Справа № 320/13746/21
Суддя: Бояринцева М.А.
Дата ухвалення: 2022-09-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 вересня 2022 року м. Київ № 320/13746/21

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: судді Бояринцевої М.А., розглянувши у порядку спрощеного провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві
пропро визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії
ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулась ОСОБА_1 з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві та просить суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо не зарахування ОСОБА_1 до стажу роботи, який дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, період проходження служби в органах внутрішніх справ (у Харківському міському управлінні УМВС України в Харківській області, Відділі внутрішніх справ Фрунзенського району м. Харкова, Фрунзенському РВ ЗМУ УМВС України в Харківській області) на посаді слідчого, старшого слідчого з 18.08.1994 по 30.11.1999 тривалістю 5 років 3 місяці 13 днів, та призначення щомісячного довічного грошового утримання в меншому розмірі - 52 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи, який дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, період проходження служби в органах внутрішніх справ (у Харківському міському управлінні УМВС України в Харківській області, Відділі внутрішніх справ Фрунзенського району м. Харкова, Фрунзенському РВ ЗМУ УМВС України в Харківській області) на посаді слідчого, старшого слідчого з 18.08.1994 по 30.11.1999 тривалістю 5 років 3 місяці 13 днів;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити призначення, перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 64% відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, у сумі 95 851,20 грн. на підставі довідки Господарського суду м. Києва від 03.09.2021 №08-36/118/21 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виходячи зі стажу 27 років 0 місяців 13 днів, відповідно до Розрахунку стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виданого Господарським судом м. Києва, починаючи з 07.09.2021, з урахуванням раніше виплачених сум.

Мотивуючи позовні вимоги позивач вказує, що відповідачем протиправно не враховано тих обставин, що при обчисленні стажу роботи на посаді судді підлягають застосуванню норми законодавства, які були чинними на день призначення (обрання) відповідного судді, з огляду на що, до стажу ОСОБА_1 підлягає врахуванню стаж роботи на посаді слідчого в органах внутрішніх справ, адже остання має наявний стаж на посаді судді більше 10 років.

Представник позивача зазначає, що наведені доводи підтвердженні постановами Великої Палати Верховного Суду від 30.05.2019 у справі №99014/805/18, від 17.09.2020 №9901/302/19 та були враховані Вищою радою правосуддя під час розгляду заяви ОСОБА_1 про звільнення з посади судді у відставку, а також Господарським судом міста Києва у розрахунку стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці. Також представник позивача відмітив, що до компетенції ГУ ПФУ в м. Києві не входять повноваження щодо розрахунку стажу судді та вказує, що ОСОБА_1 були надані всі необхідні документи для призначення щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 64% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

Представником відповідача подано відзив на позовну заяву, де останній зазначає, що позивач не зверталась до ГУ ПФУ в м. Києві із заявою щодо перерахунку пенсії, а відтак жодних протиправних дій останнім вчинено не було. Жодних спростувань в частині доводів представника позивача, які покладені в основу позовної заяви, відповідачем у відзиві на позовну заяву не наведено.

Окрім цього, представником ГУ ПФУ в м. Києві подано заперечення на заяву про компенсацію витрат на правничу допомогу, де зазначає, що на переконання останнього, позивачем не надано до суду достатніх документів, які підтверджують отримання професійної правничої допомоги адвоката, пов`язаної із розглядом справи, зокрема детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних саме адвокатом відповідно до вимог частини 4 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Також представником відповідача надано до суду копію пенсійної справи та у супровідному листі зазначено, що період роботи з 18.08.1994 по 30.11.1999 у Харківському міському правлінні УМВС в Харківській області, відділу внутрішніх справ Фрунзенського району міста Харкова на посаді слідчого, старшого слідчого не враховано до стажу роботи на посаді судді, оскільки наведене суперечить вимогам статті 137 Закону України «Про судоустрій та статус суддів».

Справа вирішується на підставі наявних в ній матеріалів.

Розглянувши подані матеріали, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд звертає увагу на наступне.

Згідно з розрахунком стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, що складений Господарським судом міста Києва, стаж судді ОСОБА_1 , який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, складає 27 років 0 місяців 13 днів та до якого було включено:

- проходження служби в органах внутрішніх справ на посаді слідчого, старшого слідчого, а саме у Харківському міському управлінні УМВС України в Харківській області, Відділі внутрішніх справ Фрунзенського району м. Харкова, Фрунзенському РВ ЗМУ УМВС України в Харківській області, у період з 18.08.1994 по 30.11.1999-5 років 3 місяці 13 днів, що підтверджується копією трудової книжки;

- роботу на посаді судді Московського районного суду м. Харкова у період з 01.12.1999 по 03.07.2006 - 6 років 7 місяців 3 дні, що підтверджується Указом Президента України від 30.10.1999 №1417/99, Постановою Верховної Ради України від 23.09.2004 №2039-IV);

- роботу на посаді судді Харківського окружного адміністративного суду у період з 04.07.2006 по 14.05.2009 - 2 роки 10 місяців 11 днів, що підтверджується Постановою Верховної Ради від 09.02.2006 №3432-IV;

- роботу на посаді судді Київського апеляційного адміністративного суду у період з 18.05.2009 по 03.07.2012 - 3 роки 1 місяць 16 днів, що підтверджується Постановою Верховної Ради України від 16.04.2009 №1282-VI;

- роботу на посаді судді Вищого господарського суду України у період з 04.07.2012 по 17.12.2018 - 6 років 5 місяців 14 днів, що підтверджується Постановою Верховної Ради України від 21.06.2012 №5012-VI;

- роботу на посаді судді Господарського суду міста Києва у період з 18.12.2018 по 03.09.2021 -2 роки 8 місяців 16 днів, що підтверджується Рішенням Вищої ради правосуддя від 08.11.2018 №3380/0/15-18.

Рішенням Вищої ради правосуддя від 26.08.2021 №1867/0/15-21 «Про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Господарського суду міста Києва у зв`язку з поданням заяви про відставку» вирішено звільнити ОСОБА_1 з посади судді Господарського суду міста Києва у зв`язку з поданням заяви про відставку (далі - Рішення).

Згідно вказаного Рішення Вища рада правосуддя встановила, що додані до заяви документи свідчать, що суддя Господарського суду міста Києва ОСОБА_1 має достатній для звільнення у відставку стаж роботи, визначений на підставі статей 116, 137 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», а також абзацу 4 пункту 34 розділу XII «Прикінцеві та Перехідні положення» цього Закону.

Як зазначає представник позивача, ОСОБА_1 призначено щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, для визначення розміру якого відповідачем було враховано стаж 21 рік 9 місяців, а не 27 років 3 місця та 13 днів, розрахунок якого здійснено Господарським судом міста Києва.

Наведені обставини також підтверджуються ГУ ПФУ в м. Києві у листі від 29.07.2022 №2600-0309-7/90369. Також у вказаному листі зазначено, що позивач перебуває на обліку в ГУ ПФУ в м. Києві та їй з 04.09.2021 призначено щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 77 879,10 грн.

07.09.2021 позивачем подана до ГУ ПФУ в м. Києві заява про призначення/перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

27.09.2021 представником ОСОБА_1 скеровано до ГУ ПФУ в м. Києві адвокатський запит (вих. №27.09-2021/Є), за наслідком розгляду якого листом від 30.09.2021 №1000-0202-8/99059 ГУ ПФУ у м. Києві повідомило заявника про надходження адвокатського запиту без згоди ОСОБА_1 на обробку персональних даних, з урахуванням чого надати витребувану інформацію не вбачається за можливе.

Позивач вважає, що відповідачем порушуються її права та охоронювані законом інтереси, з огляду що остання звернулась до суду з метою їх захисту та відновлення.

Вирішуючи спір по суті суд враховує наступне.

Організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд визначає Закон України «Про судоустрій та статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII (далі - Закон № 1402-VIII).

Згідно із частиною 1 статті 116 Закону № 1402-VIII суддя, який має стаж роботи на посаді судді не менше двадцяти років, що визначається відповідно до статті 137 цього Закону, має право подати заяву про відставку.

За суддею, звільненим за його заявою про відставку, зберігається звання судді та гарантії недоторканності, встановлені для судді до його виходу у відставку (ч. 4 ст. 137 Закону № 1402-VIII).

Відповідно до частини 1 статті 137 Закону № 1402-VIII до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді:

1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України;

2) члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України;

3) судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

До стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді (ч. 2 ст. 137 Закону № 1402-VIII).

Абзацом 4 пункту 34 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1402-VIII регламентовано, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

Аналіз вказаного дає суду підстави дійти до висновку, що виражене й закріплене в частині 2 статті 137 Закону № 1402-VIII положення (припис) про те, що до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді, означає, що до стажу роботи на посаді судді і прирівняних до нього стажів роботи додається (може додаватися) ще один вид (чи види) роботи (професійної діяльності), який раніше не охоплювався поняттям стажу роботи на посаді судді. Під цим стажем у вимірі чинного законодавчого визначення поняття «стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді» треба розуміти за якісними властивостями вид (види) певної роботи (професійної діяльності) в галузі права, який відрізняється від суддівської і прирівняної до неї роботи та має часові (кількісні) межі (строк роботи) (постанова Великої Палати Верховного Суду від 08.10.2020 у справі № 9901/537/19).

ЄСПЛ у рішенні від 07.11.2013 у справі «Пічкур проти України» (параграфи 48, 49) зазначив, що практикою Суду встановлено, що дискримінація означає поводження з особами у різний спосіб, без об`єктивного та розумного обґрунтування, у відносно схожих ситуаціях (див. рішення у справі «Вілліс проти Сполученого Королівства», заява № 36042/97).

Відмінність у ставленні є дискримінаційною, якщо вона не має об`єктивного та розумного обґрунтування, іншими словами, якщо вона не переслідує легітимну мету або якщо немає розумного співвідношення між застосованими засобами та переслідуваною метою. Договірна держава користується свободою розсуду при визначенні того, чи та якою мірою відмінності в інших схожих ситуаціях виправдовують різне ставлення (див. рішення від 21.02.1997 у справі «Ван Раалте проти Нідерландів»).

Аналогічний підхід у своїх рішеннях застосовує й Конституційний Суд України, вказуючи на те, що «мета встановлення певних відмінностей (вимог) у правовому статусі повинна бути істотною, а самі відмінності (вимоги), що переслідують таку мету, мають відповідати конституційним положенням, бути об`єктивно виправданими, обґрунтованими та справедливими. У противному разі встановлення обмежень означало б дискримінацію» (абзац сьомий пункту 4.1 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 07.07.2004 № 14-рп/2004).

Згідно з пунктом 6 частини 1 статті 1 Закону України від 06.09.2012 №5207-VI «Про засади запобігання і протидії дискримінації в Україні» прямою дискримінацією є ситуація, за якої з особою та/або групою осіб за їх певними ознаками поводяться менш прихильно, ніж з іншою особою та/або групою осіб в аналогічній ситуації, крім випадків, коли таке поводження має правомірну, об`єктивно обґрунтовану мету, способи досягнення якої є належними та необхідними. Таке поводження за змістом пункту 2 частини першої статті 1 цього ж Закону може полягати, в тому числі, у обмеженні у визнанні, реалізації або користуванні правами і свободами у будь-якій формі.

Ураховуючи викладене, суд констатує, що вимоги до кандидатів на посаду судді були по-різному визначені законодавством України, що діяло на день їх призначення (обрання) на посаду судді, а тому такі вимоги можуть вважатися виправданою, обґрунтованою та справедливою підставою різниці при вирішенні питання щодо обчислення стажу роботи на посаді судді, що дає право на відставку, залежно від змісту цих вимог, визначених законодавством, яке було чинним на час призначення (обрання) на посаду судді.

Аналогічну правову позицію висловлено Великою Палатою Верховного Суду в постановах від 24.10.2019 у справі № 9901/2/19, від 17.09.2020 у справі № 9901/302/19.

Судом встановлено, що Указом Президента України від 30.10.1999 №1417/99 ОСОБА_1 призначена строком на п`ять років на посаду судді Московського районного суду міста Харкова.

Станом на час призначення позивача на посаду судді діяв Закон України «Про судоустрій та статус суддів» від 15.12.1992 №2862-XII (далі - Закон №2862-XII).

Частиною 1 статті 7 Закону №2862-XII регламентовано, що право на зайняття посади судді районного (міського), міжрайонного (окружного) суду, військового суду гарнізону має громадянин України, який досяг на день обрання 25 років, має вищу юридичну освіту і, як правило, стаж роботи за юридичною спеціальністю не менше двох років.

Статтею 43 Закону №2862-XII регламентовано, що до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання довічного грошового забезпечення, крім роботи на посадах суддів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи, зокрема на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Згідно із частиною 3 статті 142 Закону № 1402-VIII щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Аналізуючи вказані положення суд приходить до висновку, що при обчисленні стажу роботи судді, в межах даної адміністративної справи, з урахуванням положень частини 2 статті 137 Закону № 1402-VIII слід враховувати положення статті 43 Закону №2862-XII у взаємозв`язку із абзацом 4 пункту 34 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1402-VIII.

Суд відмічає, що згідно з розрахунком стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, що складений Господарським судом міста Києва, стаж судді ОСОБА_1 , який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, складає 27 років 0 місяців 13 днів та до якого було включено, серед іншого, проходження служби в органах внутрішніх справ на посаді слідчого, старшого слідчого, а саме у Харківському міському управлінні УМВС України в Харківській області, Відділі внутрішніх справ Фрунзенського району м. Харкова, Фрунзенському РВ ЗМУ УМВС України в Харківській області, у період з 18.08.1994 по 30.11.1999 - 5 років 3 місяці 13 днів, що підтверджується копією трудової книжки.

Разом з цим, матеріалами справи підтверджено, що вказаний стаж ГУ ПФУ в м. Києві при призначенні позивачу щомісячного довічного грошового утримання не було враховано відповідачем, що мало своїм наслідком зміну розміру відповідного грошового утримання з 64% до 52%.

Суд наголошує, що ГУ ПФУ в м. Києві жодним нормативно-правовим актом не надано повноважень щодо розрахунку стажу судді.

Отже, на переконання суду дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо не зарахування ОСОБА_1 до стажу роботи, який дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, періоду проходження служби в органах внутрішніх справ (у Харківському міському управлінні УМВС України в Харківській області, Відділі внутрішніх справ Фрунзенського району м. Харкова, Фрунзенському РВ ЗМУ УМВС України в Харківській області) на посаді слідчого, старшого слідчого з 18.08.1994 по 30.11.1999 тривалістю 5 років 3 місяці 13 днів, та призначення щомісячного довічного грошового утримання в меншому розмірі - 52% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді є протиправними.

Як наслідок, суд вважає наявними підстави для зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи, який дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, період проходження служби в органах внутрішніх справ (у Харківському міському управлінні УМВС України в Харківській області, Відділі внутрішніх справ Фрунзенського району м. Харкова, Фрунзенському РВ ЗМУ УМВС України в Харківській області) на посаді слідчого, старшого слідчого з 18.08.1994 по 30.11.1999 тривалістю 5 років 3 місяці 13 днів.

Вирішуючи позовні вимоги в частині зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити призначення, перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 64% відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, у сумі 95851,20 грн. на підставі довідки Господарського суду міста Києві від 03.09.2021 №08-36/118/21 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виходячи зі стажу 27 років 0 місяців 13 днів, відповідно до Розрахунку стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виданого Господарським судом міста Києва, починаючи з 07.09.2021, з урахуванням раніше виплачених сум суд вкаже про наступне.

Згідно із частиною 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Суд вказує, що в цій частині позовні вимоги є передчасними та такими, що спрямовані на майбутнє, адже лише за наслідком зарахування відповідачем ОСОБА_1 до стажу роботи, який дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, періоду проходження служби в органах внутрішніх справ (у Харківському міському управлінні УМВС України в Харківській області, Відділі внутрішніх справ Фрунзенського району м. Харкова, Фрунзенському РВ ЗМУ УМВС України в Харківській області) на посаді слідчого, старшого слідчого з 18.08.1994 по 30.11.1999 тривалістю 5 років 3 місяці 13 днів, у останньої виникне право на призначення, перерахунок та виплату щомісячного грошового утримання судді у відставці у розмірі 64%.

Разом з цим, суд вважає за доцільне звернути увагу позивача, що Постановою Правлінням Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, яка зареєстрована в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за №1566/11846 затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Порядок №22-14).

Згідно із пунктом 1.1 вказаного Порядку заява про призначення, перерахунок пенсії, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший (Заява про призначення/перерахунок пенсії - додаток 1); заява про припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, продовження виплати пенсії за довіреністю, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплату пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання (Заява про виплату пенсії - додаток 2); заява про працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (додаток 3); заява про виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера (додаток 4) подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію) через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб (далі - сервісний центр).

Відповідно до пункту 1.9 Порядку №22-1 днем звернення за перерахунком пенсії, переведенням з одного виду пенсії на інший, поновленням виплати пенсії, припиненням перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отриманням пенсії за місцем фактичного проживання, продовженням виплати пенсії за довіреністю, виплатою частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплатою пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведенням виплати пенсії за новим місцем проживання, у зв`язку із працевлаштуванням (звільненням), початком (припиненням) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, виплатою недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, заяви з усіма необхідними документами (у разі подання заяви через вебпортал - дата реєстрації заяви зі сканованими копіями документів, які відповідають оригіналам документів та придатні для сприйняття їх змісту (мають містити чітке зображення повного складу тексту документа та його реквізитів).

Згідно із пунктом 4.1 розділу IV Порядку №22-1 заяви, що подаються особами відповідно до цього Порядку, реєструються в електронному журналі звернень органу, що призначає пенсію.

Заяви про перерахунок пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший, припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, продовження виплати пенсії за довіреністю, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплату пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання, виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера, працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування приймаються органом, що призначає пенсію, за наявності в особи всіх необхідних документів.

Отже, за наслідком набрання рішенням законної сили в межах даної адміністративної справи позивач має реалізовувати своє право шляхом подання відповідної заяви згідно вимог Порядку №22-1 та виключно, у разі не здійснення ГУ ПФУ в м. Києві дій щодо призначення та перерахунку розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, у позивача виникне право щодо звернення до суду із позовними вимоги про зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити такі дії.

Частиною 1 статті 73 КАС України встановлено, що предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

У відповідності до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи та надані докази, суд дійшов до висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення адміністративного позову.

Згідно із частиною 1 статті 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Відповідно до частини 3 статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Приймаючи до уваги те, що адміністративний позов підлягає до задоволення частково, сума судового збору, яка підлягає стягненню на користь позивача становить 454 грн.

Щодо розподілу витрат на правничу допомогу слід вказати про наступне.

Згідно із пунктом 1 частини 3 статті 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Положеннями частин 1-5 статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

На підтвердження понесення позивачем витрат на правничу допомогу її представником надано до суду копії наступних документів: договір №24.09-21-Є1 про надання правової допомоги від 24.09.2021 (далі - договір), рахунок від 09.03.2022 на загальну суму 10 000,00 грн., акт №1 про надання правової допомоги до договору про надання правової допомоги від 24.09.2021 №24.09-21-Є1 (далі - акт).

Відповідно до підпункту 4.1 пункту 4 договору правову допомогу, що надається Адвокатським об`єднанням клієнт оплачує в гривнях згідно виставленого рахунку та підписаного акту про надання правничої допомоги протягом шести місяців виходячи із розрахунку тарифу Адвокатського об`єднання - 2 000,00 грн. за годину роботи.

Згідно із актом Адвокатським об`єднанням було надано позивачу наступну правову допомогу: ознайомлення із наявними у клієнта документами щодо призначення та виплати щомісячного довічного грошового утримання як судді у відставці; збір доказів; консультація; формування правової позиції, в тому числі підбір судової практика - 1, 5 год. - 3 000,00 грн.; складання та подання позовної заяви - 3,5 год. - 7 000,00 грн. Загальна сума витрат на правничу допомогу становить 10 000,00 грн.

Відповідно до частини 7 статті 134 КАС України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Варто відмітити, що відповідач заперечуючи про компенсацію витрат на правничу допомогу посилається на порушення вимог частини 4 статті 134 КАС України.

Суд критично сприймає вказані доводи ГУ ПФУ в м. Києві, оскільки як вже було вказано судом вище, представником позивача надано до суду акт №1 про надання правової допомоги до договору про надання правової допомоги від 24.09.2021 №24.09-21-Є1, який містить деталізацію наданих послуг, кількість витраченого часу та розмір витрат на правничу допомогу.

Отже, враховуючи наведене суд приходить до висновку про підтвердження матеріалами справи обставини понесення ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн., проте, зважаючи на частину 3 статті 139 КАС України, сума витрат, яка підлягає відшкодуванню останній становить 5 000,00 грн.

Керуючись статтями 2, 72, 73, 77, 132, 134, 139, 143, 243-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ; місце реєстрації: АДРЕСА_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, б. 16, ) про визнання протиправними дії, зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

2. Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо не зарахування ОСОБА_1 до стажу роботи, який дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, період проходження служби в органах внутрішніх справ (у Харківському міському управлінні УМВС України в Харківській області, Відділі внутрішніх справ Фрунзенського району м. Харкова, Фрунзенському РВ ЗМУ УМВС України в Харківській області) на посаді слідчого, старшого слідчого з 18.08.1994 по 30.11.1999 тривалістю 5 років 3 місяці 13 днів, та призначення щомісячного довічного грошового утримання в меншому розмірі - 52% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи, який дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, період проходження служби в органах внутрішніх справ (у Харківському міському управлінні УМВС України в Харківській області, Відділі внутрішніх справ Фрунзенського району м. Харкова, Фрунзенському РВ ЗМУ УМВС України в Харківській області) на посаді слідчого, старшого слідчого з 18.08.1994 по 30.11.1999 тривалістю 5 років 3 місяці 13 днів.

4. У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

5. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, б. 16, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) сплачений нею судовий збір у розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн. 00 коп.

6. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, б. 16, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) витрати понесені нею на правничу допомогу у розмірі 5 000 (п`ять тисяч) грн. 00 коп.

Рішення набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства та може бути оскаржено в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295-297 КАС України

Суддя М.А. Бояринцева