Справа № 640/4512/21
Суддя: Лічевецький Ігор Олександрович
Дата ухвалення: 2022-09-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/4512/21 Суддя (судді) першої інстанції: Добрівська Н.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2022 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд в складі: головуючого судді - Лічевецького І.О., суддів - Аліменка В.О., Мельничука В.П., при секретарі - Рейтаровській О.С., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 лютого 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Української військово-медичної академії про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Української військово-медичної академії, в якому просив:

- визнати бездіяльність відповідача з невиплати позивачу грошової компенсації за невикористану додаткову соціальну відпустку як батьку з числа військовослужбовців, що виховує дитину без матері, за 2014 рік тривалістю 10 календарних днів протиправною;

- зобов`язати відповідача виплатити позивачу грошову компенсацію за невикористану додаткову соціальну відпустку як батьку з числа військовослужбовців, що виховує дитину без матері, за 2014 рік тривалістю 10 календарних днів;

- визнати бездіяльність відповідача з невиплати позивачу грошового забезпечення, грошової компенсації за невикористану додаткову відпустку як учаснику бойових дій і одноразової грошової допомоги у зв`язку зі звільненням з військової служби до включення його зі списків особового складу військової частини протиправною;

- зобов`язати відповідача виплатити позивачу середнє грошове забезпечення з урахуванням окладу за військовим званням, посадового окладу, надбавки за вислугу років, надбавки за особливості проходження служби, надбавки за службу в умовах режимних обмежень, надбавки за кваліфікаційну категорію військовослужбовцям медичного і фармацевтичного складу, доплат за вчене звання і науковий ступінь, премії та індексації грошового забезпечення за весь час вимушеного прогулу з 17 лютого 2021 року по 25 лютого 2021 року включно;

- зобов`язати відповідача змінити дату виключення позивача зі списків особового складу з 16 лютого 2021 року на 25 лютого 2021 року шляхом внесення відповідних змін до його наказу від 30 грудня 2021 року № 262 (по стройовій частині);

- зобов`язати відповідача здійснити перерахунок календарної і пільгової вислуги років у ЗС позивача станом на 25 лютого 2021 року шляхом внесення відповідних змін до його наказу від 30 грудня 2021 № 262 (по стройовій частині).

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 квітня 2021 року у справі №640/4512/21 об`єднано для спільного розгляду справи №640/4512/21 та №640/6153/21 і присвоєно об`єднаним справам загальний номер 640/4512/21.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 лютого 2022 року адміністративний позов задоволено частково, визнано протиправною бездіяльність Української військово-медичної академії, яка полягає у невиплаті ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористану додаткову соціальну відпустку як батьку з числа військовослужбовців, що виховує дитину без матері, за 2014 рік тривалістю 10 календарних днів протиправною.

Зобов`язано Українську військово-медичну академію виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористану додаткову соціальну відпустку як батьку з числа військовослужбовців, що виховує дитину без матері, за 2014 рік тривалістю 10 календарних днів.

Визнано протиправною бездіяльність Української військово-медичної академії з невиплати ОСОБА_1 грошового забезпечення, грошової компенсації за невикористану додаткову відпустку як учаснику бойових дій і одноразової грошової допомоги у зв`язку зі звільненням з військової служби до включення його зі списків особового складу військової частини.

В решті позовних вимог відмовлено.

Позивач подав до Шостого апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу, у якій просить змінити рішення суду першої інстанції від 02 лютого 2022 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог та задовольнити позовні вимоги повністю.

Свої вимоги апелянт мотивує тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального права, зокрема суд не врахував, що законодавство забороняє відповідачу виключити позивача зі списків військової частини до проведення з ним усіх необхідних розрахунків без згоди останнього.

Зазначає, що він такої згоди не надавав, тому вважає, що висновок суду першої інстанції є необґрунтованим.

Ухвалою колегії Шостого апеляційного адміністративного суду від 11 липня 2022 року відкрито провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , призначено справу до розгляду в порядку письмового провадження з 16 серпня 2022 року.

Від Української військово-медичної академії до суду 16.08.2022 року надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач посилається на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, а тому просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити.

Зазначає, що посилання апелянта на висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 05.12.2019 року у справі №420/6263/18 є необґрунтованим, оскільки у згаданій справі спірним моментом є невиплата грошових коштів, а не затримка в розрахунку. Вважає, що затримка в розрахунку не є підставою для скасування наказу начальника Академії і поновлення в списках Військової частини.

Відповідно до частин першої, третьої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Колегія суддів переглядає судове рішення першої інстанції від 02.02.2022 лише в частині, якою відмовлено у задоволенні позовних вимог позивача та зазначає наступне.

Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25 березня 1992 року № 2232-XI (далі - Закон № 2232-XI) здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.

За визначенням, наведеним у частині першої статті 2 Закону № 2232-XI, військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Частиною 2 цієї ж статті встановлено, що проходження військової служби громадянами України здійснюється у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом. Громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які проходять військову службу, є військовослужбовцями. Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з частиною першою статті 24 Закону № 2232-XI початком проходження військової служби для громадян, прийнятих на військову службу за контрактом, вважається день зарахування до списків особового складу військової частини.

Згідно частини другої статті 24 Закону № 2232-XI, закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Відповідно до частини дев`ятої статті 26 Закону № 2232-XI звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється в порядку, передбаченому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

З матеріалів справи вбачається, що наказом Головнокомандувача Збройних сил України (по особовому складу) від 27 листопада 2020 року №408 відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» позивача звільнено з військової служби у запас за пунктом «б» (за станом здоров`я).

Відповідно до витягу з наказу начальника Української військово-медичної академії Міністерства оборони України від 30 грудня 2020 року №262 (по стройовій частині) ОСОБА_1 надано щорічну відпустку за 2020 рік на 45 діб з 31 грудня 2020 року по 16 лютого 2021 року; 16 лютого 2021 року виключити зі списків особового складу, всіх видів забезпечення.

Відповідно до виписки по банківському рахунку позивача заробітна плата у розмірі 30338,79 грн надійшла на рахунок позивача 05 лютого 2021 року, заробітна плата у розмірі 565838,04 грн 25 лютого 2021 року.

Згідно пункту 234 «Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України», затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008, перед звільненням військовослужбовців уточнюються дані про проходження ними військової служби, документально підтверджуються періоди служби, що підлягають зарахуванню до вислуги в календарному та пільговому обчисленні, проводиться розрахунок вислуги років військової служби.

Інформація про розраховану вислугу років військової служби доводиться військовослужбовцю під підпис перед оформленням документів для його звільнення з військової служби. У разі незгоди з розрахунком вислуги років військової служби військовослужбовець повинен письмово обґрунтувати свої заперечення на аркуші з розрахунком вислуги років і засвідчити їх своїм підписом. У разі відмови військовослужбовця підписати розрахунок вислуги років про це робиться відповідний запис на цьому ж аркуші та засвідчується підписами осіб, які були присутні під час бесіди.

У ході бесід від 04.11.2020 року та 23.11.2020 року, позивач до Української військово-медичної академії претензій не мав, строки вислуги не оскаржував, наголошував на бажанні звільнитися в найкоротший термін.

Відповідно до абзаців 1 та 3 пункту 242 «Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України», після надходження до військової частини письмового повідомлення про звільнення військовослужбовця з військової служби або після видання наказу командира (начальника) військової частини про звільнення військовослужбовець повинен здати в установлені строки посаду та підлягає розрахунку, виключенню зі списків особового складу військової частини і направленню на військовий облік до районного (міського) військового комісаріату за вибраним місцем проживання.

Щодо доводів апелянта про те, його виключено зі списків особового складу до проведення з ним усіх необхідних розрахунків, а тому наказ відповідача в частині дати виключення його і списків особового складу є незаконним та підлягає зміні на дату остаточного розрахунку - 25.02.2021 року, колегія суддів зазначає наступне.

Посилання позивача на факт не проведення розрахунку за всіма видами забезпечення при його виключенні зі списків особового складу, як на підставу для задоволення адміністративного позову є безпідставним, оскільки законність спірного наказу не може перебувати в залежності від часу розрахунку відповідача з позивачем.

Із рапорту від 23.12.2020 року вбачається, що позивачем не заперечувалася можливість його виключення зі списків особового складу Української військово-медичної академії.

Відповідач позбавлений був можливості не прийняти відповідний наказ та продовжувати утримувати у штаті та на службі з виконанням відповідних позивачем обов`язків такої служби проти його волі, який виявив бажання припинити службу у зв`язку із закінченням дії контракту. Таке утримання було б явним порушенням прав позивача щодо подальшого такого проходження служби.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що питання продовження проходження служби та розрахунку при звільненні мають різну правову природу їх виникнення так і припинення.

Таким чином, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та зобов`язання відповідача змінити дату виключення позивача зі списків особового складу з 16 лютого 2021 року на 25 лютого 2021 року шляхом внесення відповідних змін до його наказу від 30 грудня 2021 року №262 (по строковій частині), а також зобов`язання виплатити за цей період середнє грошове забезпечення.

Таким чином, з огляду на викладене, зважаючи на обставини цієї справи, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог ґрунтується на правильно встановлених фактичних обставинах справи, яким дана належна юридична оцінка, з правильним застосуванням норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

Відповідно до норм частин 1-4 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених в оскаржуваному рішенні та не є підставою для його скасування/зміни.

За правилами статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 лютого 2022 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий суддя І.О.Лічевецький

Суддя В.О.Аліменко

Суддя В.П.Мельничук