Справа № 500/408/22
Суддя: Шавель Руслан Миронович
Дата ухвалення: 2022-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2022 рокуЛьвівСправа № 500/408/22 пров. № А/857/9439/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Глушка І.В. та Святецького В.В.,

з участю секретаря судового засідання - Дутки І.Р.,

а також сторін (їх представників):

від відповідача - Франчук М.М.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Бережанської районної філії Тернопільського обласного центру зайнятості на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 16.05.2022р. в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Бережанської районної філії Тернопільського обласного центру зайнятості про визнання відмови протиправною, зарахування періоду проходження військової служби до страхового стажу та перерахунок допомоги по безробіттю (суддя суду І інстанції: ОСОБА_2 , час та місце ухвалення рішення суду І інстанції: 12 год. 11 хв. 16.05.2022р., м.Тернопіль; дата складання повного тексту рішення суду І інстанції: 18.05.2022р.),-

В С Т А Н О В И В:

17.01.2022р (згідно з відомостями поштового конверта) позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив визнати неправомірною та скасувати відмову відповідача Бережанської районної філії Тернопільського обласного центру зайнятості № 15-01/1355 від 14.12.2021р. та № 15-01/1390 від 31.12.2021р. у зарахуванні йому часу проходження військової служби до страхового стажу; зобов`язати Бережанську районну філію Тернопільського обласного центру зайнятості на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 № 405 від 19.11.2021р. зарахувати до страхового стажу позивача період проходження ним військової служби відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття»; зобов`язати відповідача Бережанську районну філію Тернопільського обласного центру зайнятості призначити і проводити виплату допомоги по безробіттю із урахуванням страхового стажу понад 10 років у розмірі 70 % середньої заробітної плати за останнім місцем роботи та компенсувати недоотримані кошти, що підлягали виплаті у вигляді допомоги по безробіттю із урахуванням страхового стажу понад 10 років, починаючи з 20.09.2021р. включно (а.с.1-5).

Відповідно до ухвали суду від 11.02.2022р. розгляд справи призначений судом першої інстанції за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у порядку письмового провадження) (а.с.42 і на звороті).

Ухвалою суду від 12.03.2022р. вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження із повідомленням (викликом) сторін (а.с.55).

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 16.05.2022р. заявлений позов задоволено частково; визнано неправомірним та скасовано рішення Бережанської районної філії Тернопільського обласного центру зайнятості про відмову у зарахуванні ОСОБА_1 часу проходження військової служби до страхового стажу, викладені у листах № 15-01/1355 від 14.12.2021р. та № 15-01/1390 від 31.12.2021р.; зобов`язано Бережанську районну філію Тернопільського обласного центру зайнятості повторно розглянути заяви ОСОБА_1 про зарахування до його страхового стажу періоду проходження ним військової служби у відповідності до довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 № 405 від 19.11.2021р.; в задоволенні решти позовних вимог відмовлено; стягнуто на користь ОСОБА_1 понесені ним судові витрати зі сплати судового збору в сумі 1984 грн. 80 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Бережанської районної філії Тернопільського обласного центру зайнятості (а.с.88-91).

Не погодившись із винесеним судовим рішенням, його оскаржив відповідач Бережанська районна філія Тернопільського обласного центру зайнятості, який покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права, що у своїй сукупності призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду та прийняти нову постанову, якою в задоволенні заявленого позову відмовити (а.с.95-101).

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що упродовж 21.06.1995р.-08.12.2009р. позивач проходив військову службу в органах та підрозділах охорони державного кордону Державної прикордонної служби України. Звільнення позивача з військової служби відбулося за п.«и» ч.6 ст.26 (у зв`язку із систематичним невиконанням контракту військовослужбовцем) Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Відповідно до ч.5 ст.21 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» строк проходження служби військовослужбовцями (крім військовослужбовців строкової служби) до запровадження страхування на випадок безробіття для цієї категорії осіб прирівнюється до страхового стажу у разі звільнення зі служби за станом здоров`я, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів без права на пенсію за умови реєстрації в установленому порядку в державній службі зайнятості протягом місяця - з дня взяття на військовий облік у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки, для інших осіб - з дня звільнення.

За таких умов правові підстави для зарахування позивачу 12 років 03 місяців 04 днів до страхового стажу є відсутніми, а тому апелянт обчислив позивачу страховий стаж та призначив допомогу по безробіттю відповідно до вимог чинного законодавства.

Позивачем ОСОБА_1 скеровано до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, в якому останній вважає її необґрунтованою і такою, що не підлягає до задоволення. Наголошує на тому, що суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального та процесуального законодавства та ухвалив законне і справедливе судове рішення (а.с.130-132).

Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача на підтримання поданої скарги, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Як встановлено під час судового розгляду справи, відповідно до військового квитка офіцера запасу серія ГГ, виданого 19.08.2010р., у період з 21.06.1995р. по 08.12.2009р. позивач ОСОБА_1 проходив військову службу у Збройних Силах України, зокрема, з 21.06.1995р. по 27.07.1996р. перебував на строковій військовій службі у Збройних Силах України, з 27.07.1996р. по 08.12.2009р. проходив службу в органах та підрозділах охорони державного кордону Державної прикордонної служби України (а.с.9-10).

Відповідно до витягу з наказу начальника НОМЕР_1 прикордонного загону № 233-ос від 08.12.2009р., капітана ОСОБА_1 , звільненого наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України № 622-ос від 03.12.2009р. з військової служби в запас Збройних Силах України на підставі п.«и» ч.6 ст.26 (у зв`язку із систематичним невиконанням контракту військовослужбовцем) Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», виключено зі списків особового складу частини та знято з усіх видів забезпечення з 08.12.2009р.

Календарна вислуга років позивача станом на 08.12.2009р. становила 12 років 03 місяці 04 дні; пільгова 03 роки 08 місяців 23 дні; всього 15 років 11 місяців 27 днів (а.с.6).

В період з 24.12.2018р. позивач двічі був визнаний в установленому порядку безробітним та зареєстрований у Бережанській районній філії Тернопільського обласного центру зайнятості; згідно записів трудової книжки позивача № 3 від 24.12.2018р. та № 9 від 20.09.2021р. відповідно до ч.1 ст.22 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» йому виплачувалася допомога по безробіттю (а.с.11-12).

Відповідно до наказу Відділу освіти, молоді і спорту Бережанської міської ради № 152-к/тр від 10.09.2021р. «Про припинення трудового договору (контракту)» позивача звільнено з посади юрисконсульта Відділу освіти, молоді і спорту Бережанської міської ради (а.с.28).

Позивач звернувся за сприянням у працевлаштуванні у Бережанську районну філію Тернопільського обласного центру зайнятості та зареєструвався 20.09.2021р.

Згідно наказу Бережанської районної філії Тернопільського обласного центру зайнятості № НТ210924 від 24.09.2021р. позивачу надано статус безробітного з 20.09.2021р. та призначено допомогу по безробіттю залежно від страхового стажу від 2 до 6 років 55 відсотків середньої заробітної плати (доходу) у залежності від тривалості безробіття у відсотках до визначеного розміру: 100 % - 90 календарних днів, 80 % - 90 календарних днів, 70 % - 180 календарних днів.

17.11.2021р. та 28.12.2021р. позивач звертався до Бережанської районної філії Тернопільського обласного центру зайнятості із заявами, в яких просив провести зарахування строку проходження ним військової служби до страхового стажу (а.с.13, 14).

На згадані звернення відповідачем скеровані позивачу листи № 15-01/1355 від 14.12.2021р. та № 15-01/1390 від 31.12.2021р., згідно яких в зарахуванні періоду проходження військової служби до страхового стажу відмовлено через відсутність для цього правових підстав (а.с.18-21).

Відповідно до довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 № 405 від 19.11.2021р. календарна вислуга років ОСОБА_1 станом на 08.12.2009р. становила 12 років 03 місяці 04 дні, пільгова 03 роки 08 місяців 23 дні, всього 15 років 11 місяців 27 днів (а.с.15).

Згідно копії особистої картки грошового забезпечення та заробітної плати за 2009 рік вислуга років позивача (до запровадження страхування на випадок безробіття) на офіцерських посадах, на посадах прапорщиків станом на 01.01.2009р. становить 11 років 03 місяці 27 днів (а.с.6 і на звороті).

Приймаючи рішення по справі та частково задовольняючи заявлений позов, суд першої інстанції виходив з того, що строк проходження ОСОБА_1 військової служби до запровадження страхування на випадок безробіття - 13.01.2009р., прирівнюється до страхового стажу з 08.12.2009р., та підлягає зарахуванню відповідачем до його страхового стажу, на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 № 405 від 19.11.2021р., що в свою чергу зобов`язувало відповідача прийняти відповідне рішення та призначити позивачу допомогу по безробіттю із урахуванням страхового стажу понад 10 років та розмірі 70 % середньої заробітної плати за останнім місцем роботи.

За таких обставин належить визнати неправомірним та скасувати рішення Бережанської районної філії Тернопільського обласного центру зайнятості про відмову у зарахуванні позивачу часу проходження військової служби до страхового стажу, що викладена у листах № 15-01/1355 від 14.12.2021р. та № 15-01/1390 від 31.12.2021р.

Також з огляду на дії, які має вчинити відповідач, слід зобов`язати Бережанську районну філію Тернопільського обласного центру зайнятості повторно розглянути заяви ОСОБА_1 про зарахування до його страхового стажу періоду проходження ним військової служби у відповідності до довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 № 405 від 19.11.2021р.

Між тим, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до передчасних та помилкових висновків, з огляду на наступне.

Відповідно до ст.4 КАС України відповідач це суб`єкт владних повноважень, а у випадках, визначених законом, й інші особи, до яких звернена вимога позивача.

Під суб`єктом владних повноважень слід розуміти орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Згідно з приписами ст.43 КАС України здатність мати процесуальні права та обов`язки в адміністративному судочинстві (адміністративна процесуальна правоздатність) визнається за громадянами України, іноземцями, особами без громадянства, органами державної влади, іншими державними органами, органами влади Автономної Республіки Крим, органами місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами, підприємствами, установами, організаціями (юридичними особами), адміністратором за випуском облігацій (ч.1).

Здатність особисто здійснювати свої адміністративні процесуальні права та обов`язки, у тому числі доручати ведення справи представникові (адміністративна процесуальна дієздатність), належить органам державної влади, іншим державним органам, органам влади Автономної Республіки Крим, органам місцевого самоврядування, їх посадовим і службовим особам, підприємствам, установам, організаціям (юридичним особам) (ч.3).

Згідно матеріалів справи відповідачем по справі визначено Бережанську районну філію Тернопільського обласного центру зайнятості.

Частиною другою ст.17 Закону України № 5067-VI від 05.07.2012р. «Про зайнятість населення» передбачено, що головним органом у системі центральних органів виконавчої влади з формування та забезпечення реалізації державної політики у сфері зайнятості населення є центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері зайнятості населення та трудової міграції.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, здійснює свої повноваження безпосередньо та через територіальні органи.

Територіальні органи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах, районах у містах, містах є юридичними особами публічного права (ч.2 ст.21 наведеного Закону).

З наведеного слідує, що центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері зайнятості населення та трудової міграції (на час виникнення спірних правовідносин - Міністерство економіки України), здійснює покладені на нього повноваження у сфері зайнятості та соціального захисту населення як безпосередньо, так і через підпорядковані йому територіальні органи, що мають статус юридичних осіб публічного права.

Згідно Положення про Державну службу зайнятості, затв. наказом Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України № 2663 від 16.12.2020р.:

п.1 розділу І - Державна служба зайнятості (далі - Служба) є централізованою системою державних установ, діяльність якої спрямовується та координується Міністерством економіки України (далі - Мінекономіки).

п.2 розділу І - Служба складається з Державного центру зайнятості, міжрегіональних, регіональних центрів зайнятості та їх філій, Інституту підготовки кадрів державної служби зайнятості України, закладів професійної (професійно-технічної) освіти Державної служби зайнятості, інших закладів освіти Державної служби зайнятості (далі - заклади освіти Служби), а також підприємств, установ, організацій, утворених Службою.

п.6 розділу І - Державний центр зайнятості, міжрегіональні та регіональні центри зайнятості є юридичними особами публічного права, мають самостійний баланс, рахунки в органах Державної казначейської служби України та банківських установах, кутові штампи та печатки із зображенням Державного Герба України, своїм найменуванням та кодом за ЄДРПОУ, інші печатки та штампи (за наявності).

п.5 розділу ІV - філії міжрегіонального, регіонального центру зайнятості виконують функції, покладені на них відповідними міжрегіональними, регіональними центрами зайнятості, та діють на підставі положення, затвердженого міжрегіональним, регіональним центром зайнятості.

Згідно п.5 Положення про Тернопільський обласний центр зайнятості, затв. наказом Державної служби зайнятості № 130 від 20.09.2017р., регіональний центр зайнятості є юридичною особою публічного права, має самостійний баланс, рахунки в органах Державної казначейської служби України та банківських установах, кутові штампи та печатки із зображенням Державного Герба України, своїм найменуванням та ідентифікаційним кодом згідно з ЄДРПОУ, інші печатки та штампи (за потреби).

Приписами пп.23 п.7 цього Положення передбачено, що регіональний центр зайнятості, відповідно до покладених на нього завдань, у порядку визначеному законодавством представляє інтереси Фонду в судових органах, взаємовідносинах з органами державної влади та органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями, об`єднаннями громадян з питань соціального захисту (а.с.68-71).

Відповідно до п.1.4 Положення про Бережанську районну філію Тернопільського обласного центру зайнятості, затв. наказом Тернопільського обласного центру зайнятості № 119 «д» від 10.05.2018р., філія не є юридичною особою, не має окремого балансу, окремого рахунку в установах банку.

Філія є відокремленим підрозділом центру зайнятості (п.1.3 згаданого Положення).

Як слідує з п.2 розділу ІІІ вказаного Положення, керівник філії представляє інтереси центру зайнятості у взаємовідносинах з органами державної влади та органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами та організаціями, об`єднаннями громадян, в тому числі судах, господарських судах, прокуратурі та інших правоохоронних органах в межах своєї компетенції (а.с.72-73).

За наведених умов в цій категорії справ відповідачами можуть бути територіальні органи Державної служби зайнятості; відокремлені підрозділи територіальних органів Державної служби зайнятості (в тому числі філії) не визначені законодавством як самостійні органи Державної служби зайнятості, що виключає можливість їхньої участі як відповідачів у таких справах.

За таких умов позивачем заявлені позовні вимоги до неналежного відповідача Бережанської районної філії Тернопільського обласного центру зайнятості (належним відповідачем є Тернопільський обласний центр зайнятості), що слід вважати визначальною підставою, яка унеможливлює задоволення заявлених позовних вимог.

Водночас, суд апеляційної інстанції позбавлений можливості здійснити заміну неналежного відповідача.

Відповідно до ч.ч.3, 4 і 7 ст.48 КАС України якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до ухвалення рішення у справі за згодою позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи. Суд має право за клопотанням позивача до ухвалення рішення у справі залучити до участі у ній співвідповідача.

Якщо позивач не згоден на заміну відповідача іншою особою, суд може залучити цю особу як другого відповідача. У разі відмови у задоволенні позову до такого відповідача понесені позивачем витрати відносяться на рахунок держави.

Заміна позивача допускається до початку судового розгляду справи по суті. Заміна відповідача допускається до ухвалення рішення судом першої інстанції.

Отже, за змістом наведеної норми допустити заміну неналежної сторони у справі може виключно суд першої інстанції. Діючими нормами КАС України не передбачено заміни неналежної сторони судом апеляційної інстанції.

Звідси, у разі коли апеляційним судом встановлено, що відповідачем у справі є особа, яка не повинна відповідати за заявленим до неї позовом, то такий позов задоволенню не підлягає.

Оскільки позовні вимоги заявлені до неналежного відповідача, тому правова оцінка доводів сторін є передчасною.

Відповідно до ч.2 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Оцінюючи в сукупності наведене, колегія суддів приходить до переконливого висновку про те, що позов ОСОБА_1 заявлений до неналежного відповідача, через що останній не підлягає до задоволення.

В силу приписів ст.139 КАС України слід провести наступний розподіл судових витрат у вигляді судового збору між учасниками справи: понесені позивачем ОСОБА_1 судові витрати, пов`язані з розглядом справи, не підлягають відшкодуванню; суму сплаченого судового збору за подання апеляційної скарги належить покласти на апелянта.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права (незастосування закону, який підлягав застосуванню), що призвело до помилкового вирішення справи, через що рішення суду підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову у задоволенні заявленого позову, з вищевикладених мотивів.

Керуючись ст.139, ч.3 ст.243, ст.310, п.2 ч.1 ст.315, п.4 ч.1 ст.317, ч.1 ст.321, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Бережанської районної філії Тернопільського обласного центру зайнятості задовольнити.

Рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 16.05.2022р. в адміністративній справі № 500/408/22 скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову ОСОБА_1 до Бережанської районної філії Тернопільського обласного центру зайнятості про визнання відмови протиправною, зарахування періоду проходження військової служби до страхового стажу та перерахунок допомоги по безробіттю, - відмовити.

Понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви не підлягають відшкодуванню ОСОБА_1 ; суму сплаченого судового збору за подання апеляційної скарги покласти на апелянта Бережанську районну філію Тернопільського обласного центру зайнятості.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення; у випадку оголошення судом апеляційної інстанції лише вступної та резолютивної частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. М. Шавель
судді І. В. Глушко
В. В. Святецький
Дата складання повного тексту судового рішення: 15.09.2022р.