Справа № 520/21292/21
Суддя: П’янова Я.В.
Дата ухвалення: 2022-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2022 р. Справа № 520/21292/21
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: П`янової Я.В.,

Суддів: Присяжнюк О.В. , Спаскіна О.А. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Харківської митниці на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 13.12.2021, головуючий суддя І інстанції: Єгупенко В.В., м. Харків, повний текст складено 13.12.21 по справі № 520/21292/21

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Велотрейд"

до Харківської митниці

про визнання протиправними та скасування рішень і карток відмови,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Велотрейд» (надалі - позивач, ТОВ "Велотрейд") звернулося до Харківського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Харківської митниці Державної митної служби України (надалі відповідач, Харківська митниця), в якій просило:

- визнати протиправним та скасувати Рішення про коригування митної вартості товарів Харківської митниці Державної митної служби України №UA807000/2021/001713/2 від 23.10.2021;

- визнати протиправним та скасувати Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Харківської митниці Державної митної служби України № UA807170/2021/01923 від 22.10.2021;

- визнати протиправним та скасувати Рішення про коригування митної вартості товарів Харківської митниці Державної митної служби України №UA807000/2021/001722/2 від 23.10.2021;

- визнати протиправним та скасувати Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Харківської митниці Державної митної служби України № UA807170/2021/01925 від 23.10.2021.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 13 грудня 2021 року адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення про коригування митної вартості товарів Харківської митниці Державної митної служби України від №UA807000/2021/001713/2 від 23.10.2021.

Визнано протиправною та скасовано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Харківської митниці Державної митної служби України №UA807170/2021/01923 від 22.10.2021.

Визнано протиправним та скасовано рішення про коригування митної вартості товарів Харківської митниці Державної митної служби України №UA807000/2021/001722/2 від 23.10.2021.

Визнано протиправною та скасовано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Харківської митниці Державної митної служби України №UA807170/2021/01925 від 23.10.2021.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Харківської митниці Державної митної служби України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Велотрейд» судовий збір у сумі 9569 грн.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку, оскільки вважає, що рішення ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач зазначив, що ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції не надав належної оцінки доказам у справі, обставинам та матеріалам, що мають значення для правильного вирішення справи, зокрема, враховуючи положення ч. 2 ст. 2 КАС України, при вирішенні питання щодо законності оскаржуваних рішень про коригування митної вартості товарів відповідача, суд мав враховувати саме ті відомості та документи, які були заявлені та подані до митниці декларантом разом з ЕМД та які мали в наявності посадові особи митниці станом на момент винесення оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів. Указує, що судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні застосовано положення Митного кодексу України в редакції, що діяла до прийняття Закону України «Про внесення змін до Митного кодексу України та деяких інших законодавчих актів України у зв`язку з проведенням адміністративної реформи» № 440-ІХ від 14.01.2020, а саме поняття «митні органи» вживається як «органи доходів і зборів».

З посиланням на висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 16.09.2015 у справі № 826/4418/14, від 21.02.2018 у справі № 826/15718/16 щодо ефективного способу порушеного права, зазначає, що вимоги позивача про скасування карток відмов в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA807170/2021/01923 від 23.10.2021 та №UА807170/2021/01925 від 23.10.2021 є неналежним та неправильним способом захисту прав позивача, оскільки скасування оскаржуваних карток відмови не поновлюватиме митні декларації, за якими було вперше заявлено до митого оформлення товар позивача, бо цей товар вже оформлено у митному відношенні та випущено у вільний обіг за іншими митними деклараціями. З посиланням на висновки Верховного Суду, зроблені у постановах від 04.08.2021 у справі № 520/3421/19 та у справі № 520/4787/19, зазначає, що наявність у ЄАІС ДФС інформації про митну вартість подібних товарів може бути підставою для витребування у декларанта додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості.

Звертає увагу на неврахування судом першої інстанції того, що позивачем не надано переклад та не зроблено верифікацію експортної митної декларації №41341500 відповідно до ст. 254 МК України та вимог листа ДМСУ від 08.10.2010 за № 11/2-10.16/11627-ЕП; дата оформлення митної декларації країни відправлення є більш ранньою ніж дата видачі поданого до митного контролю коносаменту, а саме - експортна митна декларації країни відправлення №41341500 датована 01.09.2021, а коносамент № MEDUCG781601 06.09.2021; у експортній митній декларації країни відправлення №41341500 коди товарів не відповідають кодам товарів, зазначеним у митній декларації, поданій до митного оформлення; до розрахованої декларантом митної вартості за ЕМД №UА807170/2021/069863 включено лише вартість морського перевезення в сумі 278783,00 грн, що свідчить про безпідставне невключення послуг експедитора до митної вартості товару за ЕМД №UА807170/2021/069863, що є порушенням ч. 10 ст. 58 МК України; до митного оформлення на підтвердження понесених транспортних витрат декларантом банківські платіжні доручення про оплату вартості перевезення, акти виконаних робіт, не подавались; звіт про оцінку майна від 22.10.2021 за № 22/10/2021/02 не є належним підтвердженням ціни товару, оскільки таке визначення ціни товару не передбачено умовами контракту, що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, сформованою у постанові від 11.09.2020 по справі № 820/10288/15.

За результатами апеляційного розгляду відповідач просить скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове судове рішення, яким у позові відмовити повністю.

Від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він зазначає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, рішення ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, з дослідженням усіх доказів та встановленням усіх обставин у справі. Вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, а тому апеляційну скаргу просить залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Відповідно до пункту третього частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі також КАС України), суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Велотрейд", код ЄДРПОУ - 30036332, зареєстроване відповідно до норм діючого законодавства як суб`єкт господарювання.

Основним видом діяльності позивача є за кодом КВЕД 30.92 виробництво велосипедів, дитячих та інвалідних колясок.

22.03.2021 між ТОВ «Велотрейд» (як покупцем) та GUANGZHOU LEONIS MACHINERY CO., LTD (Китай) (як продавцем) укладено Контракт № 22/03-2021.

Відповідно до п. 1.1. вказаного Контракту № 22/03-2021 предметом Договору є поставка продавцем покупцю продукцію, а саме - частин і комплектуючих до велосипеду згідно з Інвойсом/сами (проформами-інвойсами) до цього Договору (далі - Товар) в рамках, встановлених цим Договором. До вказаного Договору був оформлений інвойс CDC-1070-1 від 23.08.2021 на загальну суму 17393,88 доларів США.

Відповідно до платіжного доручення № 831211172 від 27.09.2021 на загальну суму 29 328,57 доларів США проведена оплата GUANGZHOU LEONIS MACHINERY CO., LTD за вказаний Товар у сумі 17393,88 доларів США, визначений інвойсом CDC-1070-1 від 23.08.2021.

Декларантом позивача обрано 1 метод (графа 43) при заповненні митних декларацій, та розраховано митну вартість Товару: за МД №UA807170/2021/070015 від 23.10.2021, Виробник: GUANGZHOU LEONIS MACHINERY CO., LTD, країна виробництва: Китай, заявлений до декларування Товар (31 графа), а саме частини велосипедів - кривошипний механізм - комплект шатуна з чорного металу (у складі ніжка ліва, ніжка права з зіркою, без валу та каретки), рами велосипедні окрашені, без колес, без навісних пристроїв, без керма, без передньої вилки, без гальмівної системи, передній і задній перемикачі, ручки керма з гуми, сідло, гальмівний трос в рубашці, велосипедні покришки нові, камера з вулканізованої гуми, обідні стрічки для велосипедів з гуми, передня втулка, спиці металеві, трещітка, порожні труби пластикові, кріпильні вироби з пластику, велосипеди двоколісні з шарикопідшипниками; відомості про вартість 736099,42 грн з транспортними витратами, згідно чого розрахував: 71425,41 грн. (10 % мито) + 115626,23 грн (ПДВ). Для митного оформлення товару позивач вказав митну вартість Товару: 736099,42 грн.

На підтвердження митної вартості товару позивач надав до Харківської митниці декларацію митної вартості № UA807170/2021/070015 від 23.10.2021; контракт № 22/03-2021 від 22.03.2021 ТОВ «Велотрейд» та GUANGZHOU LEONIS MACHINERY CO., LTD (Китай) (Китай); інвойс №CDC-1070-1 від 23.08.2021 на загальну суму 17 393,88 доларів США; пакувальний лист від 23.08.2021; платіжне доручення №831211172 від 27.09.2021; копію Договору транспортного експедирування № 10/05-2017 від 06 жовтня 2017 року, укладеного між ПП «Транскарго» та ТОВ «Велотрейд»; рахунок на оплату контейнерів MSMU6400103 № 2460 від 13.10.2021 (вартість 278 783,00 грн.) і MSMU6409348 (вартість 278 783,00 грн.); копію Довідки про транспортні витрати № 829 від 13.10.2021 від ПП «Транскарго» та ТОВ «Велотрейд» контейнерів MSMU6400103 (вартість 278 783,00 грн.) і MSMU6409348 (вартість 278 783,00 грн.); коносамент (Bill of lading) № MEDUCG781607 від 06.09.2021; коносамент (Bill of lading) № SO 121081081 від 06.09.2021; Автотранспортну накладну (Road consignment note) № 0103/2 від 21.10.2021; Лист GUANGZHOU LEONIS MACHINERY CO., LTD про вміст контейнеру MSMU6400103; копію митної декларації країни відправлення № 41341500 від 01.09.2021; сертифікат №214403А0/056857 від 26.09.2021, виданий ССРІТ/ССООІС Республікою КНР на англійській мові та китайській мові; звіт про оцінку майна 22/10/2021/02 від 22.10.2021 Регіонального торгівельно-виробничого підприємством «Еранід» у формі ТОВ; договір про надання послуг митного брокера з ФОП ОСОБА_1 .

Крім того до вказаного Договору оформлено Інвойс CDC-1070-2 від 23.08.2021 на загальну суму 11 934,69 доларів США.

Відповідно до платіжного доручення № 831211172 від 27.09.2021 на загальну суму 29 328,57 доларів США проведена оплата GUANGZHOU LEONIS MACHINERY CO., LTD за Товар у сумі 11 934,69 доларів США, визначений Інвойсом CDC-1070-2 від 23.08.2021.

Декларантом позивача обрано 1 метод (графа 43) при заповненні митних декларацій та розраховано митну вартість Товару: за МД №UA807170/2021/070044 від 24.10.2021, виробник: GUANGZHOU LEONIS MACHINERY CO., LTD, країна виробництва: Китай, заявлений до декларування Товар (31 графа), а саме частини велосипедів - кривошипний механізм - комплект шатуна з чорного металу (у складі ніжка ліва, ніжка права з зіркою, без валу та каретки), рами велосипедні окрашені, без колес, без навісних пристроїв, без керма, без передньої вилки, без гальмівної системи, передній і задній перемикачі, ручки керма з гуми, сідло, педаль, трещітка, велосипеди двоколісні з шарикопідшипниками, відомості про вартість товару з транспортними витратами - 592567,49 грн, згідно чого розрахував: 59256,75 грн. (10 % мито) + 130364,85 грн (ПДВ). Для митного оформлення товару декларант вказав митну вартість Товару: 592567,49 грн.

На підтвердження митної вартості товару позивач відповідно до ч. 2 ст. 53 МК України надав до Харківської митниці документи: МД № UA807170/2021/070044 від 24.10.2021; контракт № 22/03-2021 від 22.03.2021, укладений між ТОВ «Велотрейд» та GUANGZHOU LEONIS MACHINERY CO., LTD (Китай); інвойс №CDC-1070-2 від 23.08.2021 на загальну суму 11934,69 доларів США; пакувальний лист від 23.08.2021; платіжне доручення №831211172 від 27.09.2021; копію Договору транспортного експедирування № 10/05-2017 від 06 жовтня 2017 року, укладеного між ПП «Транскарго» та ТОВ «Велотрейд»; рахунок № 2460 від 13.10.2021 на оплату контейнерів MSMU6400103 (вартість 278 783,00 грн.) і MSMU6409348 (вартість 278 783,00 грн.); копію довідки про транспортні витрати № 829 від 13.10.2021 від ПП «Транскарго» та ТОВ «Велотрейд» контейнерів MSMU6400103 (вартість 278 783,00 грн.) і MSMU6409348 (вартість 278 783,00 грн.); коносамент (Bill of lading) № MEDUCG781607 від 06.09.2021; коносамент (Bill of lading) № S від 06.09.2021; автотранспортну накладну (Road consignment note) № 0103/2 від 21.10.2021; Лист GUANGZHOU LEONIS MACHINERY CO., LTD про вміст контейнеру MSMU6409348; копія митної декларації країни відправлення № 41341500 від 01.09.2021; Сертифікат № 214403А0/056855 від 26.09.2021, виданого ССРІТ/ССООІС Республікою КНР на англійській мові та китайській мові; звіт про оцінку майна 22/10/2021/03 від 22.10.2021 Регіонального торгівельно-виробничого підприємства «Гранід» у формі ТОВ; договір про надання послуг митного брокера з ФОП ОСОБА_1 .

За результатами розгляду наданих документів відповідачем відмовлено у прийнятті митних декларацій №UA807170/2021/070015 від 23.10.2021, № UA807170/2021/070044 від 24.10.2021 та застосовано другорядний (резервний) метод визначення митної вартості товарів, у зв`язку з чим, прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № UA807000/2021/001713/2 від 23.10.2021 та картку відмову в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA807170/2021/01923 від 22.10.2021; рішення про коригування митної вартості товарів №UA807000/2021/001722/2 від 23.10.2021 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA807170/2021/01925 від 23.10.2021 (т. 1 а. с. 95-100, 148-152).

При цьому митним органом у графі 33 рішень вказано, що відповідно до вимог пункту 5 статті 55 та пункту 4 статті 57 Митного кодексу України проведена процедура консультації між митним органом та декларантом з метою обміну наявної у кожного з них інформацією та обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості на підставі інформації, яка наявна в митному органі. Результати проведеної консультації наведено у електронному повідомленні, направленому декларанту. Обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано на підставі вимог ст. 54, 55, 57, 58, 59 Митного кодексу України: 1) невідповідність обраного декларантом методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 МКУ, в зв`язку з тим, що використані декларантом відомості не підтверджені в повній мірі документально, а також в зв`язку з тим, що документи подані декларантом та зазначені у частині другій статті 53 МКУ, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 2) не надана декларантом (відсутня у розпорядженні митного органу) інформація щодо угод на ідентичні товари.

Джерелом інформації для рішення відповідача слугувала наявна в митному органі цінова інформація за фактами митних оформлень ЄАІС.

Не погодившись з рішеннями митного органу про коригування митної вартості товарів та картками відмови, позивач звернувся до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку про невідповідність оскаржуваних рішень про коригування митної вартості критеріям, встановленим частиною 2 статті 2 КАС України.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.

Правовідносини, пов`язані зі справлянням митних платежів, регулюються Митним кодексом України (далі за текстом також - МК України), Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування (частина 2 статті 1 Митного кодексу України № 4495-VI від 13.03.2012).

Положеннями статті 49 МК України передбачено те, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до частин першої та другої статті 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Згідно із частиною першою статті 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

За змістом частини другої статті 52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Положення статті 53 МК України визначають перелік документів, які подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості.

У випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, які підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення (ч. 1 ст. 53 МК України).

Відповідно до Порядку заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 за № 651, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 14.08.2012 за № 1372/21684, у графі 44 митної декларації зазначаються відомості про необхідні для здійснення митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення документи. При цьому, відомості щодо кожного документа зазначаються з нового рядка за такою схемою: код документа згідно з класифікатором документів, через пробіл номер документа, дата та (за наявності даних) кінцевий термін його дії. При внесенні до графи відомостей про документи, які відповідно до МКУ не подаються митному органу одночасно з МД та зберігаються декларантом, перед кодом документу проставляється символ "d". Класифікатор документів затверджено Наказом Міністерства фінансів України від 20.09.2012 за № 1011 (далі Класифікатор документів).

Згідно з частиною другою статті 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до частини п`ятої статті 53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Із положень частини першої та другої статті 53 МК України вбачається, що Митним кодексом України передбачено вичерпний перелік документів, який подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

За приписами частини другої статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Згідно з частиною третьою статті 54 МК України за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

За частиною п`ятою статті 54 МК України митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право, зокрема, упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

Наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 за № 631, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 10.08.2012 за №1360/21672, затверджено Порядок виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа (далі - Порядок № 631).

Відповідно до п. 4.5 розділу IV Порядку № 631 при здійсненні митного оформлення виконуються, зокрема, такі митні формальності:

4.5.4. Контроль із застосуванням системи управління ризиками, в тому числі оцінка ризику за МД шляхом аналізу ЕК МД та ЕК ДМВ (ЕМД та ЕДМВ) за допомогою АСАУР (автоматизованої системи аналізу управління ризиками).

Bказаний перелік форм митного контролю формується в автоматичному режимі програмно-інформаційним комплексом ЄАІС та є обов`язковим для відпрацювання.

Спрацювання АСАУР за напрямом перевірки правильності визначення митної вартості товарів у зв`язку з ризиком заниження митної вартості є рекомендацією посадовій особі митного органу більш ретельно опрацювати подані до митного оформлення документи.

В даному контексті доречно зауважити, що згідно зі статтею 361 МКУ управління ризиками - це робота митних органів з аналізу ризиків, виявлення та оцінки ризиків, розроблення та практичної реалізації заходів, спрямованих на мінімізацію ризиків, оцінки ефективності та контролю застосування цих заходів. Під ризиком розуміється ймовірність недотримання вимог законодавства України з питань митної справи.

Митні органи застосовують систему управління ризиками для визначення товарів, транспортних засобів, документів і осіб, які підлягають митному контролю, форм митного контролю, що застосовуються до таких товарів, транспортних засобів, документів і осіб, а також обсягу митного контролю.

Цілями застосування системи управління ризиками є:

запобігання, прогнозування і виявлення порушень законодавства України з питань державної митної справи;

забезпечення більш ефективного використання наявних у митних органів ресурсів та зосередження їх уваги на окремих згрупованих об`єктах аналізу ризику, щодо яких є потреба у застосуванні окремих форм митного контролю або їх сукупності, а також у підвищенні ефективності митного контролю (областях ризику);

забезпечення в межах повноважень митних органів заходів із захисту національної безпеки, життя і здоров`я людей, тварин, рослин, довкілля, інтересів споживачів;

прискорення митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України.

Відповідно до частин 1, 2 статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування; інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості у митному органі вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду (частина 2 статті 54 МК України).

За положеннями статей 57, 58 Митного кодексу України митна вартість товарів, які ввозяться на митну територію України, відповідно до митного режиму імпорту, за загальним правилом обчислюється за першим методом визначення митної вартості товарів, тобто за ціною договору.

Якщо митна вартість не може бути визначена за першим методом, проводиться процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості. У ході таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, за основу може братися ціна, за якою оцінювані ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному з продавцем покупцю.

Водночас кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Відповідно до частини восьмої статті 57 Митного кодексу України у разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Системний аналіз наведених норм свідчить про те, що обов`язок доведення заявленої митної вартості товару покладається на декларанта. Разом з цим митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.

Наявність обґрунтованих сумнівів у правильності визначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Разом з цим в розумінні вищенаведених норм сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відтак наведені приписи зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

За результатами аналізу вищезазначених положень Митного кодексу України вбачається, що митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов`язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись у достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у ст. 58 Митного кодексу України.

Водночас митний орган має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, пов`язаних з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість товарів, та витребувати від декларанта додаткові документи лише у тому випадку, коли надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або ці документи не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, тобто не дозволяють митному органу законно здійснити визначений законом мінімум митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи для розмитнення задекларованого товару.

З метою усунення розбіжностей в документах, усунення сумнівів щодо підробки документів або з`ясування відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, які виявились відсутніми, закон надає право митному органу витребувати від декларанта інші додаткові документи, що перелічені в ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України.

Разом з тим витребувати необхідно тільки ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Верховний Суд у висновках за аналогічними справами сформував усталену позицію, відповідно до якої митний орган зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності. Ненаведення митницею в рішенні про коригування митної вартості товарів належних та допустимих доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, виключають можливість застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів. При цьому сам факт неподання декларантом додаткових документів без належного обґрунтування митницею, що вони можуть усунути сумніви спірних відомостей, не є підставою для відмови в митному оформленні товару.

Зазначена вище позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 09.04.2019 у справі № 826/10733/15, від 09.04.2019 у справі № 825/1990/17, від 09.04.2019 у справі № 826/15850/15, від 07.05.2020 у справі № 400/2922/18.

Як убачається з матеріалів справи, контроль правильності визначення митної вартості товарів, заявлених до митного оформлення за МД №UA807170/2021/070015 від 23.10.2021, № UA807170/2021/070044 від 24.10.2021 здійснювався посадовими особами митниці відповідно до вимог статті 54 МКУ шляхом перевірки числових значень митної вартості товарів та наявності в документах усіх відомостей, що їх підтверджують, а також статтями 336, 337, 363 МКУ в частині контролю із застосуванням системи управління ризиками.

Під час здійснення співробітником підрозділу митного контролю вказаних митних декларацій спрацювали ризики, згенеровані АСАУР щодо можливого заниження митної вартості товарів за кодом 105-2 (Контроль правильності визначення митної вартості).

Зазначені обставини стали підставою для поглибленої перевірки повноти та достовірності документів, наданих декларантом на підтвердження заявленої митної вартості.

Як убачається з оскаржуваних рішень, джерелом інформації для прийняття рішень № UA807000/2021/001713/2 від 23.10.2021 та №UA807000/2021/001722/2 від 23.10.2021 стала цінова інформація, що наявна в АСМО Інспектор та ЄАІС про митні оформлення товарів, митне оформлення яких вже здійснено у максимально наближений термін.

Проте, з огляду на те, що декларантом позивача надані документи на підтвердження митної вартості товару, колегія суддів зазначає, що у відповідача були наявні достатні документи, які підтверджують числові значення усіх складових митної вартості імпортованого товару та відомості щодо ціни товару.

Одна лише обставина, що рівень задекларованої митної вартості товару нижчий за рівень митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено, не може бути підставою для витребування додаткових документів. Цей факт є лише підставою для поглибленої перевірки повноти та достовірності документів. І лише виявлення одного або декількох з фактів, зазначених у частині третій статті 53 МК України, є підставою для витребування додаткових документів.

При відповідному спрацюванні автоматизованої системи аналізу та управління ризиками контролюючий орган повинен насамперед здійснити перевірку відомостей, що містяться в документах, які підтверджують заявлену митну вартість, і лише після цього у разі виявлення підстав може витребувати у декларанта додаткові документи.

Інформація про вищу митну вартість ідентичних товарів не є перешкодою для визначення митної вартості товару на підставі укладеного між сторонами договору, оскільки в інформаційній базі відсутня інформація про коригування заявленої митної вартості товарів, а також інформація щодо можливих судових рішень з питань визначення митної вартості товарів та методів її визначення.

Зазначений висновок відповідає сталій практиці Верховного Суду (постанови від 09.10.2018 у справі № 826/24835/15, від 24.01.2019 у справі № 820/636/17, від 21.01.2020 у справі № 812/2336/14, від 13.02.2020 у справі № 810/1175/16, від 26.01.2021 у справі № 826/13892/16).

Отримана з Центральної бази даних ЄАІС ДМСУ інформація про вантажні митні декларації, на які митний орган посилається при коригуванні митної вартості, не є достатнім доказом ціни, за яку відповідну партію товару було дійсно імпортовано до України, оскільки при здійсненні контролю за коригуванням митної вартості, проведеним митним органом за другорядним методом, митний орган повинен довести, що відповідний товар за певною митною вартістю був дійсно ввезений до України, що митна вартість за відповідною вантажною митною декларацією не була відкоригована; що рішення про коригування (якщо воно приймалося) не було оскаржене до суду та скасоване судом. Тоді як матеріали справи таких доказів не містять.

Наведене узгоджується з висновками Верховного Суду, сформованими у постанові від 19 січня 2021 року у справі № 810/4194/15.

Факт ненадання позивачем додатково витребуваних документів, які підтверджують митну вартість товарів за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.

Надаючи оцінку доводам відповідача, покладеним в основу прийняття спірного рішення про коригування митної вартості товарів, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що за відсутності документів, які б пояснили сумніви митного органу, відповідач не мав достатніх та обґрунтованих підстав для невизнання митної вартості товару за ціною договору, враховуючи таке.

Митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Водночас наявність таких обставин повинна бути обґрунтована та підтверджена відповідними доказами. Встановивши відсутність достатніх відомостей, митний орган має зазначити, які саме складові митної вартості товару є непідтвердженими, з яких причин із поданих декларантом документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Суд установив, що позивачем разом із митною декларацією було надано документи, необхідні для митного оформлення.

Проте митним органом не зазначено, які саме розбіжності мають подані документи, чи яких відомостей не вистачає, або які наявні ознаки підробки документів, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів. Докази того, що у позивача існували такі обставини чи розбіжності відповідачем не надано.

За усталеною позицією Верховного Суду, викладеною, зокрема, у постановах від 24 січня 2019 року у справі № 821/1697/17 та від 13 вересня 2019 року у справі № 813/4202/16 доводи контролюючого органу, які не покладенні в основу прийнятого рішення, не можуть бути доказами в адміністративній справі, а тому не повинні братися судом до уваги.

Колегія суддів зазначає, що вимагаючи надання додаткових документів від декларанта в електронному повідомленні від 23.10.2021, відповідач не посилався на те, що надані позивачем документи не в повній мірі підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, а саме складової, передбаченої п. 5 ч. 10 ст. 58 МК України, - витрат на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України, як і на те, що декларація країни відправлення №41341500 складена на китайській мові без перекладу, датована 01.09.2021, а коносамент №MEDUCG781601 - 06.09.2021; в експортній митній декларації країни відправлення №41341500 коди товарів не відповідають кодам товарів, зазначеним у митній декларації, поданій до митного оформлення; до митного оформлення на підтвердження понесених транспортних витрат декларантом банківські платіжні доручення про оплату вартості перевезення, акти виконаних робіт, не подавались.

Разом з тим під час митних консультацій позивач листом від 23.10.2021 надав до митного органу звіт про оцінку майна від 22.10.2021 за № 22/10/2021/02.

Проте такий звіт про оцінку майна необґрунтовано не було взято до уваги відповідачем, оскільки за висновками митного органу він не є належним підтвердженням ціни товару, так як визначення ціни товару у такий спосіб не передбачено умовами контракту.

Колегія суддів зазначає, що у спірних правовідносинах мало місце укладення зовнішньоекономічного контракту (договору) з придбання товару, а саме - Контракту № 22/03/2021 від 22.03.2021.

За умовами Контракту, за яким на адресу позивача надійшли оцінювані товари, визначено, що вони надходять на умовах «FOB Шекоу» (Китай) відповідно до умов «Інкотермс 2010».

Умови постачання «FOB», згідно з «Інкотермс 2010», передбачають, зокрема, що покупець зобов`язаний за власний рахунок укласти договір перевезення товару від названого порту відвантаження та сплатити всі витрати, пов`язані з товаром, із моменту його переходу через поручні судна в названому порту відвантаження.

Продавець виконав постачання, коли товар перейшов через поручні судна в названому порту відвантаження відповідно до правил «Інкотермс 2010», що підтверджується коносаментами (Bill of lading) № SO121081081 від 06.09.2021 та № MEDUCG781607 від 06.09.2021.

Отже витрати на транспортування товарів, які поставляються на умовах «FOB», до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України, не включені у ціну товару, оскільки ці витрати покладаються на покупця.

Враховуючи умови поставки «FОВ», відповідно до положень ч. 10 ст. 58 МК України, витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України є складовою митної вартості товару, яка повинна при розрахунку митної вартості товару додаватись до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари (п. 5 ч. 10 ст. 58 МК України).

Перевезення товарів позивача здійснювалось ПП «Транскарго» на підставі укладеного 06 жовтня 2017 року договору транспортного експедирування № 10/05-2017, наданого до Харківської митниці разом з електронними митними деклараціями (т. 1 а.с. 33-39).

Згідно з п. 4.3. Додаткової угоди від 29.03.2021 до Договору № 10/05-2017 від 06.10.2017 Клієнт (позивач) зобов`язується сплатити вартість наданих послуг, а саме морський фрахт протягом 45 календарних днів з моменту приходу вантажу в порт призначення.

Разом з тим при поданні до митного органу МД №UA807170/2021/070015 від 23.10.2021, № UA807170/2021/070044 від 24.10.2021 позивачем надавалися рахунок на оплату контейнерів MSMU6400103 № 2460 від 13.10.2021 (278 783,00 грн.) і MSMU6409348 (278 783,00 грн.) на загальну суму 557 566,00 грн; копія довідки про транспортні витрати № 829 від 13.10.2021, складена ПП «Транскарго».

До заперечень на відзив ТОВ «Велотрейд» долучив копію Акту здачі-приймання робіт №2460 від 16.10.2021, складеного ПП «Транскарго» і ТОВ «Велотрейд» на суму 557 566,00 грн щодо надання послуг контейнерами MSMU6400103 і MSMU6409348 (т. 2 а.с.108), до відзиву на апеляційну скаргу копію платіжного доручення № 6513 від 26.11.2021 на суму 557 566,00 грн.

За висновками Верховного Суду, сформованими у постанові від 31 травня 2019 року у справі № 804/16553/14, якщо закон не визначає доказ (докази), винятково яким (-ми) має підтверджуватися розмір витрат на перевезення, то такі витрати можуть підтверджуватися будь-якими доказами. Митний кодекс України не визначив вид доказів, якими має підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів (не вказав, що такими доказами можуть бути лише фінансові та/або бухгалтерські документи), а тому довідка про транспортні витрати є допустимим доказом на підтвердження витрат на перевезення товарів.

Окрім того, колегія суддів зазначає, що право позивача довести у судовому процесі обставини, на яких ґрунтуються його вимоги, не є обмеженим поданням виключно тих доказів, що надавались ним під час проведення митного контролю. Право надавати заперечення щодо висновків митного органу та долучати до матеріалів справи докази на підтвердження таких заперечень надається декларанту як під час митного контролю, так і на усіх стадіях судового процесу, на яких допускається подання учасником процесу нових доказів.

Положення статей 11, 71, 86 Кодексу адміністративного судочинства України зобов`язують суд вжити заходів, необхідних для з`ясування всіх обставин у справі, запропонувати сторонам подати докази на підтвердження своєї правової позиції, у разі необхідності витребувати докази з власної ініціативи, всебічно, повно та об`єктивно оцінити наявні у справі докази тощо.

Суд не може обмежити право платника довести в судовому процесі обставини, на яких ґрунтуються його вимоги, поданням виключно тих доказів, що надавались ним під час проведення митного контролю.

Колегія суддів зазначає, що оскільки до складових митної вартості товару включаються тільки витрати на доставку вантажу до митного кордону України (згідно з п. 5 ч. 10 ст. 58 МК України), а вартість витрат транспортування на території України взагалі не впливає на формування митної вартості, посилання відповідача на безпідставне невключення послуг експедитора до митної вартості товару за ЕМД №UА807170/2021/069863, що за твердженням відповідача є порушенням ч. 10 ст. 58 МК України, не заслуговує на увагу, оскільки є необґрунтованим.

Посилання відповідача на те, що позивачем не надано переклад та не зроблено верифікацію експортної митної декларації № 41341500, оформленої китайською мовою, що стало причиною коригування митної вартості, як і інші, зазначені відповідачем розбіжності у митній декларації країни відправлення та деклараціях митної вартості, поданих позивачем, колегією суддів відхиляються, оскільки митна декларація країни відправлення не є обов`язковим для надання документом відповідно до ч. 2 ст. 53 МК України при визначенні митної вартості товару.

Відповідно до ст. 254 МК України, документи, необхідні для здійснення митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України при здійсненні зовнішньоекономічних операцій, подаються митному органу українською мовою, офіційною мовою митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування. Митні органи вимагають переклад українською мовою документів, складених іншою мовою, ніж офіційна мова митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування, тільки у разі, якщо дані, які містяться в них, є необхідними для перевірки або підтвердження відомостей, зазначених у митній декларації. У такому разі декларант забезпечує переклад зазначених документів за власний рахунок.

Зазначене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 31.03.2020 у справі № 160/7049/19, від 25.11.2020 у справі № 640/4941/19.

Митна декларація країни відправлення за змістом ч. 2 ст. 53 МК України не є документом, який підтверджує митну вартість товарів.

Колегія суддів звертає увагу, що оформлення митної декларації країни відправлення не регламентовано митним законодавством України, зокрема Митним кодексом України.

Колегія суддів зазначає, що за встановлених під час розгляду справи обставин відповідачем не наведено жодних обставин та не надано доказів на підтвердження наявності у митного органу законодавчо визначених підстав для витребування у позивача додаткових документів, зокрема, що позивач в митній декларації зазначив не всі документи для підтвердження заявленої митної вартості товарів, вніс до декларації недостовірні або неточні відомості або що надані митному органу документи містили розбіжності чи ознаки підробки.

В свою чергу, відповідач не довів, що подані відповідно до ч. 2 ст. 53 МК України декларантом документи, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за товар.

Колегія суддів зазначає, що спірні рішення про коригування митної вартості не містять обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом та фактів, які вплинули на таке коригування, зокрема, пояснень щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки. Відповідачем не зазначено митна вартість якого товару (назва, характеристики, код за УКТ ЗЕД) бралася за основу, торгову марку, фактурну вартість, країну експорту цього товару в Україну, виробника, маршрут транспортування товару та інші комерційні умови поставки.

Водночас Верховний Суд у постановах від 9 вересня 2020 року (справа № 400/3133/18), від 8 лютого 2019 року (справа № 825/648/17) вказував, що Правила заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затвердженими Наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 2012 року за № 598, передбачають, що графа 33 рішення про коригування митної вартості товарів "Обставини прийняття Рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості" має містити, окрім зазначення номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, також пояснення щодо зроблених коригувань, зважаючи на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умови поставки, комерційні умови та докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням другорядних методів.

Підсумовуючи наведене вище колегія суддів зазначає, що висновки у рішеннях про коригування митної вартості щодо неможливості визначення митної вартості товарів за основним методом є необґрунтованими, оскільки наданих декларантом документів було достатньо для прийняття рішення про визначення митної вартості товарів на підставі поданих документів, що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 25 листопада 2020 року у справі № 640/4941/19.

Разом з тим відповідачем безпідставно здійснено визначення митної вартості імпортованого товару не за ціною договору як основним методом, а із застосуванням резервного методу, який застосовано без достатніх на те підстав та з порушенням порядку черговості послідовного використання методів, визначених статтями 59-63 МК України.

Вказаний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, сформованою у постанові від 02 березня 2021 року у справі № 809/857/17.

Отже, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що відповідачем не доведено наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення позивачем митної вартості товарів за першим методом, натомість, позивач підтвердив заявлену митну вартість товарів необхідними документами. Зазначене, в свою чергу, свідчить про відсутність підстав для коригування митної вартості імпортованого позивачем товару та протиправність прийнятих митницею рішень.

Щодо посилання відповідача на те, що вимоги позивача про скасування карток відмов в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA807170/2021/01923 від 23.10.2021 та №UА807170/2021/01925 від 23.10.2021 є неналежним та неправильним способом захисту прав позивача, оскільки скасування оскаржуваних карток відмови не поновлюватиме митні декларації, за якими було вперше заявлено до митого оформлення товар позивача, бо цей товар вже оформлено у митному відношенні та випущено у вільний обіг за іншими митними деклараціями, колегія суддів зазначає таке.

Подання декларантом нової декларації із зазначенням митної вартості, визначеної у рішенні про коригування митної вартості не може бути достеменним доказом відсутності спору у сторін з приводу винесеного рішення про коригування митної вартості, оскільки якщо і припуститися, що декларант на момент подання такої нової декларації погоджувався із рішенням про коригування митної вартості, то це не позбавляє його протягом шести місяців (з моменту отримання такого рішення) здійснити повний правовий аналіз такого рішення, дій, бездіяльності митного органу, що йому передували та встановити обставини стосовно порушення прав (інтересів) такої особи та звернутись до суду за захистом порушеного права.

Зі змісту положень Митного кодексу України та Кодексу адміністративного судочинства України слідує, що положення обумовлених нормативно-правових актів не містять жодних обмежень та винятків для декларанта з приводу неможливості оскаржити ним до суду рішення митного органу про коригування митної вартості та захистити порушене право впродовж шести місяців (з моменту його отримання) в залежності від того, як випущено товар у вільний обіг під гарантію або шляхом подання нової декларації із зазначенням митної вартості, визначеної у рішенні про коригування митної вартості.

Водночас, як слідує з частини 7 статті 55 Митного кодексу України, декларант має право у випадку незгоди (під час митного оформлення товару) з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів орган доходів і зборів за своїм зверненням випустити товари, що декларуються, у вільний обіг за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю цих товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною органом доходів і зборів, шляхом надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу. Строк дії таких гарантій не може перевищувати 90 календарних днів з дня випуску товарів.

Разом з цим відповідно до частини 8 статті 55 Митного кодексу України декларант або уповноважена ним особа може протягом 80 днів з дня випуску товарів надати органу доходів і зборів додаткові документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товарів, що декларуються.

У такому випадку митний орган розглядає подані додаткові документи і протягом 5 робочих днів з дати їх подання виносить письмове рішення щодо визнання заявленої митної вартості та скасовує рішення про коригування заявленої митної вартості або надає обґрунтовану відмову у визнанні заявленої митної вартості з урахуванням додаткових документів. За вказаних обставин надана фінансова гарантія відповідно повертається (вивільняється) або реалізується в порядку та у строки, визначені цим Кодексом.

Отже положеннями ч. 7 та ч. 8 ст. 55 Митного кодексу України встановлено лише додаткові преференції для декларанта у вигляді можливості протягом 80 днів зібрати та подати митному органу додаткові документи у випадку якщо про незгоду буде заявлено під час митного оформлення і випуск товару буде здійснено у вільний обіг під гарантію. Митний орган, в свою чергу, при надходженні додаткових документів у вказаний проміжок часу самостійно зможе переглянути винесене ним рішення про коригування митної вартості.

У випадку ж випуску товарів у вільний обіг шляхом подання нової декларації із зазначенням митної вартості, визначеної у рішенні про коригування митної вартості декларант названими правами щодо можливості подання на протязі 80 днів митному органу додаткових документів для перегляду митним органом свого рішення не наділений.

Відтак єдиним негативним наслідком для декларанта у випадку випуску товарів у вільний обіг шляхом подання нової декларації із зазначенням митної вартості, визначеної у рішенні про коригування митної вартості є неможливість застосування положень ч. 7 та ч. 8 ст. 55 Митного кодексу України, якими встановлено додаткові преференції для декларанта, який про незгоду заявив під час митного оформлення та здійснив випуск товару у вільний обіг під гарантію.

У свою чергу, частина 1 статті 29 і підпункт "б" пункту 5 частини 2 статті 55 Митного кодексу України врегульовує правовідносини щодо права декларанта оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до суду без будь-яких застережень чи умов (випуску та порядку випуску товарів у вільний обіг), в тому числі, за умови сплати митних платежів згідно із митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів, та/або за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу.

Крім того статтею 8 Конституції України встановлено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Вказаний принцип верховенства права проголошено як один із основних принципів здійснення правосуддя в адміністративних судах.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Будь-яке обмеження прав і свобод особи повинно бути чітким та законодавчо визначеним. Національним законодавства не передбачено чіткої та передбачуваної норми закону, за якою декларант позбавляється права на захист його прав (щодо можливості скасування рішення про коригування митної вартості постановленого з порушенням закону) у випадку, якщо про обставини щодо порушеного права декларант дізнався за наслідками правового аналізу оскаржуваного рішення, дій (бездіяльності), який здійснено після випуску товарів у вільний обіг, шляхом подання нової декларації із зазначенням митної вартості, визначеної у рішенні про коригування митної вартості.

На наслідки такої нечіткості закону вказує ціла низка судових рішень Верховного Суду, зокрема: від 24 січня 2019 року у справі № 821/1697/17, від 22 квітня 2019 року у справі № 815/6242/17, 09 квітня 2019 року у справі № 825/1990/17, у яких надано правову оцінку рішенню про коригування митної вартості після випуску товару у вільний обіг незалежно від застосованого методу випуску у вільний обіг - під гарантію або шляхом подання нової декларації із зазначенням митної вартості, визначеної у рішенні про коригування митної вартості та зазначено, що встановивши обставини щодо прийняття рішення в порушення закону, суд приймає рішення стосовно задоволення вимог декларанта шляхом визнання протиправним та скасування оскаржуваного рішення і тим самим визнає право декларанта на захист його порушеного права у вигляді визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості незалежно від застосованого декларантом способу випуску товару у вільний обіг під гарантію чи за новою декларацією.

Отже норми національного законодавства не містять чіткої норми, яка позбавляє декларанта права на оскарження рішення про коригування митної вартості ввезеного товару та картки відмови в прийнятті митної декларації після правового аналізу винесеного митним органом рішення.

З урахуванням наведеного, оформлення ввезеного товару та випущення його у вільний обіг за новою митною декларацією не позбавляє права позивача на захист його порушеного права в цій справі незалежно від застосованого ним способу випуску товару у вільний обіг.

Разом з тим картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення є похідною від рішення про коригування митної вартості.

За таких обставин колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для визнання протиправними та скасування рішень про коригування митної вартості товарів №UA807000/2021/001713/2 від 23.10.2021, №UA807000/2021/001722/2 від 23.10.2021 та Карток відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA807170/2021/01923 від 22.10.2021, № UA807170/2021/01925 від 23.10.2021, оскільки такі не відповідають критеріям, встановленим частиною 2 статті 2 КАС України.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених в оскаржуваному рішенні.

Висновки суду першої інстанції узгоджуються з правовими позиціями Верховного Суду, на які посилається відповідач в апеляційній скарзі, та з урахуванням встановлених у цій справі обставин і змісту спірних правовідносин їм не суперечать.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно установив обставини справи та ухвалив судове рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.

Ураховуючи наведене, відповідно до статті 139 КАС України, судові витрати не підлягають новому розподілу.

Керуючись ст. 242, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Харківської митниці - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 13.12.2021 по справі № 520/21292/21 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Я.В. П`янова
Судді О.В. Присяжнюк О.А. Спаскін