська проти України»). Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наполягає на тому, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (рішення Європейського суду у справі «Перез де Рада Каванілес проти Іспанії» від 28.10.1998 року, заява №28090/95, пункт 45).

У рішенні «Міраґаль Есколано та інші проти Іспанії» від 25.01.2000 року, Європейський суд з прав людини встановив, що строки позовної давності, яких заявники мають дотримуватися при поданні скарг, спрямовані на те, щоб забезпечити належне здійснення правосуддя і дотримання принципів правової певності, сторонам у провадженні слід очікувати, що ці норми будуть застосовними.

Європейський суд з прав людини у справах «Салов проти України», «Проніна проти України», «Серявін та інші проти України» зазначив, що принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що в рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Неможливо безпідставно поновлювати строк звернення до суду.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 01.04.2020 року у справі № 9901/601/19 вказувала, що право на звернення до суду не є абсолютним чи безмежним, а може бути регламентованим. Особа була вільною у виборі способу захисту свого порушеного права і за бажанням могла скористатися правом на оскарження акта у строк, передбачений нормативним процесуальним положенням.

В ухвалі від 18.09.2020 року у справі № 11-119сап20 Велика Палата Верховного Суду вказує, що поважними причинами пропуску строку звернення до суду визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення сторони і пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій.

При вирішенні питання щодо дотримання строку подання позову, суд апеляційної інстанції керується правовими позиціями викладеними Верховним Судом у постановах від 10.05.2018 року у справі № 389/1042/17, від 06.02.2018 року у справі № 607/7919/17, від 29.10.2020 року у справі № 816/197/18, від 20.10.2020 року у справі № 640/14865/16-а, від 25.02.2021 року у справі № 822/1928/18, від 22.07.2021 року у справі № 420/718/21.

Згідно з частин 1, 2 ст.123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Згідно ч. 4 ст. 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

У разі встановлення порушення строку звернення до суду і якщо надані пояснення позивача, будуть визнані судом безпідставними, суд повертає позовну заяву. Судом першої інстанції було встановлено подання позову з порушенням відведеного шестимісячного строку з дати коли особа дізналась або повинна була дізнатись про порушення своїх прав.

За вищевказаних обставин, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції вірно застосовано норми процесуального права.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, ухвалу суду першої інстанції слід залишити без змін, як таку, що прийнята з додержанням вимог матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. 312, п. 1 ч. 1 ст. 315, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Кіровоградського окружного адміністративного суду від 30 червня 2022 року у справі № 340/2789/22 залишити без змін.

Постанова Третього апеляційного адміністративного суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів у порядку ст.ст. 328 329 КАС України.

Головуючий - суддя О.М. Лукманова

суддя Л.А. Божко

суддя Ю. В. Дурасова