Справа № 826/6873/16
Суддя: Каракашьян С.К.
Дата ухвалення: 2022-09-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

07 вересня 2022 року м. Київ № 826/6873/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Каракашьяна С.К., суддів Григоровича П.О., Смолія І.В., розглянувши в порядку письмового провадження заяву представника Державної служби геології та надр України про поворот виконання рішення в адміністративній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Атомні Енергетичні системи України» до Державної служби геології та надр України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 22 листопада 2017 року, залишеною без змін постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2018 року, позовні вимоги ТОВ «АТОМНІ ЕНЕРГЕТИЧНІ СИСТЕМИ УКРАЇНИ» задоволено частково.

Зобов`язано Державну службу геології та надр України розглянути заяви товариства з обмеженою відповідальністю «АТОМНІ ЕНЕРГЕТИЧНІ СИСТЕМИ УКРАЇНИ» на видачу спеціальних дозволів на користування надрами з метою геологічного вивчення, в тому числі дослідно-промислової розробки Михайлівської площі уранових руд на 5 років, що знаходиться у Казанківському районі Миколаївської області, за 5 км на південний захід від с. Миколаївка, за 40 км на захід від м. Кривий Ріг згідно з поданою заявою від 10.02.2016 № 10-02/1 (вх.№2650/13/12-16 від 10.02.2016); Сафонівської ділянки уранових руд на 5 років, що знаходиться у Казанківському районі Миколаївської області, в 120 км на південний захід від м. Жовті Води та в 65 км від м. Кривий Ріг згідно з поданою заявою від 24.02.2016 № 24-02/1 (вх.№3475/13/12-16 від 24.02.2016); Садової площі уранових руд на 5 років, що знаходиться в Арбузинському районі Миколаївської області, в 40 км на південний схід від м. Первомайськ та в 6 км на північний захід від районного центру смт Арбузинка згідно з поданою заявою від 25.02.2016 №25-02/1 (вх.№3517/13/12-16 від 25.02.2016); Новогурівської ділянки уранових руд на 5 років, що знаходиться в Криничанському та П`ятихатському районах Дніпропетровської області згідно з поданою заявою від 25.02.2016 № 25-02/3 (вх.№3521/13/12-16); Сурської площі уранових руд на 5 років, що знаходиться в 30 км на південний захід від м. Дніпропетровськ згідно з поданою заявою від 25.02.2016 № 25-02/5 (вх.№3515/13/12-16) у відповідності до законодавства, що діяло на момент звернення ТОВ «Атомні енергетичні системи України» з вищезазначеними заявами.

На виконання даного судового рішення відповідачем видано наказ Держгеонадр № 415 від 05 листопада 2018 року та спеціальні дозволи на користування надрами № 4938, № 4939, № 4940 від 19 листопада 2018 року та № 5001 від 27 травня 2019 року на користування надрами по таких площах/ ділянках:

- Михайлівська площа урану;

- Сафонівська ділянка урану;

- Новогурівська ділянка урану;

- Сурська площа урану.

Постановою Верховного Суду від 21.12.2021 у справі №826/6873/16 постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 22 листопада 2017 року та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2018 року скасовано, ухвалено нове рішення, у задоволенні позовних вимог Товариству з обмеженою відповідальністю «АТОМНІ ЕНЕРГЕТИЧНІ СИСТЕМИ УКРАЇНИ» відмовлено.

Через відділ документального обігу, контролю та забезпечення розгляду звернень громадян (канцелярію) Окружного адміністративного суду міста Києва від представника Державної служби геології та надр України надійшла заява про поворот виконання рішення, в якій відповідач просить суд:

"вирішити питання про поворот виконання шляхом скасування Наказу Державної служби геології та надр України № 415 від 05 листопада 2018 року «Про надання спеціальних дозволів на користування надрами» та анулювання спеціальних дозволів на користування надрами № 4938, № 4939, № 4940 від 19 листопада 2018 року та № 5001 від 27 травня 2019 року наданого ТОВ «Атомні Енергетичні Системи України».

Дану заяву було призначено до розгляду в судовому засіданні 7 вересня 2022 року.

В судове засідання представники сторін не з`явилися, від заявника (відповідача) отримано заяву про розгляд справи в порядку письмового провадження.

З огляду на викладене, судом ухвалено про розгляду заяви про поворот виконання судового рішення в порядку письмового провадження.

Розглянувши заяву Державної служби геології та надр України, дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до статті 380 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної чи касаційної інстанції, приймаючи постанову, вирішує питання про поворот виконання, якщо, скасувавши рішення (визнавши його нечинним), він: 1) закриває провадження у справі; 2) залишає позов без розгляду; 3) відмовляє в позові повністю; 4) задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі.

Якщо рішення після його виконання скасовано і справу повернуто на новий розгляд, суд, ухвалюючи рішення, вирішує питання про поворот виконання, якщо при новому розгляді справи він: 1) закриває провадження у справі; 2) залишає позов без розгляду; 3) відмовляє в позові повністю; 4) задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі.

Суд вирішує питання про поворот виконання, якщо за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами він: 1) закриває провадження у справі; 2) залишає позов без розгляду; 3) відмовляє в позові повністю; 4) задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі.

Питання про поворот виконання рішення суд вирішує за наявності відповідної заяви сторони.

До заяви про поворот виконання рішення шляхом повернення стягнутих грошових сум, майна або його вартості додається документ, який підтверджує те, що суму, стягнуту за раніше прийнятим рішенням, списано установою банку або майно вилучено державним виконавцем.

За подання заяви про поворот виконання судовий збір не сплачується.

Якщо питання про поворот виконання судового рішення не було вирішене згідно із частинами першою - третьою цієї статті, заява відповідача про поворот виконання розглядається адміністративним судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Заява про поворот виконання може бути подана протягом одного року з дня ухвалення відповідного рішення суду апеляційної чи касаційної інстанції або з дня ухвалення рішення при новому розгляді справи за результатами перегляду рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Як зазначив Конституційний Суд у рішенні від 2 листопада 2011 року у справі №13-рп/2011, поворот виконання рішення це цивільна процесуальна гарантія захисту майнових прав особи, яка полягає у поверненні сторін виконавчого провадження в попереднє становище через скасування правової підстави для виконання рішення та повернення стягувачем відповідачу (боржнику) всього одержаного за скасованим (зміненим) рішенням. Інститут повороту виконання рішення спрямований на поновлення прав особи, порушених виконанням скасованого (зміненого) рішення, та є способом захисту цих прав у разі отримання стягувачем за виконаним та у подальшому скасованим (зміненим) судовим рішенням неналежного, безпідставно стягненого майна (або виконаних дій), оскільки правова підстава для набуття майна (виконання дій) відпала.

Отже, інститут повороту виконання рішення спрямований на поновлення прав особи, порушених виконанням скасованого (зміненого) рішення, та є способом захисту цих прав у разі отримання стягувачем за виконаним та у подальшому скасованим (зміненим) судовим рішенням неналежного, безпідставно стягненого майна (або виконаних дій), оскільки правова підстава для набуття майна (виконання дій) відпала.

Оскільки Постановою Верховного Суду від 21.12.2021 у справі №826/6873/16 постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 22 листопада 2017 року та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2018 року скасовано, ухвалено нове рішення, у задоволенні позовних вимог Товариству з обмеженою відповідальністю «АТОМНІ ЕНЕРГЕТИЧНІ СИСТЕМИ УКРАЇНИ» відмовлено, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заяви про поворот виконання постанови Окружного адміністративного суду м.Києві .

Крім того, суд враховує, що згідно пункт 71 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Звежинський проти Польщі" позбавлення майна може бути виправданим, лише якщо воно відбувається в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом. Крім того, будь-яке втручання у право власності має відповідати критерію пропорційності.

Під час втручання необхідно дотримуватися "справедливої рівноваги" між загальними інтересами суспільства і вимогами захисту основних прав людини (рішення у справі "Pressos Compania Naviera S. А." та інші проти Бельгії). Цю рівновагу буде порушено, якщо людині доведеться нести надто специфічний або надмірний тягар.

При цьому, розглядаючи питання, які мають загальний інтерес, органи державної влади повинні діяти коректно і дуже послідовно (рішення у справі "Беєлер проти Італії"). Крім того, як охоронець громадського порядку держава має моральне зобов`язання бути взірцевою, вона повинна стежити за тим, щоб такими були й державні органи, що захищають публічний порядок.

Суд зазначає, що відповідно до статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Таким чином, право мирно володіти своїм майном не є абсолютним та може бути обмежено у передбачених законом випадках з метою здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

У справі Пономарьов проти України (заява № 3236/03, Рішення від 03.04.2008, пункт 40) Європейський суд з прав людини звернув увагу, що право на справедливий розгляд судом, яке гарантовано пунктом 1 статті 6 Конвенції, має розумітися у світлі преамбули Конвенції, у відповідній частині якої зазначено, що верховенство права є спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру.

Згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 02.11.2011 №3-рп/2011 поворот виконання рішення - це процесуальна гарантія захисту прав особи, яка полягає у поверненні сторін виконавчого провадження в попереднє становище через скасування правової підстави для виконання рішення. Інститут повороту виконання рішення спрямований на поновлення прав особи, порушених виконанням скасованого (зміненого) рішення, та є способом захисту цих прав.

Інститут повороту виконання судового рішення є саме таким випадком, коли держава на законодавчому рівні запровадила легітимне обмеження права мирного володіння майном у випадку, якщо майно набуте особою за судовим рішенням, яке скасовано.

Крім того, суд враховує, що згідно пункт 71 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Звежинський проти Польщі" позбавлення майна може бути виправданим, лише якщо воно відбувається в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом. Крім того, будь-яке втручання у право власності має відповідати критерію пропорційності.

Під час втручання необхідно дотримуватися "справедливої рівноваги" між загальними інтересами суспільства і вимогами захисту основних прав людини (рішення у справі "Pressos Compania Naviera S. А." та інші проти Бельгії). Цю рівновагу буде порушено, якщо людині доведеться нести надто специфічний або надмірний тягар.

При цьому, розглядаючи питання, які мають загальний інтерес, органи державної влади повинні діяти коректно і дуже послідовно (рішення у справі "Беєлер проти Італії"). Крім того, як охоронець громадського порядку держава має моральне зобов`язання бути взірцевою, вона повинна стежити за тим, щоб такими були й державні органи, що захищають публічний порядок.

Суд зазначає, що відповідно до статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Таким чином, право мирно володіти своїм майном не є абсолютним та може бути обмежено у передбачених законом випадках з метою здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Інститут повороту виконання судового рішення є саме таким випадком, коли держава на законодавчому рівні запровадила легітимне обмеження права мирного володіння майном у випадку, якщо майно набуте особою за судовим рішенням, яке скасовано.

З урахуванням наведеного вище, суд вважає наявними підстави для задоволення заяви про поворот виконання постанови Окружного адміністративного суду м. Києва від 22 листопада 2017 року по справі №826/6873/16.

Керуючись статтями 241-243, 248, 380 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ухвалив:

Заяву про поворот виконання рішення Окружного адміністративного суду м.Києва від 22 листопада 2017 року в адміністративній справі №826/6873/16 задовольнити.

Допустити поворот виконання рішення Окружного адміністративного суду м.Києва від 22 листопада 2017 року в адміністративній справі №826/6873/16 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Атомні Енергетичні системи України» до Державної служби геології та надр України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, шляхом скасування наказу Державної служби геології та надр України № 415 від 05 листопада 2018 року та анулювання спеціальних дозволів на користування надрами № 4938, № 4939, № 4940 від 19 листопада 2018 року та № 5001 від 27 травня 2019 року наданих ТОВ «Атомні Енергетичні Системи України.

Ухвала набирає законної сили згідно статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в апеляційному порядку за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя С.К. Каракашьян

Судді П.О. Григорович

І.В.Смолій