Справа № 460/11629/21
Суддя: Шавель Руслан Миронович
Дата ухвалення: 2022-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2022 рокуЛьвівСправа № 460/11629/21 пров. № А/857/10536/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Глушка І.В. та Заверухи О.Б.,

з участю секретаря судового засідання - Дутки І.Р.,

а також сторін (їх представників):

від позивача не з`явився;

від відповідача - не з`явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу представника адвоката Хомича Івана Олександровича, діючого на підставі ордера на надання правничої (правової) допомоги від імені та в інтересах ОСОБА_1 , на ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від 09.06.2022р. про відмову у задоволенні заяви про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення в адміністративній справі за позовом представника адвоката Хомича Івана Олександровича, діючого на підставі ордера на надання правничої (правової) допомоги від імені та в інтересах ОСОБА_1 , до Головного управління Пенсійного фонду України у Рівненській обл. про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання нарахувати та виплатити підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення (суддя суду І інстанції: Комшелюк Т.О., час та місце ухвалення судового рішення: 09.06.2022р., м.Рівне; дата складання повного тексту судового рішення: 09.06.2022р.),-

В С Т А Н О В И В:

Оскаржуваною ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 09.06.2022р. відмовлено у задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду від 05.11.2021р. в адміністративній справі № 460/11629/21 (а.с.50-53).

Не погодившись із вказаною ухвалою, її оскаржив представник адвокат Хомич І.О., діючий на підставі ордера на надання правничої (правової) допомоги від імені та в інтересах ОСОБА_1 , який, покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права, в апеляційній скарзі просить судову ухвалу скасувати та прийняти нове рішення, яким встановити судовий контроль та зобов`язати відповідача подати звіт про виконання рішення суду із застосуванням відповідних наслідків за невиконання рішення суду чи неподання звіту (а.с.68-71).

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що фактичними обставинами справи стверджується відмова пенсійного органу від виконання рішення суду.

Окрім цього, згідно правової позиції Великої Палати Верховного Суду, яка викладена у постанові від 20.06.2018р. у справі № 800/592/17, судом контроль за виконанням рішення суб`єктом владних повноважень може бути встановлений також після ухвалення рішення по справі.

За таких умов висновок суду про те, що встановлення судового контролю є можливим лише під час ухвалення рішення суду за результатами розгляду справи, є хибним.

В розглядуваному випадку суд нівелює саму суть судового рішення та ігнорує обов`язковість його виконання, що є підставою для встановлення судового контролю за виконанням рішення суду та накладення на відповідальних осіб штрафу.

Інший учасник справи не подав до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі протягом строку, визначеного в ухвалі про відкриття апеляційного провадження, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до вимог ч.4 ст.229 КАС України не здійснювалося. Також в порядку ч.2 ст.313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 05.11.2021р. у справі № 460/11629/21 позов представника адвоката Хомича І.О., діючого на підставі ордера на надання правничої (правової) допомоги від імені та в інтересах ОСОБА_1 , задоволено; визнано протиправною бездіяльність відповідача Головного управління /ГУ/ Пенсійного фонду /ПФ/ України в Рівненській обл. щодо нездійснення нарахування та виплати ОСОБА_1 з 13.02.2021р. підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, у розмірі, визначеному ст.39 Закону України № 796-ХІІ від 28.02.1991р. «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», що дорівнює двом заробітним платам, згідно із Законом України «Про Державний бюджет» на відповідний рік; зобов`язано пенсійний орган нарахувати та виплачувати позивачу, починаючи з 13.02.2021р., підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, у розмірі, визначеному ст.39 вказаного Закону, що дорівнює двом мінімальним заробітним платам згідно із Законом України «Про Державний бюджет України» на відповідний рік; стягнуто на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 908 грн. за рахунок бюджетних асигнувань відповідача (а.с.29-36).

Зазначене рішення суду в апеляційному порядку не оскаржувалося, відтак згідно вимог ч.2 ст.255 КАС України таке набрало законної сили 07.12.2021р.

18.01.2022р. судом видано позивачу виконавчий лист у справі № 460/11629/21 про зобов`язання ГУ ПФ України в Рівненській обл. нарахувати та виплачувати ОСОБА_1 , починаючи з 13.02.2021р., підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення у розмірі, визначеному ст.39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», що дорівнює двом мінімальним заробітним платам, згідно із Законом України про Державний бюджет України на відповідний рік.

Станом на день подання заяви про встановлення судового контролю відомості про відкриття виконавчого провадження є відсутніми.

02.06.2022р. представник позивача - адвокат Хомич І.О. скерував за допомогою системи «Електронний суд» до суду першої інстанції заяву про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду на підставі ст.382 КАС України, в якій він просив встановити судовий контроль за виконанням рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 05.11.2021р. у справі № 460/11629/21; зобов`язати ГУ ПФ України в Рівненській обл. подати звіт про виконання рішення суду від 05.11.2021р. у справі № 460/11629/21 у 10-денний строк з моменту отримання відповідної ухвали суду; у разі невиконання рішення суду або ненадання звіту про його виконання накласти на керівника ГУ ПФ України в Рівненській обл. штраф у розмірі сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, половину з якого стягнути на користь Державного бюджету України, а другу половину - на користь ОСОБА_1 (а.с.39-43).

Заява обґрунтована тим, що рішення суду в цій справі фактично не виконане в повному обсязі. Зокрема, позивач не погоджується з діями відповідача, вчиненими на виконання рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 05.11.2021р. у справі № 460/11629/21, які полягають у нарахуванні позивачу доплата пенсії у порядку ст.39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі двох прожиткових мінімумів, починаючи з 13.02.2021р.

При цьому, виконуючи рішення суду, відповідач зобов`язаний застосовувати розмір доплати - дві мінімальні заробітні плати, оскільки така вимога міститься в тексті самого рішення суду.

Враховуючи викладене, станом на день звернення до суду із цією заявою рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 05.11.2021р. у справі № 460/11629/21 не виконано у повному обсязі без поважних причин протягом тривалого часу.

Виносячи спірну ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем вжиті заходи щодо належного виконання судового рішення.

Відповідно до відповіді відповідача від 24.01.2022р., наданої на адвокатський запит, останній на виконання рішення суду від 05.11.2021р. у справі № 460/11629/21 здійснив перерахунок пенсії ОСОБА_1 в межах покладених на нього зобов`язань та відповідно до зобов`язальної частини.

Нараховані на виконання рішення суду кошти в сумі 43947 грн. 13 коп. будуть виплачені за наявності відповідного фінансування з Державного бюджету України на вказані цілі.

Таким чином, рішення суду перебуває у процесі виконання, а пенсійним органом вживаються необхідні заходи для його виконання; також позивачу не заявлено про відмову від виконання судового рішення.

Невиконання судового рішення ГУ ПФ України в Рівненській обл. в частині виплати різниці між фактично отриманою та перерахованою сумою пенсії позивача в розмірі 43947 грн. 13 коп., за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів, не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин, оскільки відповідач не належить до категорії розпорядників бюджетних коштів, а тільки є їх одержувачем.

Беручи до уваги викладене вище, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду в адміністративній справі № 460/11629/21.

Оскільки судовий контроль за виконанням рішення суду в цій адміністративній справі не встановлювався, тому вимога, викладена у заяві про встановлення судового контролю, про накладення штрафу на керівника ГУ ПФ України в Рівненській обл., є передчасною.

Водночас, у розглядуваному випадку представником позивача ставиться під сумнів правомірність дій ГУ ПФ України в Рівненській обл., вчинених під час виконання рішення суду. Якщо позивач не погоджується із правомірністю дій відповідача при виконанні рішення суду, то він має право звернутися до суду в порядку ст.383 КАС України із відповідною заявою.

Розглядаючи подану апеляційну скаргу колегія суддів виходить з наступного.

Згідно з п.9 ч.2 ст.129 Конституції України до основних засад судочинства належить обов`язковість судового рішення. Крім того, у ст.129-1 Основного Закону України закріплено, що судове рішення є обов`язковим до виконання; держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку; контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини право на суд, захищене ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Було б незрозуміло, якби стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень.

Європейський суд з прав людини /ЄСПЛ/ висловив у рішеннях по справах «Юрій Миколайович Іванов проти України», заява № 40450/04; «Горнсбі проти Греці» (Hornsby v. Greece), заява № 107/1995/613/701) позицію про те, що право на справедливий суд є ілюзорним, якщо судове рішення залишається невиконаним.

Для цілей ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду» (рішення від 20.07.2004р. у справі «Шмалько проти України»).

Крім того, ЄСПЛ неодноразово зазначав, що невиконання рішень національних судів в Україні - системна проблема (зокрема, справа «Бурмич та інші проти України», заява № 46852/13).

Необхідність максимального забезпечення судом у кожній справі дотримання принципу обов`язковості судового рішення, зумовлено також тим, що невиконання рішень суду призводить до зниження довіри людей до судової влади, а також посилює переконання того, що вирішити спір (правову проблему), використовуючи звернення до суду, є неефективним.

Відповідно до ст.382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

При цьому, застосування судового контролю є наслідком обґрунтованого припущення про невиконання судового рішення зі сторони суб`єкта владних повноважень або достовірно підтвердженого під час розгляду заяви факту невиконання судового рішення.

Водночас, правове значення для наслідків застосованого судового контролю матимуть причини невиконання судового рішення (зокрема, об`єктивна неможливість чи допущене зволікання зі сторони боржника).

Усталеною судовою практикою сформовано правову позицію, відповідно до якої для застосування інституту судового контролю шляхом зобов`язання відповідача подати звіт про виконання рішення суду мають бути наявні відповідні правові умови. У свою чергу, правовою підставою для зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення є наявність об`єктивних підтверджених належними і допустимими доказами підстав вважати, що за відсутності такого заходу судового контролю рішення суду залишиться невиконаним або для його виконання доведеться докласти значних зусиль. При цьому, суд, встановлюючи строк для подання звіту, повинен враховувати особливості покладених обов`язків згідно із судовим рішенням та можливості суб`єкта владних повноважень їх виконати.

Зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення, або встановлення нового строку подання звіту, або накладення на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штрафу є правом суду, а не його обов`язком.

Вказана позиція узгоджуються з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 13.05.2021 року у справі №9901/598/19.

Слід зазначити, що головна мета судового контролю за виконанням рішень в адміністративних справах полягає, насамперед, у реалізації основних завдань адміністративного судочинства при здійсненні адміністративними судами правосуддя, оскільки воно не обмежується винесенням судового рішення, а також передбачає його виконання.

Кожний судовий процес повинен завершуватися реалізацією судового рішення у спірних правовідносинах між його сторонами.

Тому після вирішення публічно-правового спору і набрання судовим рішенням законної сили суд продовжує відігравати активну роль у реалізації сторонами прав та законних інтересів, з приводу захисту яких він ухвалив судове рішення.

В основу ефективності правосуддя покладається здійснення судом належного контролю за виконанням судового рішення, оскільки головною метою судового рішення є ефективність у поновленні порушених прав та свобод особи.

За змістом постанови Верховного Суду від 23.06.2020р. у справі № 802/357/17-а звертаючись до суду із заявою про встановлення судового контролю, позивач зобов`язаний навести аргументи на переконання необхідності вжиття таких процесуальних заходів і надати докази в підтвердження наміру відповідача на ухилення від виконання судового рішення.

Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду у постанові від 23.04.2020р. у справі № 560/523/19 зазначив, що переслідуючи мету забезпечення реалізації конституційного принципу обов`язковості судових рішень, адміністративні суди мають зважено підходити до вибору процесуальних засобів такого забезпечення, а саме: встановлювати дійсні причини виникнення затримки у виконанні судового рішення, аналізувати акти законодавства, враховувати здійснені відповідною посадовою особою дії, спрямовані на виконання судового рішення, та їх відповідність вимогам законодавства, встановлювати наявність та форму вини такої посадової особи, а також зазначати про співмірність розміру штрафу та доходів (фінансової спроможності) такої посадової особи.

Це не повинно зумовлювати порушення основоположних засад адміністративного судочинства, зокрема, пропорційності, необхідності дотримання оптимального балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи та цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія) тощо. Такі засоби не можуть бути надмірними за визначених умов та не мають призводити до порушення прав, гарантованих Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.

Із матеріалів справи убачається, що рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 05.11.2021р. у справі № 460/11629/21 по суті позовних вимог було присуджено на користь ОСОБА_1 певні пенсійні виплати.

Під час судового розгляду з`ясовано, що на виконання рішення суду відповідачем було проведено перерахунок пенсії ОСОБА_1 , при цьому з 13.02.2021р. розмір такої складає 5597 грн. 35 коп., з 01.07.2021р. 5642 грн. 68 коп., з 01.12.2021р. 5685 грн. 35 коп.; виплата пенсії в призначеному розмірі буде розпочата з 01.02.2022р.

Також нараховані пенсійні кошти за період з 13.02.2021р. по 31.01.2022р. в розмірі 43947 грн. 13 коп. будуть виплачені позивачу за наявності відповідного фінансування з Державного бюджету України.

Таким чином, рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 05.11.2021р. перебуває в процесі виконання, при цьому відповідачем вживаються заходи для відновлення порушених прав позивача, а саме: нарахування та виплати пенсії в перерахованому розмірі.

Підстав вважати, що відповідач ухиляється від виконання рішення суду, колегія суддів не убачає.

Отже, за сукупності наведених обставин є відсутніми правові підстави для встановлення судового контролю за виконанням рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 05.11.2021р. шляхом зобов`язання відповідача подати звіт про виконання цього судового рішення.

Таким чином, загальний порядок виконання судового рішення дав очікуваний позитивний результату відповідачем проведено перерахунок пенсії ОСОБА_1 , розпочато її виплату в оновленому розмірі, а також заплановано виплату коштів за наявності відповідного фінансування з Державного бюджету України.

За таких умов не виникає об`єктивна необхідність застосування процесуального інституту судового контролю за виконанням судового рішення.

Специфіка застосування штрафної санкції згідно ст.382 КАС України полягає в тому, що вона накладається на керівника суб`єкта владних повноважень, яким не забезпечено виконання судового рішення та який є відповідальним за діяльність державного органу, який він очолює.

Можливість накладення штрафу розглядається не самостійно, а за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або у разі неподання такого звіту. Накладення на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання постанови, штрафу є мірою покарання, а тому можливість суду накласти такий штраф може бути реалізована лише за умови встановлення судом обставин, які свідчать про умисне невиконання рішення суду, недобросовісність у діях суб`єкта владних повноважень, які свідчать про ухилення останнього від виконання рішення суду.

Оскільки судовий контроль за виконанням рішення суду в цій адміністративній справі не встановлювався, тому вимога, викладена у заяві про встановлення судового контролю, про накладення штрафу на керівника ГУ ПФ України в Рівненській обл., є передчасною.

Також суд першої інстанції правильно наголосив на тому, що відповідно до змісту поданої заяви представник позивача фактично не погоджується із нарахуванням позивачу підвищення до пенсії у розмірі, який дорівнює двом прожитковим мінімумам, а не двом мінімальним заробітним платам.

За таких умов представник позивача ставить під сумнів правомірність дій ГУ ПФ України в Рівненській обл., вчинених під час виконання рішення суду. Якщо позивач не погоджується із правомірністю дій відповідача при виконанні рішення суду, то він має право звернутися до суду в порядку ст.383 КАС України.

Покликання апелянта на помилковість висновків суду про те, що встановлення судового контролю є можливим лише під час ухвалення рішення суду за результатами розгляду справи, колегія суддів вважає обґрунтованими.

Разом з тим, відмова суду в установленні судового контролю не ґрунтувалася на таких доводах, а тому їх помилковість не призвела до прийняття судом неправильного рішення.

Оцінюючи в сукупності вищезазначене, судом першої інстанції наведено достатні і вагомі підстави для відмови у задоволенні заяви представника позивача адвоката Хомича І.О. про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення в адміністративній справі, через що оскаржувана ухвала суду відповідає вимогам закону.

Не підлягає задоволенню вимога заявника про накладення штрафу на керівника суб`єкта владних повноважень, оскільки можливість накладення штрафу розглядається лише за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або у разі неподання такого звіту. У розглядуваному випадку суд не встановлював відповідачу зобов`язання подати звіт про виконання судового рішення, а відтак правові підстави для відповідальності керівника суб`єкта владних повноважень за невиконання судового рішення є відсутніми.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків судового рішення, а тому підстави для скасування ухвали колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу на неї слід залишити без задоволення.

За правилами ст.139 КАС України підстав для розподілу судових витрат у цій справі немає.

Керуючись ст.139, ч.4 ст.229, ч.3 ст.243, ст.310, ч.2 ст.313, п.1 ч.1 ст.315, ст.316, ч.1 ст.321, ст.ст.322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника адвоката Хомича Івана Олександровича, діючого на підставі ордера на надання правничої (правової) допомоги від імені та в інтересах ОСОБА_1 , на ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від 09.06.2022р. про відмову у задоволенні заяви про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення в адміністративній справі № 460/11629/21 залишити без задоволення, а вказану ухвалу суду без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя Р. М. Шавель
судді І. В. Глушко
О. Б. Заверуха
Дата складання повного тексту судового рішення: 15.09.2022р.