Справа № 640/2297/21
Суддя: Лічевецький Ігор Олександрович
Дата ухвалення: 2022-09-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/2297/21 Суддя (судді) першої інстанції: Шевченко Н.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2022 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд в складі: головуючого судді - Лічевецького І.О., суддів - Мельничука В.П., Оксененка О.М., при секретарі - Рейтаровській О.С., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 травня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві про визнання протиправними дій,

В С Т А Н О В И В

ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, в якому просила:

- визнати протиправними дії ГУ ПФУ в м. Києві у позбавленні права на отримання пенсійних виплат у розмірі пенсії за віком та утриманні 20 % від розміру пенсійної виплати щомісячно з 01.05.2020 по 01.11.2020;

- зобов`язати ГУ ПФУ в м. Києві відшкодувати ОСОБА_1 утримані 20 % від розміру пенсійної виплати щомісячно з 01.05.2020 по 01.11.2020.

В обґрунтування вказаних вимог позивачка зазначила, що після звільнення не отримала компенсацію за лікарняний, така виплата відбулась у січні 2020 року, що протиправно сприйнято відповідачем як працевлаштування, у зв`язку з яким виникла переплата пенсії, компенсація якої відбувалась у спосіб відрахування 20 % пенсії щомісячно з 01.05.2020 по 01.11.2020.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 травня 2022 року адміністративний позов задоволено повністю.

Не погоджуючись з судовим рішенням, Головне управління ПФУ в м. Києві звернулося з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення було неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, порушено норми матеріального та процесуального права. Зокрема, апелянт зазначає, що згідно даних персоніфікованого обліку ОСОБА_1 у січні 2020 року перебувала у трудових відносинах з Управлінням культури Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації, відомості про звільнення з цієї організації відсутні. Переплата в сумі 6 122, 48 грн. за період з 28.12.2019 року по 31.03.2020 року нарахована у зв`язку із працевлаштуванням позивачки по даних персоніфікованого обліку внесків громадян.

Ухвалою колегії Шостого апеляційного адміністративного суду від 12 липня 2022 року відкрито провадження за апеляційною скаргою Головного управління ПФУ в м. Києві, призначено справу до розгляду в порядку письмового провадження з 16 серпня 2022 року.

Відзив на апеляційну скаргу від ОСОБА_1 до суду апеляційної інстанції не надходив, що не перешкоджає розгляду справи за наявними у ній матеріалами в порядку письмового провадження.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, згідно з п. 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України, яким передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні).

Відповідно до частини першої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та вбачається з наявних матеріалів справи, згідно з довідкою Управління культури Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації № 28 від 25.09.2020, ОСОБА_1 працювала на посаді завгоспа з 01.10.2018 в ДМШ № 37, з якої звільнена 31.12.2019 за власним бажанням.

У тій же довідці зазначено, що остаточні розрахунки з ОСОБА_1 проведені в січні 2020 року та стосувались компенсації відпустки та лікарняного.

У відомостях із довідки за формою ОК-5 зазначено про отримання позивачкою 549,97 грн у січні 2020 року та зарахування трудового стажу в обсязі 3 дні.

Листом ГУ ПФУ в м. Києві від 31.03.2020 року ОСОБА_1 повідомлено про те, що у період з 28.12.2019 по 31.03.2020 виникла переплата пенсії у розмірі 6122,48 грн, запропоновано добровільно повернути надміру виплачені кошти, або такі будуть утримуватись по 20 % від розміру пенсійної виплати щомісячно, починаючи з 01.05.2020.

Не погоджуючись з такими діями відповідача та вважаючи свої права та законні інтереси порушеними, позивачка звернулася до суду з даним адміністративним позов.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, висновкам суду першої інстанції та доводам апелянта, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (надалі за текстом Закон № 1058).

Згідно з п. 3 частини другої статті 16 Закону № 1058 застрахована особа зобов`язана: повідомляти територіальні органи Пенсійного фонду про зміну даних, що вносяться до її персональної облікової картки в системі персоніфікованого обліку та Державному реєстрі загальнообов`язкового державного соціального страхування, виїзд за межі держави та про обставини, що спричиняють зміну статусу застрахованої особи, протягом десяти днів з моменту їх виникнення.

Суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера (подання документів із завідомо неправдивими відомостями, неподання відомостей про зміни у складі його сім`ї тощо), можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень органу, який призначає пенсію, чи суду.

Постановою Правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25.11.2005 затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (Порядок № 22-1).

Згідно з п. 2.5 Порядку № 22-1 у разі працевлаштування (навчання) особи, якій призначено пенсію, такою особою протягом 10 днів надається органу, що призначає пенсію, довідка про прийняття на роботу (навчання).

Документами, які підтверджують, що особа не працює (не провадить діяльність, пов`язану з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування), є: трудова книжка, індивідуальні відомості про застраховану особу, що надаються відділом персоніфікованого обліку за формою згідно з додатком 1 до Положення, а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення, та відомості про відсутність інформації про державну реєстрацію фізичної особи - підприємця за наявними в органі, що призначає пенсію, даними. У разі відсутності у зареєстрованої (взятої на облік) внутрішньо переміщеної особи документів, що підтверджують факт звільнення (припинення зайнятості), факт звільнення з роботи встановлюється на підставі особистої заяви із зазначенням дати, з якої особа не працює, та поясненням обставин, у зв`язку з якими неможливо внести запис у трудову книжку чи надати оригінал трудової книжки (п. 2.21. Порядку № 22-1).

Механізм повернення коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання органами Пенсійного фонду України сум переплат пенсій та грошової допомоги, що є безнадійними до стягнення, визначає Порядок відшкодування коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання сум переплат пенсій та грошової допомоги, що є безнадійними до стягнення, затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 21 березня 2003 № 6-4. (надалі по тексту також - Порядок № 6-4).

Відповідно до положень п. 3 Порядку № 6-4, суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду України чи в судовому порядку відповідно до статті 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Тож, з наведеного слідує, що відрахування виплаченої надміру суми пенсії можливе лише за двох умов, зокрема, зловживання з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних.

Колегія суддів зазначає, що обов`язковою умовою для ствердження про зловживання з боку пенсіонера є свідомі, активні та навмисні дії, які призвели до надмірної виплати йому пенсії.

Однак, під час розгляду спору по суті в суді першої інстанції було досліджено, що Головне управління ПФУ в м. Києві повідомило позивачку листом від 31.03.2020 року №2600-04-02-8/41767 про те, що у зв`язку з неповідомленням про вступ на роботу у неї виникла переплата пенсії за період з 28.12.2019 по 31.03.2020 в розмірі 6 122,48 грн.

Колегія суддів звертає увагу на те, що вказані висновки пенсійного органу є помилковими, оскільки жодних відомостей на підтвердження працевлаштування позивачки у матеріалах справи немає.

Щодо доводів апелянта про те, що у зазначений період позивачка перебувала у трудових відносинах з Управлінням культури Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації, колегія суддів зазначає наступне.

В матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що ОСОБА_1 у зазначений період була працевлаштована. Більше того, згідно довідки від 25.09.2020 року №28 у зв`язку із звільненням позивачки централізованою бухгалтерією управління культури були проведені остаточні розрахунки, але нарахування та виплата здійснювалися у січні 2020 року після звільнення, а саме: компенсація відпустки та лікарняний лист серія АДШ №456634 від 27.12.2019 року.

Походження виплачених 549,97 грн у січні 2020 року позивач пояснює компенсацією лікарняного, із наданням достатніх доказів - довідки Управління культури Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації № 28 від 25.09.2020 року, а також індивідуальні відомості про застраховану особу (форма ОК-5).

Відповідач сприйняв виплачену після звільнення компенсацію за лікарняний, як за оплату праці, що є цілком неправдивим та недоцільним твердженням відповідача.

Таким чином, позивач не була працевлаштованою у зазначений період, що спростовує висновок відповідача щодо статусу позивача, як працюючого пенсіонера, на що, цілком доречно звертав увагу і суд першої інстанції.

При цьому, за даних обставин, відповідачем так і не було встановлено жодного факту переплати пенсії. Більше того, суд апеляційної інстанції зазначає, що ні до суду першої та апеляційної інстанції апелянтом не надано жодного доказу на спростування зазначених обставин.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що Головним управлінням ПФУ в м. Києві не довело правомірності підстав нарахування надміру виплачених сум пенсій у розмірі 6122,48 грн.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог та не дають підстав для скасування/зміни оскаржуваного рішення. Крім того, апелянтом так і не було наведено в апеляційній скарзі окрім посилань на норми права, що регулюють спірні правовідносини, у чому саме полягає помилковість висновків суду першої інстанції по суті спору.

Згідно з приписами частини першої статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 травня 2022 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий суддя І.О.Лічевецький

Суддя В.П.Мельничук

Суддя О.М.Оксененко