Справа № 140/10123/20
Суддя: Довгополов Олександр Михайлович
Дата ухвалення: 2022-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2022 рокуЛьвівСправа № 140/10123/20 пров. № А/857/3175/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Довгополова О.М.,

суддів Гудима Л.Я., Святецького В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 30 грудня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області, Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Луганській області в особі ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Луганській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, -

суддя (судді) в суді першої інстанції Валюх В.М.,

справу розглянуто в порядку спрощеного провадження без виклику сторін,

місце ухвалення рішення м. Луцьк,

дата складання повного тексту судового рішення: не зазначена,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області, Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Луганській області в особі ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Луганській області про визнання бездіяльності неправомірною, зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області призначити пенсію по інвалідності 3-ї групи з 27.03.2017 та провести нарахування пенсії по інвалідності за період з 27.03.2017 по 29.11.2017, визнання бездіяльності Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Луганській області в особі ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Луганській області по неформуванню і ненадісланню за період з 01.04.2017 по 30.11.2018 документів Головному управлінню Пенсійного фонду України у Волинській області для призначення йому пенсії.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 30 грудня 2020 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення мотивоване тим, що відсутні належні докази бездіяльності відповідачів.

Не погодившись із ухваленим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, у якій, з посиланням на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що 27.03.2017 його було визнано інвалідом третьої групи, тому в квітні 2017 року звернувся до відповідача 1 із заявою про призначення йому пенсії по інвалідності. Враховуючи роз`яснення відповідача 1, звернувся до відповідача 2 і до ГУНП у Волинській області про формування необхідного пакету документів для призначення пенсії та необхідності подання його відповідачу 1. Проте, відповідач 2 більше року не формував і не надсилав необхідний пакет документів для призначення пенсії відповідачу 1, чим своєю бездіяльністю порушив право позивача на пенсійне забезпечення.

Вважає, що пенсія по інвалідності призначається з дня встановлення інвалідності, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня встановлення інвалідності. Відповідач 1 призначив пенсію не з дня встановлення інвалідності, а з 30.11.2017, чим також своєю бездіяльністю порушив його право на пенсійне забезпечення у встановлений законом термін.

Згідно п. 3 ч.1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (частина перша статті 308 КАС України).

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що наказом ГУ МВС у Луганській області від 23.01.2018 № 2 о/с, з урахуванням змін, внесених наказом ГУ МВС у Луганській області від 02.03.2018 № 4 о/с, старшину міліції ОСОБА_1 , міліціонера взводу № 1 роти № 3 батальйону патрульної служби міліції особливого призначення «Луганськ-1» ГУМВС України у Луганській області звільнено з органів внутрішніх справ України у запас ЗС України з 29.11.2017 (а.с. 48, 50).

16.04.2018 позивач ОСОБА_1 звернувся до ГУ ПФУ у Волинській області із заявою встановленої форми про призначення пенсії по інвалідності (а.с. 47). Крім того, до ГУ ПФУ у Волинській області від управління координації соціальних та пенсійних питань Департаменту персоналу, організації освітньої та наукової діяльності МВС України надійшло подання від 03.05.2018 №301 про призначення пенсії по інвалідності ОСОБА_1 , із зазначенням у ньому дати установлення інвалідності (27.03.2017) та дати звільнення зі служби (29.11.2017) (а.с. 46).

Відповідно до протоколу ГУ ПФУ у Волинській області за пенсійною справою (МВС) від 01.04.2018 позивачу ОСОБА_1 призначена пенсія по інвалідності (а.с. 45).

12.06.2018 позивач звернувся до ГУ ПФУ у Волинській області із заявою про повернення пенсії за минулий період (а.с. 64) та, як вбачається із відзиву відповідача 1, ГУ ПФУ у Волинській області 18.06.2018 перераховано пенсію позивачу та виплачено доплату до пенсії за період з листопада 2017 року по червень 2018 року в сумі 15832,24 грн.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції і вважає його таким, що відповідає правильно застосованим нормам матеріального та процесуального права з огляду на наступне.

Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить із того, що відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 9 квітня 1992 року № 2262-XII (далі Закон № 2262-XII).

Як передбачено статтею 18 Закону № 2262-ХІІ пенсії по інвалідності особам, які мають право на пенсію за цим Законом, призначаються в разі, якщо інвалідність настала в період проходження ними служби або не пізніше трьох місяців після звільнення зі служби, або якщо інвалідність настала пізніше тримісячного терміну після звільнення зі служби, але внаслідок захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва тощо), яке виникло в період проходження військової служби чи під час перебування в полоні або заручником, якщо полонення чи захоплення заручником не було добровільним і особа, яка має право на пенсію за цим Законом, перебуваючи в полоні або заручником, не вчинила злочину проти миру і людства.

Відповідно до п. «а» ч. 1 ст. 20 Закону № 2262-ХІІ залежно від причини інвалідності особи з інвалідністю з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, поділяються на такі категорії: особи з інвалідністю внаслідок війни - при настанні інвалідності внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, одержаних під час захисту Батьківщини, виконання обов`язків військової служби (службових обов`язків) чи пов`язаних з перебуванням на фронті, у партизанських загонах і з`єднаннях, підпільних організаціях і групах та інших формуваннях, визнаних такими законодавством України, в районі воєнних дій, на прифронтових дільницях залізниць, на спорудженні оборонних рубежів, військово-морських баз та аеродромів у період громадянської та Другої світової воєн або з участю у бойових діях у мирний час, а також інші особи, зазначені у статті 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Згідно п. «б» ч. 1 ст. 50 Закону № 2262-ХІІ пенсії відповідно до цього Закону призначаються: особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби і військової служби за контрактом та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом відповідно до пунктів «а», «в» статті 12 цього Закону, - з наступного дня після звільнення їх зі служби, але не раніше того дня, по який їм сплачено грошове забезпечення, а членам сімей зазначених осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, а також пенсіонерів з їх числа - з дня смерті годувальника, але не раніше того дня, по який йому сплачено грошове забезпечення або пенсію, крім випадків призначення їм пенсій з більш пізніх строків. Особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які визнані особами з інвалідністю до закінчення трьох місяців з дня звільнення їх зі служби внаслідок захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва тощо), яке виникло в період проходження військової служби чи під час перебування в полоні або заручником, якщо полонення чи захоплення заручником не було добровільним і особа, яка має право на пенсію за цим Законом, перебуваючи в полоні або заручником, не вчинила злочину проти миру і людства, пенсія призначається з наступного дня після звільнення їх зі служби, але не раніше того дня, по який їм сплачено грошове забезпечення.

Вимогами ч.ч. 1, 2 ст. 48 Закону № 2262-ХІІ передбачено, що заява про призначення пенсії згідно з цим Законом подається до територіального органу Пенсійного фонду України або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, встановленому правлінням Пенсійного фонду України за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, іншими заінтересованими центральними органами виконавчої влади та Службою зовнішньої розвідки. При цьому днем звернення за призначенням пенсії є день подання до відповідного органу Пенсійного фонду України письмової заяви про призначення пенсії з усіма необхідними для вирішення цього питання документами, а в разі пересилання заяви і документів поштою - дата їх відправлення. У разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, заявнику роз`яснюється, які документи він повинен надати додатково. При наданні ним цих документів до закінчення тримісячного терміну з дня отримання роз`яснення днем звернення за призначенням пенсії вважається день подання заяви або дата відправлення документів поштою, зазначені в частині першій цієї статті.

Регулює питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон), крім пенсій військовослужбовцям строкової служби та членам їх сімей, та постанови Кабінету Міністрів України від 02.11.2006 № 1522 «Про передачу органам Пенсійного фонду України функцій з призначення і виплати пенсій деяким категоріям громадян» Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 № 3-1 (далі - Порядок № 3-1).

Як передбачено п. 1 Порядку № 3-1 заяви про призначення пенсії за вислугу років та по інвалідності особам, звільненим зі служби, які мають право на пенсію згідно із Законом, та особам, які мають право на пенсійне забезпечення відповідно до міжнародних договорів у галузі пенсійного забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, подаються цими особами до головних управлінь Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - органи, що призначають пенсії) через уповноважені структурні підрозділи Міністерства оборони України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства надзвичайних ситуацій України, Міністерства інфраструктури України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної прикордонної служби України, Державної податкової служби України, Державної пенітенціарної служби України, Державної інспекції техногенної безпеки України (далі - міністерства та інші органи).

Пунктами 7, 14, 17, 18 Порядку № 3-1 передбачено, що для призначення пенсії за вислугу років і по інвалідності подаються такі документи: заява про призначення пенсії (додаток 1); грошовий атестат, або довідка про розмір грошового забезпечення, і довідка про додаткові види грошового забезпечення, які заявник отримував протягом останніх 24 місяців підряд перед місяцем звільнення з військової служби; військово-медичні документи про стан здоров`я звільненої особи (за винятком осіб, які не проходили військово-лікарську комісію); документи про страховий стаж (при призначенні пенсії згідно з пунктом "б" статті 12 Закону); довідка МСЕК про визнання особи інвалідом; копія документа про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний орган державної податкової служби і мають відмітку у паспорті); довідка ВАТ "Ощадбанк" або інший документ, що підтверджує відкриття рахунку, назву та номер відділення ВАТ "Ощадбанк"; копія паспорта.

Орган, що призначає пенсії, розглядає питання про призначення пенсії або про відновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою.

Не пізніше 10 днів після надходження заяви з необхідними для призначення, переведення з одного виду пенсії на інший та відновлення раніше призначеної пенсії документами орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, переведення з одного виду пенсії на інший та відновлення раніше призначеної пенсії або про відмову в призначенні, переведенні з одного виду пенсії на інший та відновленні раніше призначеної пенсії. Рішення щодо призначення, переведення з одного виду пенсії на інший та відновлення раніше призначеної пенсії оформляється розпорядженням органу, що призначає пенсії.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 третя група інвалідності (причина «захворювання, так, пов`язане із захистом Батьківщини») встановлена з 27.03.2017, що підтверджується випискою з акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12ААА № 744796 від 11.04.2017 (а.с. 65).

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 29.11.2017 у справі № 803/1304/15-а за позовом ОСОБА_1 до ГУ МВС в Луганській області про визнання протиправним і скасування наказу апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, постанову Волинського окружного адміністративного суду від 16.11.2015 у справі № 803/1304/15-а скасовано та прийнято нову постанову, якою позов задоволено частково, визнано протиправним та скасовано наказ № 211 о/с від 25.07.2014 ГУ МВС у Луганській області щодо ОСОБА_1 в частині встановлення йому іспитового строку один рік при призначенні його на посаду міліціонера взводу №2 роти патрульної служби міліції особливого призначення «Луганськ-1» ГУ МВС у Луганській області з 23.07.2014, визнано протиправним та скасовано наказ № 83 о/с від 10.03.2015 ГУ МВС у Луганській області про звільнення старшини міліції ОСОБА_1 , міліціонера взводу №1 роти №3 батальйону патрульної служби міліції особливого призначення «Луганськ-1» ГУ МВС у Луганській області за п.63 «і» (у зв`язку з непроходженням випробовування в період іспитового строку з ОВС України у запас), поновлено ОСОБА_1 на посаді міліціонера взводу №1 роти №3 батальйону патрульної служби міліції особливого призначення «Луганськ-1» ГУ МВС у Луганській області з 10.03.2015, стягнуто з ГУ МВС у Луганській області грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 10.03.2015 по 29.11.2017 в розмірі 191560,68 грн, без урахування податків та інших обов`язкових платежів, у задоволенні решти позовних вимог відмовлено (а.с. 51-53).

Наказом ГУ МВС у Луганській області від 23.01.2018 № 2о/с, на виконання постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 29.11.2017 у справі № 803/1304/15-а, старшину міліції ОСОБА_1 поновлено на посаді міліціонера взводу №1 роти №3 батальйону патрульної служби міліції особливого призначення «Луганськ-1» ГУ МВС у Луганській області з 10.03.2015, та цим же наказом звільнено ОСОБА_1 у запас Збройних Сил з 29.11.2017 (а.с. 50). Матеріалами пенсійної справи підтверджується, що пенсію по інвалідності призначено та виплачено позивачу ОСОБА_1 з дня звільнення зі служби, тобто з 29.11.2017.

Позивач стверджує, що звернувся до ГУ ПФУ у Волинській області із заявою про призначення пенсії у квітні 2017 року та має право на призначення пенсії з 27.03.2017, тобто з дня встановлення інвалідності.

Разом з тим, як вірно зазначив суд, позивач не подав до суду жодних доказів, які підтверджують факт його звернення за призначенням пенсії до ГУ ПФУ у Волинській області із заявою встановленої форми саме у квітні 2017 року, тоді як у матеріалах його пенсійної справи наявна заява про призначення пенсії, подана роком пізніше - 16.04.2018 (а.с. 47).

Крім того, судом враховано, що постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 29.11.2017 у справі № 803/1304/15-а, зокрема, поновлено ОСОБА_1 на посаді міліціонера взводу №1 роти №3 батальйону патрульної служби міліції особливого призначення «Луганськ-1» ГУ МВС України у Луганській області з 10.03.2015, стягнуто з ГУ МВС у Луганській області грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 10.03.2015 по 29.11.2017 в розмірі 191560,68 грн (а.с. 51-53), та наказом ГУ МВС у Луганській області від 23.01.2018 № 2 о/с, з урахуванням змін, внесених наказом ГУ МВС у Луганській області від 02.03.2018 № 4 о/с, старшину міліції ОСОБА_1 звільнено з органів внутрішніх справ України у запас ЗС України з 29.11.2017 (а.с. 48, 50). Тобто, у період вимушеного прогулу з 10.03.2015 по 29.11.2017 позивачу за вказаною постановою суду було виплачено грошове забезпечення в розмірі 191560,68 грн, в подальшому його було звільнено зі служби з 29.11.2017.

Судом також враховано, що правилами пункту «б» частини першої статті 50 Закону № 2262-ХІІ особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та які визнані особами з інвалідністю до закінчення трьох місяців з дня звільнення їх зі служби внаслідок захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва тощо), яке виникло в період проходження військової служби, пенсія призначається з наступного дня після звільнення їх зі служби, але не раніше того дня, по який їм сплачено грошове забезпечення. Тобто, пенсія по інвалідності за Законом № 2262-ХІІ призначається з наступного дня після звільнення особи зі служби, але не раніше того дня, по який їй сплачено грошове забезпечення.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що оскільки у період з 10.03.2015 по 29.11.2017 позивач вважається таким, що перебував на службі в органах внутрішніх справ та за вказаний період йому було виплачено грошове забезпечення в розмірі 191560,68 грн відповідно до постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 29.11.2017 у справі № 803/1304/15-а, із заявою про призначення пенсії по інвалідності позивач звернувся до ГУ ПФУ у Волинській області 16.04.2018, тому в розумінні пункту «б» частини першої статті 50 Закону № 2262-ХІІ позивач набув право на призначення пенсії по інвалідності не з моменту її встановлення (27.03.2017), а з наступного дня після звільнення зі служби 29.11.2017.

З огляду на наведене вище, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскільки не встановлено у діях ГУ ПФУ у Волинській області порушень щодо призначення позивачу ОСОБА_1 пенсії по інвалідності та її виплаті за період з 29.11.2017, тому позовні вимоги про визнання бездіяльності ГУ ПФУ у Волинській області по не призначенню пенсії по інвалідності з 27.03.2017 неправомірною та зобов`язання призначити пенсію по інвалідності 3-ї групи з 27.03.2017, провести нарахування пенсії по інвалідності за період з 27.03.2017 по 29.11.2017 включно не підлягали до задоволення.

Крім того, у позовній заяві позивач вказує, що відповідач ГУ МВС у Луганській області більше року не формував та не надсилав необхідний пакет документів до ГУ ПФУ у Волинській області для призначення пенсії позивачу.

Проте, як вірно зазначено судом, позивач не надав жодних доказів на підтвердження обставини його звернення до ГУ МВС у Луганській області у 2017 році з відповідною заявою щодо призначення пенсії.

Листами від 16.03.2018 № 6/2-123ЛК, від 21.03.2018 № 1л-5 Ліквідаційна комісія ГУ МВС у Луганській області повідомила позивача про підготовки розрахунку вислуги років для призначення пенсії та його направлення до відділу координації соціальних та пенсійних питань Департаменту персоналу, організації освітньої та наукової діяльності МВС України для прийняття рішення (а.с. 6, 12).

Відповідно до пункту 12 Порядку № 3-1 уповноважений структурний підрозділ у 10-денний термін з дня одержання заяви про призначення пенсії оформляє всі необхідні документи і своє подання про призначення пенсії (додаток 2), ознайомлює з ним особу, якій оформлюється пенсія, і направляє до органу, що призначає пенсії за місцем проживання особи.

Згідно листа Департаменту персоналу, організації освітньої та наукової діяльності МВС України від 30.09.2016 № 22/6-2812 саме відділ координації соціальних та пенсійних питань Департаменту персоналу, організації освітньої та наукової діяльності МВС України є уповноваженим структурним підрозділом щодо направлення подання до органу, що призначає пенсії за місцем проживання працівника апарату, територіальних органів, закладів, установ і підприємств, що відносяться до сфери управління МВС (а.с. 36).

Відтак, як вірно зазначено судом, саме від управління координації соціальних та пенсійних питань Департаменту персоналу, організації освітньої та наукової діяльності МВС України надійшло подання від 03.05.2018 № 301 про призначення ОСОБА_1 пенсії по інвалідності (а.с. 46).

Враховуючи наведене, вірним є висновок суду, що оскільки ГУ МВС у Луганській області не є уповноваженим структурним підрозділом, який оформляє всі необхідні документи і своє подання про призначення пенсії за додатком 2 Порядку № 3-1 і направляє до органу, що призначає пенсії за місцем проживання особи, тому безпідставними є доводи позивача про те, що відповідач 2 допустив протиправну бездіяльність по не формуванню і не надісланню за період з 01.04.2017 по 30.11.2018 документів до ГУ ПФУ у Волинській області для призначення пенсії позивачу, тому не підлягали до задоволення зазначені позовні вимоги.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає вірним висновок суду, що позовна заява не підлягала задоволенню.

З огляду на викладене вище, суд першої інстанції вжив заходів до всебічного і повного дослідження обставин справи і прийняв законне і обґрунтоване рішення.

При цьому, колегія суддів також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформовану в рішенні у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і не дають підстав стверджувати про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Керуючись ст. ст. 308, 311, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. ст. 316, 321, 322, ч. 1 ст. 325 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Волинського окружного адміністративного суду від 30 грудня 2020 року у справі № 140/10123/20 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку виключно у випадках, передбачених частиною 4 статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя О. М. Довгополов
судді Л. Я. Гудим
В. В. Святецький
Повне судове рішення складено 15.09.2022.