Справа № 320/7204/21
Суддя: Мельничук Володимир Петрович
Дата ухвалення: 2022-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/7204/21 Головуючий у І інстанції - Дудін С.О.
Суддя-доповідач - Мельничук В.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2022 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого-судді: Мельничука В.П.,

суддів: Лічевецького І.О., Оксененка О.М.,

при секретарі: Черніченко К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, згідно з ст. 229 КАС України, апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 28 квітня 2022 у справі за адміністративним позовом Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И Л А:

Військова частина НОМЕР_1 звернулася до Київського окружного адміністративного суду з позовною заявою до ОСОБА_1 , в якій просила стягнути з Відповідача на користь Позивача збитків, завданих державі у розмірі 3818,24 грн.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 28 квітня 2022 року позов залишити без розгляду.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням Військова частина НОМЕР_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В апеляційній скарзі вказано про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не визнав та в повному обсязі не дослідив матеріали справи, обґрунтовуючи це тим, що Стягувачем було пропущено строк подачі позовної заяви, проте дана заборгованість Військовій частині НОМЕР_1 була передана при розформуванні Військової частини НОМЕР_2 , та інформації для подання позову у Військовій частині НОМЕР_1 щодо боржника не було. В зв`язку з чим, Позивач звертався до військових комісаріатів з метою зібрання доказів, стосовно вказаної заборгованості.

Військова частина НОМЕР_1 вважає, що в неї є об`єктивні причини, що підтверджується наявними доказами, та які можуть бути визнані судом поважними для поновлення строку пред`явлення позову.

Відзиву Відповідача на апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 до суду апеляційної інстанції не надходило, що не перешкоджає розгляду справи.

Згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд першої інстанції, залишаючи позовну заяву без розгляду виходив з того, що Позивачем не було дотримано строків звернення до суду.

Спірним питанням у межах спірних правовідносин, є поважність причин пропуску строку звернення до адміністративного суду.

Оскільки Позивачем пропущено строк звернення до суду з позовом та не наведено поважних причин його пропуску, суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність залишення позову без розгляду.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції та вважає його обґрунтованим з огляду на таке.

Підстави і порядок притягнення до матеріальної відповідальності військовослужбовців і призваних на збори військовозобов`язаних, винних у заподіянні шкоди державі під час виконання ними службових обов`язків, передбачених актами законодавства, військовими статутами, порадниками, інструкціями та іншими нормативними актами визначено Положенням про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, затвердженим постановою Верховної Ради України від 23 червня 1995 року № 243/95-ВР (далі - Положення, чинне на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до пункту 17 Положення командири підрозділів та інші посадові особи про наявні факти заподіяння матеріальної шкоди зобов`язані негайно подати рапорт командиру (начальнику) військової частини.

У разі виявлення факту заподіяння матеріальної шкоди командир (начальник) військової частини призначає розслідування для встановлення причин виникнення шкоди, її розміру та винних осіб.

Розслідування має бути завершено протягом одного місяця з дня виявлення шкоди. У необхідних випадках цей термін може бути продовжено вищим за підлеглістю командиром (начальником), але не більш як на один місяць.

За висновками ревізії (перевірки), інвентаризації, органу дізнання, попереднього слідства або суду командир (начальник) військової частини в п`ятиденний термін з дня одержання такого висновку видає наказ про стягнення з винної особи відповідної суми.

Згідно з пунктом 31 Положення у разі звільнення у запас або у відставку чи вибуття із військової частини винної особи (винних осіб) до прийняття рішення про стягнення з неї заподіяної шкоди командир (начальник) військової частини у порядку, встановленому чинним законодавством, подає цивільний позов до суду на суму заподіяної цією особою шкоди.

Вказане Положення було чинним до моменту набрання чинності Законом України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» (31 жовтня 2019 року), статтею 4 якого визначено, що особа може бути притягнута до матеріальної відповідальності протягом трьох років з дня виявлення завданої шкоди.

Предметом адміністративного позову у даній адміністративній справі є стягнення з Відповідача на користь Позивача 3818,24 грн майнової шкоди.

Згідно з частиною п`ятою статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05 грудня 2018 у справі № 818/1688/16 з метою встановлення чіткого критерію визначення юрисдикції спорів щодо відшкодування шкоди/стягнення збитків, завданих особою, яка перебуває або перебувала на посадах, віднесених до державної або публічної служби, за позовом суб`єкта владних повноважень, відступила від висновків, викладених у постановах від 10 квітня 2018 року у справі № 533/934/15-ц, від 20 червня 2018 року у справі № 815/5027/15, від 03 жовтня 2018 року у справі №755/2258/17 та вказала про наступне.

У випадку зобов`язання особи, яка перебуває на посаді державної/публічної служби, відшкодувати шкоду або збитки, завдані внаслідок виконання нею службових/посадових обов`язків, перед судом обов`язково постане питання не лише встановлення обсягу завданої шкоди/збитків, а й оцінки правомірності дій такої особи.

Водночас в рамках цивільного процесу суд не може досліджувати та встановлювати правомірність дій, рішень чи бездіяльності службовця або посадовця, оскільки така можливість передбачена лише в адміністративному процесі в силу приписів статті 19 КАС, якою охоплюється питання прийняття на публічну службу, її проходження та звільнення.

Вказані спори підлягають вирішенню в порядку адміністративного судочинства як такі, що пов`язані з питаннями реалізації правового статусу особи, яка перебуває на посаді публічної служби, від моменту її прийняття на посаду і до звільнення з публічної служби, зокрема, й питаннями відповідальності за рішення, дії чи бездіяльність на відповідній посаді, що призвели до завдання шкоди/збитків, навіть якщо притягнення її до відповідальності шляхом подання відповідного позову про стягнення такої шкоди/збитків відбувається після її звільнення з державної служби.

Тобто, перебіг строку звернення до суду з цим адміністративним позовом на час звернення Позивача із ним до суду повинен визначатися саме відповідними нормами КАС України.

Як зазначено Верховним судом у постанові від 26 січня 2021 року у справі № 620/1720/20, відповідно до частини першої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно з абзацом другим частини другої статті 122 КАС України для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень встановлюється тримісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб`єкту владних повноважень право на пред`явлення визначених законом вимог. Цим Кодексом та іншими законами можуть також встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень.

Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду встановлені статтею 123 КАС України.

Відповідно до частини третьої статті 123 КАС України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Колегія суддів Верховного Суду звертала увагу, що поняття поважних причин пропуску процесуальних строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд судді, суду.

Поважними причинами пропуску процесуального строку визнаються обставини, які не залежать від волі заінтересованої особи і перешкодили їй виконати процесуальні дії у межах встановленого законом проміжку часу. До таких обставин відносяться обставини непереборної сили та обставини, які об`єктивно унеможливлюють вчинення процесуальної дії у встановлений строк. Вказані обставини підлягають підтвердженню шляхом подання відповідних документів або їх копій.

Право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав.

Отже, встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій і стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Статтею 44 КАС України передбачено обов`язок учасників справи добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки, зокрема виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки, а також виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом (пункти шостий, сьомий частини п`ятої цієї статті).

Наведеними положеннями КАС України чітко окреслено характер процесуальної поведінки, який зобов`язує учасників справи діяти сумлінно, тобто проявляти добросовісне ставлення до наявних у них прав і здійснювати їх реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне та своєчасне (без суттєвих затримок та зайвих зволікань) виконання своїх обов`язків, встановлених законом або судом, зокрема щодо дотримання строку звернення до суду.

Для цього учасник справи як особа, зацікавлена у поданні позовної заяви, повинен вчиняти усі можливі та залежні від нього дії, використовувати у повному обсязі наявні засоби та можливості, передбачені законодавством.

Підстави пропуску строку звернення до суду можуть бути визнані поважними, а строк поновлено лише у разі, якщо вони пов`язані з непереборними та об`єктивними перешкодами, труднощами, які не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне, тобто у встановлений законом процесуальний строк, подання позовної заяви.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 15 вересня 2005 року прапорщик ОСОБА_1 прибув до Військової частини НОМЕР_3 для подальшого проходження військової служби на посаді Начальника приймального радіовузла Р-450 радіозводу радіороти командного пункту Військової частини НОМЕР_3 .

22 грудня 2006 року Командиром Військової частини НОМЕР_3 було прийнято наказ «Про результати проведення розслідування по факту нестачі матеріальних засобів по службі ПММ на складі «ДЗ» Військової частини НОМЕР_3 » № 526.

Як вбачається з вказаного наказу, в грудні 2006 року за наказом командира Військової частини комісією частини було проведено прийом-передачу складу «ДЗ» Військової частини НОМЕР_3 у техніка ПММ 2-го підрозділу Військової частини НОМЕР_3 прапорщика ОСОБА_1 .

В ході роботи комісії було виявлено нестачу пального, мастильних матеріалів та технічних засобів по службі ПММ на складі «ДЗ» Військової частини НОМЕР_3 , загальна сума якої складає 5818,24 грн.

В результаті роботи комісії по прийому передачі складу «ДЗ» Військової частини НОМЕР_3 був складений акт прийому-передачі матеріальних засобів складу пального довгострокового зберігання служби ПММ військової частини НОМЕР_3 за вх. № 570 від 15.12.2006.

За фактом нестачі командиром Військової частини НОМЕР_3 було призначено службове розслідування.

Комісією частини в ході проведення розслідування було встановлено, що вищевказана нестача виникла з вини техніка ПММ 2-го підрозділу Військової частини НОМЕР_3 прапорщика ОСОБА_1 внаслідок низького контролю за наявністю, введенням обліку, перевіркою збереження матеріальних засобів на складі ПММ «ДЗ» військової частини НОМЕР_3 .

Зазначеним наказом Командира Військової частини НОМЕР_3 «Про результати проведення розслідування по факту нестачі матеріальних засобів по службі ПММ на складі «ДЗ» Військової частини НОМЕР_3 » від 22 грудня 2006 року № 526, за відсутність належного контролю за наявністю, станом збереження матеріальних засобів по службі ПММ на складі ПММ «ДЗ» Військової частини НОМЕР_3 , всупереч вимогам п. 3.1.9, 3.2.40, 3.2.41 наказу Міністра оборони України від 16.07.97 № 300 «Про введення в дію Положення про військове (корабельне) господарство Збройних Сил України», що призвело до виникнення нестачі на складі ПММ «ДЗ» Військової частини НОМЕР_3 , техніка ППМ 2-го підрозділу військової частини НОМЕР_3 прапорщика ОСОБА_1 притягнуто до повної матеріальної відповідальності, утримавши з грошового забезпечення суму в розмірі 5818 (п`ять тисяч вісімсот вісімнадцять ) гривень 24 копійки в рахунок погашення нестачі.

Наказом Командира Військової частини НОМЕР_3 (по стройовій частині) від 29 грудня 2006 року № 269, відповідно до наказу Командира Повітряного Командування «Центр» - Заступника командувача Повітряних Сил Збройних Сил України від 11 грудня 2006 року № 32-ПМ, прапорщика ОСОБА_1 , Начальника приймального радіовузла Р-450, тимчасово виконуючого вакантну посаду Техніка взводу матеріального забезпечення 2-го підрозділу Військової частини НОМЕР_3 , звільнено з військової служби у запас за пунктом 63, підпункту «є» - (у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем).

Надано 3 (три) календарні доби для здачі справ та посади з 29.12.2006 року по 31.12.2006 року, та з 31.12. 2006 року виключено зі списків особового складу частини, та всіх видів забезпечення. Направлено на військовий облік до Уманського ОМВК Черкаської області.

Як вбачається з довідки Військової частини НОМЕР_3 «Про часткове відшкодування матеріальних збитків» від 31.01.2006 № 72, відповідно до наказу Командира Військової частини НОМЕР_3 від 22 грудня 2006 року № 526, прапорщиком ОСОБА_1 було внесено за прибутково-касовим ордером № 3 від 18.01.2007 року суму в розмірі 2000 (дві тисячі) гривень.

На підставі наведеного, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що днем виникнення підстав, які дають право суб`єкту владних повноважень на звернення до адміністративного суду із позовом про стягнення грошових коштів, у даній адміністративній справі є 22 червня 2007 року - день закінчення шестимісячного строку, встановленого у абзаці 1 частини другої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, а з даним позовом Позивач звернувся 05 червня 2021, тобто з пропуском строку звернення, встановленого КАС України, з чим погоджується і колегія суддів.

Позивачем в апеляційній скарзі зазначено, що при розформуванні Військової частини НОМЕР_3 (АДРЕСА_2) згідно Директиви Міністра оборони України № Д-322/1/ДСК від 23.04.2012 року правонаступником визначено Військову частину НОМЕР_1 . У зв`язку з вказаним, Військовій частині НОМЕР_1 була передана заборгованість по відшкодуванню спричинених державі збитків військовослужбовцями Військової частини НОМЕР_3 .

02.11.2018 року було виявлено те, що на позабалансовому рахунку Військової частини НОМЕР_1 рахується заборгованість по збиткам спричиненим державі, які були передані як правонаступнику від військової частини НОМЕР_3 , що підтверджується аудиторським звітом Центрального територіального управління внутрішнього аудиту Міністерства оборони України від 02 листопада 2018 року № 234/3/75/аз за результатами фінансового аудиту та аудиту відповідності Військової частини НОМЕР_1 за період 01.04.2015 по 31.08.2018 року.

Отже, як зазначено Військовою частиною НОМЕР_1 в апеляційній скарзі, до 02.11.2018 року їй не було відомо про те, що на її балансі рахується заборгованість, аудитом цю заборгованість було виявлено та в подальшому спрямовано претензійно-позовну роботу.

Оскільки ОСОБА_1 проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_4 (АДРЕСА_2), та у Військової частини НОМЕР_1 не було певних документів з інформацією з якою можна було б звернутися до суду, Військова частина НОМЕР_1 зверталась до військових комісаріатів областей України з метою отримання інформації.

Так, 27.03.2019 року до військових комісаріатів областей України були направлені запити щодо надання інформації про перебування на обліку, або нового місця обліку ОСОБА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_3 листом від 08.04.2019 року № 289 повідомлено Позивача, що на військовому обліку в Таращанському РВК перебуває прапорщик ОСОБА_1 1984 року народження. Відповідно до облікової картки ОСОБА_2 взятий на військовий облік 18.07.2016 після демобілізації з ЗСУ. Довідково: домашня адреса АДРЕСА_1 , моб. Тел. НОМЕР_5 , .

Також, Військовим комісаром ІНФОРМАЦІЯ_1 листом від 17.04.2019 № 2/1/2/1598 повідомлено Позивача, що в Таращанському РВК Київської області з 18.07.2016 року (після демобілізації) перебуває на військовому обліку прапорщик ОСОБА_1 .

Листом від 29 серпня 2019 року № 350/208/30/741/ПС Позивач звертався до Відповідача щодо облікованої за останнім заборгованості.

Вказаним листом було повідомлено Відповідача, що за ним рахується заборгованість в розмірі 3818,24 грн та Військова частина НОМЕР_1 просила погасити її в добровільному порядку. Також просила після перерахунку коштів повідомити про це Військову частину НОМЕР_1 та надати документ, який підтверджує сплату.

Крім того, Військова частина НОМЕР_1 06 листопада 2019 року направила ІНФОРМАЦІЯ_2 лист № 350/208/30/943/пс, в якому, з метою підтвердження проходження прапорщиком ОСОБА_1 1984 року народження військової служби у Військовій частині НОМЕР_3 , правонаступником якої є Військова частина НОМЕР_1 , та проведення позовної роботи стосовно зазначеного військовослужбовця, просила надати наступні документи:

- витяг з послужного списку;

- копію витягу з наказу про зарахування до списків військової частини;

- копію витягу з наказу про виключення зі списків військової частини;

- копію витягу з наказу про призначення на посаду техніка ПММ 2-го підрозділу військової частини.

ІНФОРМАЦІЯ_2 листом від 18.11.2019 № 4/1409 повідомлено Позивача, що відповідно до Закону України «Про захист персональних даних» запитувані документи не можуть бути надані без згоди вказаної особи.

На підставі наведеного Позивач вважає, що суд першої інстанції не визнав та в повному обсязі не дослідив матеріали справи, обґрунтовуючи це тим, що Стягувачем було пропущено строк подачі позовної заяви, проте дана заборгованість Військовій частині НОМЕР_1 була передана при розформуванні Військової частини НОМЕР_2 , та інформації для подання позову у Військовій частині НОМЕР_1 щодо боржника не було. В зв`язку з чим, Позивач звертався до військових комісаріатів з метою зібрання доказів, стосовно вказаної заборгованості.

Проте, колегія суддів звертає увагу, що навіть з моменту: розформування Військової частини НОМЕР_3 (АДРЕСА_2) та визначення правонаступником Військової частини НОМЕР_1 (Директива Міністра оборони України № Д-322/1/ДСК від 23.04.2012 року), фінансового аудиту та аудиту відповідності Військової частини НОМЕР_1 за період 01.04.2015 по 31.08.2018 року (аудиторський звіт Центрального територіального управління внутрішнього аудиту Міністерства оборони України від 02 листопада 2018 року № 234/3/75/аз), листів військових комісарів (від 08.04.2019 року № 289, від 17.04.2019 № 2/1/2/1598, від 18.11.2019 № 4/1409) - днів, які на думку Позивача є днями виникнення підстав, які дають право суб`єкту владних повноважень на звернення до адміністративного суду із позовом про стягнення грошових коштів у даній адміністративній справі, останній день закінчення шестимісячного строку є 18 травня 2020 року.

А як вже було зазначено, з даним позовом Позивач звернувся 05 червня 2021, тобто з пропуском строку звернення, встановленого КАС України.

Також, Позивачем в апеляційній скарзі зазначено, що Військовою частиною НОМЕР_1 07.09.2020 року за вих. № 350/208/604/105/пс було направлено позовну заяву про відшкодування заборгованості ОСОБА_1 до Таращанського районного суду Київської області.

Ухвалою Таращанського районного суду Київської області від 17 вересня 2020 року у справі № 379/1061/20 у відкритті провадження у цивільній справі за позовом Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості було відмовлено.

Проте, ані суду першої інстанції, ані суду апеляційної інстанції, копії позовної заяви з датою направлення до Таращанського районного суду Київської області надано не було.

Більш того, наведені Військовою частиною НОМЕР_1 доводи щодо пропуску строку звернення до суду є неповажними, оскільки Позивачем не зазначено, як саме вказані обставини вплинули на пропуск строку звернення до суду із даним адміністративним позовом.

Будь яких інших доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку на звернення із даним адміністративним позовом Позивачем не надано.

Таким чином, будь яких об`єктивних обґрунтувань, що перешкоджали Позивачу звернутися до адміністративного суду для захисту своїх прав та інтересів у встановлений КАС України процесуальний строк, останнім не наведено.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для залишення позовної заяви без розгляду, з чим погоджується колегія суддів.

Колегією суддів враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Зі змісту ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно та всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розглянувши доводи Військової частини НОМЕР_1 , викладені в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства України, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням норм процесуального права, підстав для її скасування не вбачається, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 229, 241, 242, 243, 308, 310, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення, а ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 28 квітня 2022 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий-суддя: В.П. Мельничук

Судді: І.О. Лічевецький

О.М. Оксененко

Повний текст складено 15.09.2022 року.