Справа № 200/4284/21
Суддя: Гаврищук Тетяна Григорівна
Дата ухвалення: 2022-09-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2022 року справа №200/4284/21

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі суддів: головуючого судді: Гаврищук Т.Г., суддів: Блохіна А.А., Сіваченка І.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 27 липня 2021 року по справі №200/4284/21 (суддя І інстанції Чучка В.М., повний текст рішення складено 27.07.2021 року в м. Слов`янськ Донецької області) за позовом Управління державного архітектурно-будівельного контролю Маріупольської міської ради до ОСОБА_1 про зобов`язання вчинити певні дії, -

УСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про зобов`язання знести самочинно збудований об`єкт площею 816,00 кв.м., який розташовано за адресою: АДРЕСА_1 протягом 30 календарних днів (по проекту площа 392,01 кв.м.).

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 27 липня 2021р. позов задоволено. Зобов`язано ОСОБА_1 знести самочинно збудований об`єкт площею 816,00 кв.м., який розташовано за адресою: АДРЕСА_1 , протягом 30 календарних днів (по проекту площа 392,01 кв.м.)

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Відповідач вважає, що судом першої інстанції не було надано правової оцінки його доводам щодо наявності усіх дозвільних документів для будівництва об`єкту житлового будинку з вбудованим нежитловим приміщенням (магазином непродовольчих товарів) для індивідуальної підприємницької діяльності за адресою: АДРЕСА_1 . Матеріали справи містять правовстановлюючі документи на земельну ділянку під об`єктом будівництва, а також дозвільні документи на будівництво.

Справа розглянута у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами відповідно до ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції та під час апеляційного провадження встановлено, що відповідач отримала дозвіл на будівництво житлового будинку з вбудованим нежитловим приміщенням (магазином непродовольчих товарів) для індивідуальної підприємницької діяльності за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 392,01 кв.м.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 23.05.2011 р. №553 «Про затвердження Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю», на підставі заяви ОСОБА_2 щодо законності будівництва за адресою: перехрестя пр. Будівельників та вул. Митрополитської, направлення для проведення планового (позапланового) заходу від 18.01.2021р. № 3, головним спеціалістом відділу контролю управління державного архітектурно-будівельного контролю Маріупольської міської ради у строк з 18.01.2021р. до 20.01.2021р. проведено плановий (позаплановий) захід державного нагляду (контролю) щодо дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності (а.с. 10, 32).

За результатами проведення позапланового заходу державного контролю щодо дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності складено акт від 20.01.2021р. № 01/20012021, який підписаний відповідачем без заперечень та зауважень (а.с. 11-20).

Під час проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю) щодо дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності було встановлено, що по АДРЕСА_1 , виконуються роботи з «Будівництво житлового будинку з вбудованим нежитловим приміщенням (магазином непродовольчих товарів) для індивідуальної підприємницької діяльності по АДРЕСА_1 ».

Роботи виконуються гр. ОСОБА_1 на підставі повідомлення про початок виконання будівельних робіт щодо об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (CCI) від 16.11.2020р. № ДЦ 22.

У ході перевірки встановлено, що будівельні роботи з будівництва об`єкту виконуються з істотним відхиленням від затвердженого проекту та вихідних даних на проектування об`єкту, а саме відповідно до виданих та затверджених містобудівних умов та обмежень для проектування об`єкта будівництва з «Будівництво житлового будинку з вбудованим нежитловим приміщенням (магазином непродовольчих товарів) для індивідуальної підприємницької діяльності по АДРЕСА_1 » від 13.05.2020р. №725-11944-30.1, максимально допустимий відсоток забудови земельної ділянки складає 45%.

Відповідно до розділу 6 (Основні техніко економічні показники об`єкту після реконструкції) робочого проекту (РП) шифр: (05-20-ПЗ), розраховано площу забудови земельної ділянки яка складає 392.01 кв.м. Геометричні розмірами запроектованої будівлі відповідно до проекту складають: довжина - 28340 мм, ширина - 13640 мм, висота - 11058 мм, що дорівнює дозволеній площі забудови земельної ділянки.

Фактично під час перевірки встановлено, що на земельній ділянці за вищевказаною адресою побудовано будівлю зі шлакоблоку геометричними розмірами: довжина - 34000 мм, ширина - 24000 мм, висота - 9200 мм.

Таким чином гр. ОСОБА_1 , як замовником будівництва та (підрядником), виконані роботи з «Будівництва житлового будинку з вбудованим нежитловим приміщенням (магазином непродовольчих товарів) для індивідуальної підприємницької діяльності по АДРЕСА_1 » з істотним відхиленням від затвердженого проекту та вихідних даних на проектування об`єкту, оскільки площа забудови земельної ділянки відповідно до вихідних даних на проектування та проектної документації складає 392.01 кв.м., гр. ОСОБА_1 фактично забудувала площу 816 кв.м., що у два рази більше дозволеного.

Внаслідок чого громадянкою ОСОБА_1 , як замовникам будівництва та (підрядником), порушені вимоги статті 9 Закону України «Про архітектурну діяльність», згідно якої будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) об`єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил.

Позивачем видано припис від 20.01.2021р. про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандарт і правил шляхом приведення об`єкту будівництва до затвердженої проектної документації або внести зміни до проектної документації до 20.02.2021р. (а.с. 21-22).

Також, 20.01.2021 року видано припис від 20.01.2021р. про зупинення підготовчих та будівельних робіт та складено протокол про адміністративне правопорушення від 20.01.2021 року (а.с. 23-28).

22.01.2021 року позивачем прийнято постанову №2 по справі про адміністративне правопорушення та накладено на позивача адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1700 грн., який сплачено відповідачем (а.с. 29-31, 33).

Припис управління державного архітектурно-будівельного контролю Маріупольської міської ради про зупинення підготовчих та будівельних робіт від 20 січня 2021 року та припис Управління державного архітектурно-будівельного контролю Маріупольської міської ради про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів та правил від 20 січня 2021 року були оскаржені відповідачем у судовому порядку.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 10 лютого 2022 року у справі№200/10913/21 визнано протиправним та скасовано припис Управління державного архітектурно-будівельного контролю Маріупольської міської ради про зупинення підготовчих та будівельних робіт від 20 січня 2021 року.

Наведені обставини сторонами не оспорюються.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України "Про регулювання містобудівної діяльності" від 17 лютого 2011 року № 3038-VI (далі Закон № 3038-VI) встановлює правові та організаційні основи містобудівної діяльності і спрямований на забезпечення сталого розвитку територій з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів.

Частиною першою статті 38 Закону № 3038-VI визначено, що у разі виявлення факту самочинного будівництва об`єкта, перебудова якого з метою усунення істотного відхилення від проекту або усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб, істотного порушення будівельних норм є неможливою, посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю видає особі, яка здійснила (здійснює) таке будівництво, припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил з визначенням строку для добровільного виконання припису.

У разі якщо особа в установлений строк добровільно не виконала вимоги, встановлені у приписі, орган державного архітектурно-будівельного контролю подає позов до суду про знесення самочинно збудованого об`єкта та компенсацію витрат, пов`язаних з таким знесенням.

Відповідно до частини першої статті 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Згідно з частиною сьомою статті 376 ЦК України у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов`язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову. Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов`язана відшкодувати витрати, пов`язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану.

Системний аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку про те, що залежно від ознак самочинного будівництва особи, зокрема, органи місцевого самоврядування, можуть вимагати від особи, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво, знесення самочинно збудованого об`єкта або проведення перебудови власними силами або за її рахунок; приведення земельної ділянки в попередній стан або відшкодування витрат. При цьому знесення самочинного будівництва можливе добровільно особою, яка його здійснила (здійснює), а також, за наявності для цього підстав, примусово, однак лише за рішенням суду, зокрема, ухваленим за позовом відповідного органу місцевого самоврядування та у разі неможливості здійснити перебудову такого будівництва.

Цей висновок узгоджується з правовою позицією, що міститься, зокрема, у постановах Верховного Суду від 17 липня 2018 року у справі № 20/3183/16, від 16 липня 2020 року у справі № 465/3316/16-а, від 16 серпня 2022 року у справі № 1340/4767/18.

Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 28 листопада 2018 року у справі № 815/2311/15 сформована правова позиція, згідно якої положення статті 38 Закону № 3038-VI встановлюють перелік юридичних фактів, які обумовлюють виникнення у органу державного архітектурно-будівельного контролю повноваження на пред`явлення позову про знесення самочинно збудованого об`єкта та компенсації витрат, пов`язаних з таким знесенням.

Зокрема, пред`явленню органом державного архітектурно-будівельного контролю позову передують такі дії: 1) виявлення факту самочинного будівництва об`єкта; 2) визначення такого об`єкту як такого, що його перебудова з метою усунення істотного відхилення від проекту або усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб, є неможливою; 3) внесення припису про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності; 4) встановлення факту невиконання припису протягом встановленого строку.

Ключовим є вирішення питання шляхів усунення відповідачем допущених ним порушень вимог містобудівного законодавства.

У постанові від 29 січня 2020 року (справа 822/2149/18) Верховний Суд сформував ряд ключових правових висновків щодо цієї категорії справ:

1) можливість перебудови і усунення наслідків самочинного будівництва перевіряється на стадії виконання припису про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів.

Невиконання припису без поважних причин може свідчити про неможливість перебудови або небажання особи, яка здійснила самочинне будівництво, усувати його наслідки.

2) в інших випадках самочинного будівництва, зокрема, (а) якщо нерухоме майно збудоване або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або (б) без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи (в) належно затвердженого проекту, стаття 376 ЦК України не ставить можливість знесення об`єкта самочинного будівництва в залежність від можливостей його перебудови.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, актом від 20.01.2021р. № 01/20012021, складеним за результатами проведення позапланового заходу державного контролю щодо дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, встановлено порушення відповідачем вимог статті 9 Закону України «Про архітектурну діяльність», згідно якої будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) об`єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил.

Позивачем видано припис від 20.01.2021р. про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандарт і правил шляхом приведення об`єкту будівництва до затвердженої проектної документації або внести зміни до проектної документації до 20.02.2021р..

Проте, в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження визначення спірного об`єкту як такого, що його перебудова з метою усунення істотного відхилення від проекту або усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб, є неможливою.

Також, відсутні докази на встановлення факту невиконання відповідачем припису від 20.01.2021р. про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандарт і правил, протягом встановленого строку.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку про те, що позивачем не доведено наявність юридичних фактів, які обумовлюють виникнення у органу державного архітектурно-будівельного контролю повноваження на пред`явлення позову про знесення самочинно збудованого об`єкта та компенсації витрат, пов`язаних з таким знесенням, а тому судом першої інстанції помилково задоволено позов.

Під час подання апеляційної скарги відповідачем було надано докази сплати судового збору у розмірі 3405,00 грн., що підтверджується квитанцією від 20.08.2021 (а.с. 194).

З урахуванням того, що апеляційна скарга ОСОБА_1 на рішення суду була задоволена, суд апеляційної інстанції, керуючись ч.ч. 1, 6 ст. 139 КАС України, вважає що з позивача на користь відповідача підлягає стягненню судовий збір в сумі 3405,00 грн.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового судового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення допустив порушення норм матеріального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення місцевого суду скасуванню.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 317, 321, 322325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 27 липня 2021 року по справі №200/4284/21 - задовольнити.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 27 липня 2021 року по справі №200/4284/21 - скасувати.

Відмовити у задоволенні позовних вимог Управління державного архітектурно-будівельного контролю Маріупольської міської ради до ОСОБА_1 про зобов`язання знести самочинно збудований об`єкт площею 816,00 кв.м., який розташовано за адресою: АДРЕСА_1 протягом 30 календарних днів (по проекту площа 392,01 кв.м.).

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Управління державного архітектурно-будівельного контролю Маріупольської міської ради () судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 3405 (три тисячі чотириста п`ять) грн. 00 коп.

Постанова у повному обсязі складена 13 вересня 2022 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з 13 вересня 2022 року та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Т.Г. Гаврищук

Судді: А.А. Блохін

І.В. Сіваченко