Справа № 362/6593/17
Суддя: Сухарева О. В.
Дата ухвалення: 2022-09-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 362/6593/17
Провадження № 8-а/362/1/22
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.09.22 м. Васильків

Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі колегії суддів

головуючої Сухаревої О.В.,

суддів: Дорошенко В.М., Поповича О.В.,

за участю секретаря Лагути І.В.,

заявника ОСОБА_1 ,

представника відповідача Цицюри В.І.,

розглянувши заяву про перегляд судового рішення за виключними обставинами в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України та ІНФОРМАЦІЯ_1 як третьої особи, що не заявляє самостійних вимог, про зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:
27.07.2022 до суду надійшла заява ОСОБА_1 про перегляд рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 20.07.2018 року за виключними обставинами на підставі п. 1 ч. 5 ст. 361 КАС України.

Заява мотивована тим, що рішенням Конституційного Суду України від 06.04.2022 визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), п. 4 ст. 16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 № 2011-XII зі змінами, тоді як саме вказану норму було засновано судом як підставу для відмови у задоволенні позовних вимог, що у відповідності до п. 1 ч. 5 ст. 361 КАС України є підставою для перегляду рішення від 20.07.2018 за виключними обставинами. Просить скасувати вказане рішення у цій справі та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог.

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду від 01.08.2022 відкрито провадження за заявою ОСОБА_1 .

Відповідачем надано до суду заперечення на заяву про перегляд судового рішення за виключними обставинами, в яких в обґрунтування позиції зазначено, що рішення Конституційного Суду України від 06.04.2022 не може поширюватись на правовідносини, які виникли і закінчилися до його ухвалення. Крім того, враховуючи, що судом відмовлено у задоволенні позову, таке судове рішення не може вважатися невиконаним у розумінні п. 1 ч. 5 ст. 361 КАС України, оскільки не передбачає примусового виконання, а тому просить відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за виключними обставинами, а рішення суду від 20.07.2018 залишити в силі.

В судовому засіданні заявник підтримав подану заяву, надав письмову відповідь на заперечення відповідача, представник відповідача щодо її задоволення заперечував.

Заслухавши учасників, розглянувши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, надаючи оцінку обставинам, зазначеним заявником у заяві про перегляд рішення суду за виключними обставинами, а також надані заперечення та відзив на них, суд дійшов наступних висновків.

16.03.2015 під час первинного огляду МСЕК ОСОБА_1 визнано інвалідом 3 групи внаслідок поранення, травми, пов`язаного з виконанням військової служби. 25.04.2017 під час повторного огляду органами МСЕК його було визнано інвалідом 2 групи внаслідок поранення (контузії), травми, захворювання пов`язаного із захистом Батьківщини. З метою отримання одноразової грошової допомоги заявник звернувся до Міністерства оборони України. Відповідно до витягу з протоколу № 96 засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 15.09.2017 ОСОБА_1 відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги, а саме - доплати у разі зміни групи інвалідності.
Вказане рішення оскаржено заявником до суду в порядку адміністративного судочинства, і рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 20.07.2018 у задоволенні позову відмовлено (рішення набрало законної сили 21.08.2018).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції вказав, що оскільки дворічний строк позивачем з часу первинного встановлення інвалідності до встановлення 2 групи інвалідності, передбачений п. 4 ст. 16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", не було додержано, тому спірне рішення Міністерства оборони України про відмову у призначенні позивачу одноразової грошової допомоги як інваліду 2 групи, прийняте у відповідності до вимог вказаного Закону.

Надаючи правову оцінку обставинам заяви про перегляд рішення суду за виключними обставинами, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Згідно ст.1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 №2011-ХІІ (далі - Закон №2011-ХІІ), соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Згідно із п. 4 ст. 16-3 Закону №2011-XII, якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов`язаному або резервісту після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено вищу групу інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 06.12.2016 № 1774-VIII (набрав чинності з 01.01.2017) п. 4 доповнено абзацом другим, який передбачає, що у разі зміни групи інвалідності, її причини або ступеня втрати працездатності понад дворічний термін після первинного встановлення інвалідності виплата одноразової грошової допомоги у зв`язку із змінами, що відбулися, не здійснюється.

Отже, станом на день прийняття оспорюваного рішення Міністерства оборони України про відмову у призначенні позивачу одноразової грошової допомоги як інваліду 2 групи, п.4 ст.16-3 Закону №2011-XII передбачав обмеження строку, протягом якого зміна групи інвалідності, її причини або ступеня втрати працездатності можуть бути підставою для виплати одноразової грошової допомоги, дворічним строком.

Рішенням Конституційного Суду України від 06.04.2022 року №1-р(II)/2022 у справі №3-192/2020(465/20) визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), п. 4 ст. 16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 № 2011-XII.

При цьому суд вважав, що невиправданим законодавчо обмежувати часовими рамками (строком у два роки) настання причиново-наслідкового зв`язку між пораненням (контузією, травмою або каліцтвом), отриманим особою під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням нею обов`язків військової служби, та динамікою стану здоров`я.

У п. 2 резолютивної частини Рішення визначено, що п. 4 ст. 16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20 грудня 1991 року № 2011-XII зі змінами, визнаний неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції України закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Аналогічні положення містяться у статті 91 Закону України "Про Конституційний Суд України", окрім цього, у ст. 97 цього Закону визначено, що КСУ у рішенні та висновку може встановити порядок і строки їх виконання.

Рішення КСУ має пряму (перспективну) дію в часі і застосовується щодо тих правовідносин, які тривають або виникли після його ухвалення. Якщо правовідносини тривалі і виникли до ухвалення рішення КСУ, однак продовжують існувати після його ухвалення, то на них поширюється дія такого рішення КСУ.

Тобто рішення КСУ поширюється на правовідносини, які виникли після його ухвалення, а також на правовідносини, які виникли до його ухвалення, але продовжують існувати (тривають) після цього. Водночас чинним законодавством визначено, що Конституційний Суд України може безпосередньо у тексті свого рішення встановити порядок і строки виконання ухваленого рішення.

Встановлена КСУ неконституційність (конституційність) закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи, має значення, перш за все, як рішення загального характеру, яким визначається правова позиція для вирішення наступних справ, а не як підстава для перегляду справи із ретроспективним застосуванням нової правової позиції і зміни таким чином стану правової визначеності, вже встановленої остаточним судовим рішенням (постанова Верховного Суду від 29.10.2019 у справі № 922/1391/18, постанова Великої палати Верховного Суду від 18.11.2020 у справі № 4819/49/19).

Таким чином, п. 4 ст. 16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20 грудня 1991 року № 2011-XII не підлягає застосуванню з 06.04.2022 року, що прямо встановлено Рішенням №1-р(II)/2022.

Згідно з ч.1 ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Отже, наявність Рішення №1-р(II)/2022 не змінює правового регулювання спірних правовідносин та не доводить факту допущення судом помилки при вирішенні спору, крім того, на час виникнення спірних правовідносин та на час прийняття рішення судом першої інстанції положення вказаної норми були чинними та підлягали застосуванню.

Відповідно до п. 1 ч. 5 ст. 361 КАС України підставами для перегляду судових рішень у зв`язку з виключними обставинами є встановлена Конституційним Судом України неконституційність (конституційність) закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане.

Враховуючи вказані положення чинного законодавства, а також, що рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 20.07.2018 у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено (набрало законної сили 21.08.2018), тому таке рішення не може вважатись невиконаним, в розумінні положень п. 1 ч. 5 ст. 361 КАС України, оскільки таке рішення не передбачає примусового його виконання.

Вказана правова позиція була висловлена у постановах Верховного Суду від 17.12.2019 у справі № 808/2492/18, від 19.11.2018 у справі № 755/4893/18, від 12.11.2020 у справі № 805/550/16-а, від 19.02.2021 року у справі № 808/1628/18).

З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку щодо відсутності правових підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про перегляд за виключними обставинами рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 20.07.2018.
Разом з тим, суд звертає увагу, що після втрати чинності п. 4 ст. 16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", позивач може реалізувати своє право на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням йому інвалідності 2 групи, повторно звернувшись до відповідача із відповідною заявою в установленому порядку.

Керуючись статтями 243, 248, 256, 368, 369 Кодексу адміністративного судочинства України,

ПОСТАНОВИВ:
Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд судового рішення за виключними обставинами та залишити в силі рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 20 липня 2018 року у справі № 362/6593/17.

Ухвала може бути оскаржена до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складено 12.09.2022.

Головуючий О.В.Сухарева

Судді В.М.Дорошенко

О.В.Попович