Справа № 400/3459/21
Суддя: Джабурія О.В.
Дата ухвалення: 2022-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 вересня 2022 р.м.ОдесаСправа № 400/3459/21
Головуючий в 1 інстанції: Брагар В. С.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Джабурія О.В.

суддів - Вербицької Н.В.

- Кравченка К.В.

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 21 липня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання протиправним та скасування рішення від 16.04.2021 № 77 в частині; зобов`язання вчинити певні дії, -

ПОЗОВНІ ВИМОГИ ТА

НАСЛІДКИ ВИРІШЕННЯ ПОЗОВУ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

19 травня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, в якому просив суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 16.04.2021 року № 77, в частині призначення ОСОБА_1 пенсії з 07.04.2021 року в розмірі 60% від місячної заробітної плати за аналогічною посадою, з якої ОСОБА_1 був звільнений, та обмеження максимального розміру пенсії до десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність.

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області провести позивачу перерахунок пенсії у зв`язку з підвищенням заробітної плати працівникам прокуратури станом на 06.09.2017 року на підставі довідки прокуратури Миколаївської області № 18-155вих-20 від 02.03.2020 року згідно рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 07.05.2020 року по справі 400/1318/20 та постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 07.04.2021 року по справі №400/1318/20 з 13.12.2019 року, в розмірі 80 % від місячної (чинної) заробітної плати, без обмеження її максимального розміру, з виплатою різниці між фактично отриманою та перерахованою сумою пенсії.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач посилався на те, що він є пенсіонером органів прокуратури та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про прокуратуру». Постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року №657 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо оплати праці працівників прокуратури» підвищено заробітну плату за аналогічною посадою, з якої позивач був звільнений. З метою перерахунку раніше призначеної йому пенсії, ним отримано довідку від прокуратури Миколаївської області про заробітну плату №18-155вих-20 від 02.03.2020 р. та подано до відповідача заяву про проведення перерахунку пенсії відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року №657, з посиланням на рішення Конституційного Суду України від 13.12.2019 року №7-р(ІІ)/2019. Проте, відповідач відмовив у проведенні перерахунку пенсії. Вважаючи відмову протиправною, позивач звернувся до суду з даним позовом. Рішенням суду від 07.05.2020 року по справі № 400/1318/20 позовні вимоги задоволено частково. Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 07.04.2021 року рішення суду першої інстанції залишено без змін. Рішення суду по справі 400/1318/20 набрало законної сили 07.04.2021 року.

Представник відповідача, просив відмовити у задоволенні позову, в обґрунтування правової позиції зазначив, що на виконання судового рішення 400/1318/20 було прийнято рішення від 16.04.2021 року №77 відповідно до якого позивачу з 07.04.2021 року проведено перерахунок розміру пенсії з врахуванням довідки Миколаївської обласної прокуратури від 02.03.2020 року №18-155вих.20, розмір пенсії склав 17 690,00 грн., щодо вимоги здійснити перерахунок у розмірі 80% від суми щомісячної заробітної плати, відповідач зазначив, що станом на дату подання позивачем заяви про перерахунок пенсії для її перерахунку та обчислення використовується величина в розмірі 60% від суми місячної (чинної) заробітної плати і відповідно рішення Головного управління від 16.04.2021 року №77 було прийнято правомірно з чітким дотриманням норм чинного законодавства. Щодо вимоги про здійснення перерахунку пенсії без її обмеження максимальним розміром, відповідачем вказано, що максимальний розмір пенсії з 01.01.2021 року складає 17690,00 грн., з 01.07.2021 року 18540,00 грн., з 01.12.2021 року 19340,00 грн.. тому відсутні правові підстави для перерахунку пенсії позивача без обмеження її максимальним строком.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 21 липня 2021 року адміністративний позов ОСОБА_1 - задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про проведення перерахунку пенсії ОСОБА_1 із розрахунку 60% від заробітної плати визначеної в довідці Прокуратури Миколаївської області від 02.03.2020 року №18-155вих.-20. Зобов`язано Головне управління Пенсійного Фонду України в Миколаївській області здійснити ОСОБА_1 з 13.12.2019 року перерахунок та виплату пенсії за вислугою років відповідно до ст. 86 Закону № 1697 у розмірі 80% від суми місячної заробітної плати згідно довідки прокуратури Миколаївської області від 02.03.2020 №18-155вих-20, з виплатою різниці між фактично отриманою та перерахованою сумою пенсії. У задоволенні інших вимог - відмовлено. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 908,00 (дев`ятсот вісім ) грн. згідно квитанції від 11.05.2021 року № 51757.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про скасування судового рішення та ухвалення нового, яким визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 16.04.2021 року № 77, в частині призначення ОСОБА_1 пенсії з 07.04.2021 року в розмірі 60% від місячної заробітної плати за аналогічною посадою, з якої ОСОБА_1 був звільнений, та обмеження максимального розміру пенсії до десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області провести позивачу перерахунок пенсії у зв`язку з підвищенням заробітної плати працівникам прокуратури станом на 06.09.2017 року на підставі довідки прокуратури Миколаївської області від 02.03.2020 року №18-155 вих-20 згідно рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 07.05.2020 року по справі 400/1318/20 та постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 07.04.2021 року по справі №400/1318/20 з 13.12.2019 року, в розмірі 80 % від місячної (чинної) заробітної плати, без обмеження її максимального розміру, з виплатою різниці між фактично отриманою та перерахованою сумою пенсії.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на те, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки нормам законодавства, що регулюють спірні правовідносини, та обставинам справи і помилково не враховано, що обмеження максимальним розміром пенсії, що введені Законами №911, №213, №76 №3668 не поширюють свою дію на пенсії, що призначені до їх прийняття. Не підлягають застосуванню до спірних правовідносини і приписи ст. 86 Закону №1697, оскільки пенсія позивачу не призначалась з урахуванням правил цих правових норм. З огляду на те, що позовні вимоги у повній мірі є обґрунтованими, у суду першої інстанції були всі правові підстави для їх задоволення у повному обсязі.

Згідно до вимог ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

КОЛЕГІЯ СУДДІВ ВСТАНОВИЛА

Позивач перебуває на обліку в управлінні з 2012 року є пенсіонером та отримує пенсію за вислугу років, призначену відповідно до ст. 50-1 Закону № 1789 (у редакції, що діяла на момент призначення пенсії), у розмірі 80 відсотків від суми місячної заробітної плати.

02.03.2020 року прокуратурою Миколаївської області видано довідку №18-155 вих.-20 про розмір заробітної плати, що враховується для перерахунку пенсії.

Щодо вимоги позивача визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 16.04.2021 року № 77, в частині призначення ОСОБА_1 пенсії з 07.04.2021 року на підставі довідки від 02.03.2020 №18-155 вих.-20, а не з 13.12.2019 року, суд зазначає наступне.

Позивач має право на перерахунок пенсії відповідно до статті 86 Закону № 1697-VII на підставі довідки прокуратури Миколаївської області від 02.03.2020 року № 18-155 вих-20. При цьому, таке право виникло у позивача саме з 13.12.2019 року, оскільки частина двадцята статті 86 Закону № 1697 (в первинній редакції, якою визначено умови та порядок перерахунку пенсії за вислугу років працівникам прокуратури) на підставі рішення Конституційного Суду України №7-р(II)/2019 набрала чинності 13.12.2019 року та підлягає застосуванню починаючи з цієї дати, а не з дати набрання рішенням суду по справі 400/1318/20 законної сили.

Тому суд зазначає, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 16.04.2021 року № 77 прийнято з порушенням норм чинного законодавства та підлягає скасуванню.

Щодо вимоги позивача зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області провести позивачу перерахунок пенсії з 13.12.2019 року у розмірі 80 % від місячної (чинної) заробітної плати.

Пенсію за вислугу років позивачу призначено довічно з 25.06.2012 року відповідно до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» 1991 року в розмірі 80% від розміру місячної заробітної плати.

З 07.04.2021 року позивачу призначено пенсію в розмірі 60% від місячної чинної заробітної плати за аналогічною посадою, з якої його було звільнено, що становить 22273,00 грн. Максимальний розмір пенсій призначено 17690,00, що не перевищує десять прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність.

Позивач вважає рішення в частині призначення йому пенсії з 07.04.2021 року в розмірі 60% від заробітної плати та з обмеженням розміру пенсії протиправним, таким, що не відповідає вимогам чинного законодавства та таким, що підлягає скасуванню.

Вирішуючи дану справу в апеляційному провадженні, колегія суддів приходить до наступних висновків.

ЗАСТОСУВАННЯ НОРМ ПРАВА

Вимогами ч.1 ст.2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційна, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Керуючись положеннями вищевказаних законів, Кодексом та контекстом Конституції України можна зробити висновок, що однією з найважливіших тенденцій розвитку сучасного законодавства України є розширення сфери судового захисту, в тому числі судового контролю за правомірністю і обґрунтованістю рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень.

За приписами ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої цієї статті Закону № 1789-ХІІ прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.

Згідно із частиною дванадцятою вказаної статті Закону № 1789-ХІІ обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком.

Призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників (частина сімнадцята статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ).

До статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ вносилися зміни Законом України від 8 липня 2011 року № 3668-VI «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» (далі - Закон № 3668-VI), унаслідок яких наведена вище частина сімнадцята статті 50-1 Закону 1789-ХІІ з 1 жовтня 2011 року стала вісімнадцятою, - тобто відбулась зміна порядкового номеру частини статті, що регламентувала порядок та підстави перерахунку пенсії, проте її текст залишився незмінним.

14 жовтня 2014 року ухвалено Закон України «Про прокуратуру» № 1697-VІІ, який набрав чинності 15.07.2015року. Відповідно до Розділу ХІІ Прикінцевих положень Закон України «Про прокуратуру» №1697-VІІ визнано таким, що втратив чинність із набранням чинності цим Законом, зокрема, Закон № 1789-XII, крім, частин третьої, четвертої, шостої та одинадцятої статті 50-1, що втратили чинність з 15.12.2015 року.

З набранням чинності Законом № 1697-VII пенсійне забезпечення працівників прокуратури регулюється положеннями статті 86, за правилами частин першої, другої якої прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років. Пенсія призначається в розмірі 60 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії.

Згідно з частиною двадцятою цієї статті призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок. Перерахунок призначених пенсій проводиться з першого числа місяця, наступного за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув право на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Пенсія працюючим пенсіонерам перераховується також у зв`язку з призначенням на вищу посаду, збільшенням вислуги років, присвоєнням почесного звання або наукового ступеня та збільшенням розміру складових його заробітної плати в порядку, передбаченому частинами другою, третьою та четвертою цієї статті, при звільненні з роботи або за кожні два відпрацьовані роки.

Слід зазначити, що відповідно до частини першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії у часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

За загальним правилом норма права діє щодо відносин, які виникли після набрання чинності цією нормою. Тобто до правовідносин застосовується той закон, під час дії якого вони настали.

У рішеннях від 13.05.1997 № 1-зп, від 09.02.1999 № 1-рп/99, від 05.04.2001 № 3-рп/2001, від 13.03.2012 № 6-рп/2012 Конституційний Суд України вказував на те, що закони та інші нормативно-правові акти поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності; дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється із втратою ним чинності, тобто до певного юридичного факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце; дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом.

У постанові від 21 грудня 2021 року у справі №580/5962/20 Верховний Суд сформулював правовий висновок, згідно якого до правовідносин щодо визначення відсоткового значення розміру пенсії, право на перерахунок якої виникло після набрання чинності Законом № 1697-VII, повинні застосовуватись виключно норми цього Закону, оскільки застережень щодо застосування норми, що визначала розмір місячного заробітку у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії, Закон № 1697-VII не містить та не встановлює окремого порядку обчислення відсоткового розміру під час перерахунку раніше призначеної пенсії з урахуванням норми Закону № 1789-XII, що визначала розмір місячного заробітку у відсотках та яка діяла на момент призначення пенсії, тобто одночасного застосування норм, які передбачені різними законами.

Верховний Суд зазначив, що такий правовий висновок узгоджується з покладеним в основу Закону № 1697-VII принципом єдності системи прокуратури України, що забезпечується, зокрема єдиним статусом прокурорів, який передбачає однакове матеріальне та соціально-побутове забезпечення, зокрема пенсійне забезпечення прокурорів.

Суд вказав на те, що встановлення різних підходів до порядку обчислення відсоткового розміру під час перерахунку пенсії після набуття чинності Законом № 1697-VII порушує справедливий баланс між інтересами працівників прокуратури, яким пенсія призначається відповідно до цього Закону та тими, яким вона була призначена відповідно до Закону № 1789-XII, ставить у нерівне становище працівників прокуратури, які отримали право на пенсію відповідно до Закону № 1697-VII.

При цьому, щодо врахування положень статті 22 Конституції України Верховний Суд зазначив, що гарантією належного пенсійного забезпечення працівників прокуратури є право на безумовний перерахунок розміру пенсії у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок. Таке право за своєю суттю направлене на збільшення розміру виплачуваної працівнику прокуратури пенсії, а гарантія дотримання конституційного права на соціальний захист, зокрема щодо недопущення зменшення такого розміру у випадку перерахунку пенсії, має бути забезпечена виплатою пенсії в раніше встановленому розмірі.

Враховуючи все вище викладене, Верховний Суд у зазначеній вище постанові від 21.12.2021 року у справі № 580/5962/20 відступив від висновку, викладеного, зокрема у постанові Верховного Суду від 10.09.2021 року у справі №580/5238/20 у подібних правовідносинах, та сформував правовий висновок, відповідно до якого до правовідносин щодо визначення відсоткового значення розміру пенсії, право на перерахунок якої виникло після набранням чинності Законом № 1697-VII, повинні застосовуватись виключно норми цього Закону, зокрема частини другої статті 86, якими встановлено, що пенсія призначається в розмірі 60 відсотків від суми місячної (чинної) заробітної плати працівників прокуратури, а не норма, що визначає розмір місячного (чинного) заробітку у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії.

Згідно ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З огляду на зазначені норми процесуального закону, правовий висновок, викладений Верховним Судом у справі № 580/5962/20 підлягає обов`язковому врахуванню судами при вирішенні аналогічних справ.

Зважаючи на зазначене, колегія суддів вважає, що оскільки на час звернення позивача із заявою про перерахунок пенсії стаття 50-1 Закону № 1789-ХІІ втратила чинність, на спірні правовідносини поширюються положення частини другої статті 86 Закону № 1697-VII, у силу вимог яких пенсія працівникам прокуратури призначається (перераховується) в розмірі 60 відсотків від суми місячної (чинної) заробітної плати.

Таким чином, визначення управлінням Пенсійного фонду України при перерахунку пенсії позивача її розміру, виходячи з 60 % від суми місячної (чинної) заробітної плати прокурорського працівника є правомірним та відповідає положенням чинного законодавства, зокрема, Закону № 1697-VII, а тому підстав для визнання рішення відповідача в цій частині протиправним не має.

Що стосується питання обмеження розміру пенсії позивача десятьма прожитковими мінімумами, встановленими для працездатних осіб, колегія суддів зазначає наступне:

За змістом статті 2 Закону № 3668-VI (який набрав чинності 1 жовтня 2011 року) максимальний розмір пенсії або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до Закону України «Про прокуратуру», не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Цим Законом було внесено зміни до статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ, положення частини п`ятнадцятої якої викладено в аналогічній редакції.

При цьому абзацом першим пункту 2 розділу II Прикінцеві та перехідні положення Закону № 3668-VI встановлено, що обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом.

Абзацом другим цього пункту визначено, що пенсіонерам, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом і в яких розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) перевищує максимальний розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановлений цим Законом, виплата пенсії здійснюється без індексації, без застосування положень частин другої та третьої статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та проведення інших перерахунків, передбачених законодавством, до того часу, коли розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) відповідатиме максимальному розміру пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), установленому цим Законом.

У постанові від 21.12.2021 року у справі № 580/5962/20 Верховний Суд дійшов висновку, що положення пункту 2 розділу II Прикінцеві та перехідні положення Закону № 3668-VI спрямовані на врегулювання питань, які виникли у зв`язку із застосуванням Закону № 3668-VI стосовно осіб, у яких розмір пенсії на момент набрання чинності цим Законом перевищував максимальний розмір, а саме - надання права на отримання пенсії у розмірі, який перевищує максимальний, без можливості її перерахунку до моменту, коли такий розмір відповідатиме максимальному розміру пенсії. Водночас з моменту, коли особа набуде право на перерахунок, на розмір її пенсії будуть поширюватися загальні правила щодо обмежень.

Закон № 1789-ХІІ утратив чинність (крім окремих положень, які не стосуються спірних правовідносин) у зв`язку з набранням чинності Законом № 1697-VII, за правилами абзацу шостого частини п`ятнадцятої статті 86 якого максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

З моменту набрання чинності Законом №1697-VII питання призначення та перерахунку пенсій працівникам прокуратури врегульовувалися нормами цього Закону, зокрема статтею 86, частиною п`ятнадцятою якої були встановлені обмеження пенсії максимальним розміром.

У постанові від 21.12.2021 року у справі №580/5962/20 Верховний Суд також відступив від висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 04.03.2021 року у справі №589/3997/16-а у подібних правовідносинах та сформував правовий висновок, відповідно до якого пункт 2 розділу II Прикінцеві та перехідні положення Закону № 3668-VI не скасовує обмеження максимального розміру пенсії, призначеної працівнику прокуратури до набрання чинності цим Законом, а встановлює особливе регулювання щодо застосування такого обмеження до осіб, яким пенсія призначена до набрання чинності Законом №3668-VI, і в яких розмір пенсії на момент набрання чинності цим Законом перевищував максимальний розмір. Зокрема, шляхом надання права на отримання пенсії у розмірі, який перевищує максимальний, без можливості її перерахунку до моменту, коли такий розмір відповідатиме максимальному розміру пенсії. Водночас з моменту відповідності розміру пенсії максимальному розміру пенсії, - поширення на її розмір загальних правил щодо обмежень, установлених статтею 50-1 Закону №1789-ХІІ, а з 14.10.2014 року - абзацом шостим частини п`ятнадцятої статті 86 Закону №1697-VII.

Таким чином, оскільки позивачу здійснено перерахунок пенсії саме на підставі вимог Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року №1697-VII, а розмір пенсії позивача перевищив максимальний її розмір, встановлений законом, відповідач при такому перерахунку цілком правомірно застосував положення абз. 16 ч. 15 ст. 86 цього Закону.

Отже, позовні вимоги в частині здійснення перерахунку пенсії без обмеження її максимальним розміром колегія суддів вважає є необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

Відповідно до вимог ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Отже, в адміністративному процесі, як виняток із загального правила, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно ст. 317 КАС України підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Статтею 242 КАС України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

В даному випадку рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам ст. 242 КАС України, оскільки судом першої інстанції не надано належної правової оцінки обставинам справи, доводам сторін по справі, неправильно застосовано норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

З огляду на зазначене колегія суддів приходить до висновку, що постановлене Херсонським окружним адміністративним судом рішення від 26 липня 2021 року підлягає скасуванню на підставі ст. 317 КАС України, з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст.308; 311; 315; 317; 321; 322; 325 КАС України, суд апеляційної інстанції,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 21 липня 2021 року скасувати.

Прийняти нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення з підстав, передбачених статтею 328 КАС України.

Головуючий суддя Джабурія О.В.
Судді Кравченко К.В. Вербицька Н. В.