Справа № 640/14488/22
Суддя: Клочкова Н.В.
Дата ухвалення: 2022-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про забезпечення адміністративного позову

14 вересня 2022 року м. Київ № 640/14488/22

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Клочкової Н.В., розглянувши заяву представника товариства з обмеженою відповідальністю «Табако Дім» про забезпечення позову в адміністративній справі № 640/14488/22 за позовом

товариства з обмеженою відповідальністю «Табако Дім»

до Державної податкової служби України

про визнання протиправними дій, визнання протиправним та скасування рішень, зобов`язання вчинити дії

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшла позовна заява товариства з обмеженою відповідальністю «Табако Дім» (надалі - позивач), адреса: 03124, місто Київ, бульвар Вацлава Гавела, будинок 6 до Державної податкової служби України (надалі - відповідач), адреса: 04053, місто Київ, Львівська площа, будинок 8, в якій позивач просить суд:

- визнати протиправними дії Державної податкової служби України щодо проведення та оформлення результатів фактичної перевірки товариства з обмеженою відповідальністю «Табако Дім», результати якої оформлені актом № 2/Ж5/99-00-09-02-01/43873464 від 11 липня 2022 року;

- визнати протиправним та скасувати висновок Державної податкової служби України від 01 серпня 2022 року № 8358/6/99-00-09-02-01-06 про розгляд заперечень товариства з обмеженою відповідальністю «Табако Дім» від 15 липня 2022 року № 15/07/2022-1 на акт фактичної перевірки № 2/Ж5/99-00-09-02-01/43873464 від 11 липня 2022 року;

- зобов`язати Державну податкову службу України скасувати висновки, викладені в акті фактичної перевірки № 2/Ж5/99-00-09-02-01/43873464 від 11 липня 2022 року щодо порушення товариством з обмеженою відповідальністю «Табако Дім» частини 4 статті 3 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального».

Підставою позову вказано порушення прав та інтересів позивача, внаслідок вчинення суб`єктом владних повноважень протиправних дій та прийняття протиправних, за позицією позивача, рішень.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 14.09.2022 у справі 640/14488/22 відкрито провадження в адміністративній справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Табако Дім» до Державної податкової служби України за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) без повідомлення учасників справи.

Також, представником позивача до Окружного адміністративного суду міста Києва було подано заяву про забезпечення позову, в якій останній просить суд забезпечити адміністративний позов шляхом заборони відповідачу - Державній податковій службі України вчиняти дії, спрямовані на прийняття рішень, які призводять до зупинення/анулювання ліцензії, що була видана товариству з обмеженою відповідальністю «Табако Дім» на виробництво тютюнових виробів (сигарети з фільтром в асортименті) (реєстраційний № 00013 від 07 червня 2021 року) на підставі фактичної перевірки товариства з обмеженою відповідальністю «Табако Дім», результати якої оформлені актом № 2/Ж5/99-00-09-02-01/43873464 від 11 липня 2022 року - до набрання законної сили рішенням суду у даній справі.

В обґрунтування поданої заяви про вжиття заходів забезпечення позову представник позивача посилається на обставини того, що на даний час існує реальна загроза прийняття уповноваженими особами податкового органу розпорядження про анулювання ліцензії на підставі необґрунтованих та протиправних висновків фактичної перевірки товариства з обмеженою відповідальністю «Табако Дім», результати якої оформлені актом № 2/Ж5/99-00-09-02-01/43873464 від 11 липня 2022 року, про ніби-то порушення позивачем вимог законодавства, зокрема частини 4 статті 3 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального», що за твердженнями та позицією позивача з поміж іншого, не мало місце, а на відповідний акт позивачем - платником податків були подані у встановленому порядку заперечення, що не були враховані відповідачем, який прийняв протиправний висновок за результатом розгляду таких заперечень.

Крім того, представник позивача зауважив, що наслідки прийняття уповноваженим органом такого розпорядження призведуть до неможливості здійснення позивачем господарської діяльності, оскільки така діяльність позивача безпосередньо залежить від наявності відповідної ліцензії, анулювання якої призведе до зупинення господарської діяльності підприємства, що матиме невідворотні наслідки, в тому числі, у вигляді збитків, простою обладнання, яке потребує постійного обслуговування, та необхідності вивільнення працівників, які його обслуговують, тобто невжиття заходів забезпечення в цій справи призведе для позивача до невідворотних наслідків, внаслідок порушених прав позивача, поновлення яких значно ускладниться, а в частині взагалі буде унеможливлено.

Представник позивача зауважує, що основною господарською діяльністю товариства з обмеженою відповідальністю «Табако Дім» є виробництво тютюнових виробів (сигарети з фільтром в асортименті), а тому анулювання ліцензії призведе до неможливості здійснення імпорту тютюну та матеріалів для виробництва тютюнових виробів, що у свою чергу призведе до несплати податків до Державного бюджету України.

Крім того, представник позивач звертає увагу, що товариство з обмеженою відповідальністю «Табако Дім» на сьогоднішній день має діючі зобов`язання перед своїми покупцями на постійну поставку виготовлених тютюнових виробів за відповідними договорами, при цьому товар по вищевказаним договірним відносинам з нерезидентами вже оплачений, проте ще не надійшов до України, а для його розмитнення необхідна діюча ліцензія на виробництво тютюнових виробів. Отже, діяльність позивача по ввезенню закуповуваного товару (імпорту) буде повністю зупинена з дня прийняття розпорядження про анулювання ліцензії на виробництво тютюнових виробів, що в свою чергу спричинить негативні та невідворотні наслідки порушення позивачем договірних зобов`язань, у вигляді накладення контрагентом штрафних санкцій, простій транспортних засобів на митному кордоні та можливе розірвання контракту через невиконання позивачем договірних умов.

З огляду на викладені обставини, позивач зауважив, що вчинення вказаних вище дій, можуть привезти до наслідків неможливості захисту прав позивача в межах одного цього провадження.

Керуючись викладеним вище, позивач просив суд задовольнити подану останнім заяву про забезпечення позову та заборонити уповноваженому органу здійснювати будь-які дії щодо зупинення/анулювання наявної у позивача ліцензії на виробництво тютюнових виробів (сигарети з фільтром в асортименті).

Проаналізувавши наявні в матеріалах справи документи, ознайомившись з доводами та аргументами представника позивача, оцінивши реальність заподіяння шкоди правам та інтересам заявника, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно положень частини 1 статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Згідно з частини 2 статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Суд зазначає, що підстави, з яких може бути вжито заходів забезпечення позову, є оціночними, тому містять небезпеку для застосування заходів забезпечення позову всупереч цілям цієї статті при формальному дотриманні її вимог. Необґрунтоване вжиття таких заходів може привести до правових ускладнень, значно більших, ніж ті, яким вдалося б запобігти, тому суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Також, в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі, а також вказати, в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача, оцінити складність вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов`язані з відновленням прав будуть значними.

Тобто, обов`язковою умовою застосування заходів забезпечення позову є наявність хоча б однієї з таких обставин: очевидність небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі; доведення позивачем того, що захист його прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат; очевидність ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

Суд звертає увагу, що у силу частини 1 статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України, позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Згідно частини 2 статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Суд зазначає, що забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи визначених законом заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому рішення суду, якщо його буде прийнято на користь позивача.

Тобто інститут забезпечення адміністративного позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення, прийнятого в адміністративній справі.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам (постанова Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року).

Принципами Рекомендації № К(89)8 стосовно тимчасового судового захисту в адміністративних справах, що прийнята Комітетом Міністрів Ради Європи 13 вересня 1998 року, визначено наступне:

- приймаючи рішення щодо необхідності надання особі тимчасового захисту, суд бере до уваги всі фактори та інтереси, які мають відношення до цієї справи. Рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта;

- заходи тимчасового захисту, про вжиття яких розпорядився правомочний суд, можуть мати форму повного або часткового призупинення виконання адміністративного акта, повного або часткового відновлення ситуації, яка існувала на момент прийняття цього адміністративного акта або після його прийняття, а також покладення судом, згідно з його повноваженнями, відповідного обов`язку на адміністративний орган влади;

- заходи тимчасового захисту жодним чином не можуть наперед визначати рішення, що його має прийняти суд у певній справі проти адміністративного акта;

- провадження в суді має здійснюватися без зволікання.

Суд зауважує, що під час вирішення питання про наявність підстав для забезпечення позову, суд зазначає, що обов`язок щодо доведення та обґрунтування наявності очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам та інтересам позивача, обґрунтованості та невідворотності додаткових зусиль і витрат у майбутньому, покладається саме на особу, яка заявляє клопотання.

Отже, тимчасовий судовий захист є гарантією і заходом «очікування». Суд, який постановляє вжити такий захід, не зобов`язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акту; його рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв`язку з оскарженням адміністративного акту.

При цьому заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами.

Згідно з абзацом 2 пункту 17 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 06 березня 2008 року № 2 «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ» в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також вказати ознаки, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

Таким чином, виходячи з системного тлумачення зазначених вище положень, суд приходить до висновку, що застосування заходів забезпечення позову можливе лише у випадку існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або якщо захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також наявність ознак, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень. При цьому, небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача має бути очевидною.

Відтак, під час вирішення питання про забезпечення позову адміністративний суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення адміністративного суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Вирішуючи заяву про забезпечення позову, необхідно пересвідчитись, зокрема в тому, чи існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання рішення суду без вжиття заходів задоволення позову. Основним завданням процесуальних норм, які регламентують вжиття судом заходів забезпечення позову, є досягнення балансу між правом позивача на захист свого порушеного права та правом відповідача заперечувати проти адресованих йому вимог у будь-який дозволений законом спосіб.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

З аналізу матеріалів справи судом встановлено, що предметом розгляду даної справи є вирішення питання щодо правомірність чи протиправності дій уповноважених осіб Державної податкової служби України щодо проведення фактичної перевірки та висновків викладених такими особами в Акті за результатами перевірки «Про результати фактичної перевірки ТОВ «Табако Дім» № 2/Ж5/99-00-09-02-01/43873464 від 11 липня 2022 року та відповідне подальше протиправне неврахування відповідачем належним чином поданих позивачами заперечень на акт перевірки та прийняття протиправного висновку відповідачем за результатом розгляду відповідних заперечень щодо порушення товариством з обмеженою відповідальністю «Табако Дім» частини 4 статті 3 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального». Такий висновок, про вказане порушення законодавства, з яким категоричне не погоджується позивач та вважає його протиправним, зафіксований відповідним актом, в свою чергу може бути підставою для анулювання ліцензії позивача на виробництво тютюнових виробів (сигарети з фільтром в асортименті), реєстраційний № 00013, дата реєстрації 07 червня 2021 року.

В свою чергу, беручи до уваги вказане вище, суд вважає за необхідне звернути увагу на наступне.

Так, відповідно до наявних в матеріалах справи документів вбачається, що товариство з обмеженою відповідальністю «Табако Дім» має ліцензію на виробництво тютюнових виробів (сигарети з фільтром в асортименті), реєстраційний № 00013, дата реєстрації 07 червня 2021 року, що свідчить про можливість останнього здійснювати господарську діяльність з виробництва тютюнових виробів.

З аналізу наданих до адміністративного позову матеріалів судом встановлено, що Державною податковою службою України було вирішено провести фактичну перевірку товариства з обмеженою відповідальністю «Табако Дім», за адресою: місто Київ, бульвар Гавела Вацлава, 6, корпус № 2, літера Е) з питань дотримання вимог законодавства, яке регулює виробництво та обіг спирту, спиртовмісної продукції, алкогольних напоїв і тютюнових виробів, за період з 01 січня 2022 по дату закінчення фактичної перевірки, тривалістю 10 діб з 29 червня 2022 року по 08 липня 2022 року, за результатами якої був складений акт № 2/Ж5/99-00-09-02-01/43873464 від 11 липня 2022 року «Про результати фактичної перевірки ТОВ «Табако Дім», в якому зафіксовано наступні порушення ТОВ «Табако Дім»:

- вимог частини 4 статті 3 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального», оскільки на думку контролюючого органу, позивач на момент подання заяви про видачу ліцензії на виробництво тютюнових виробів не мав необхідного обладнання, що забезпечує повний технологічний цикл виробництва тютюнових виробів. У зв`язку з цим уповноважені особи податкового органу прийшли до висновку, що позивачем були подані недостовірні дані у документах, поданих разом із заявою про отримання ліцензії на виробництво тютюнових виробів (сигарети з фільтром в асортименті), реєстраційний № 00013, дата реєстрації 07 червня 2021 року;

- вимог частини 3 статті 16 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального», оскільки, як за твердженнями уповноважених осіб податкового органу, у звіті про обсяги виробництва та реалізації тютюнових виробів за формою З-PC за січень 2022 року були відображені недостовірні відомості.

В свою чергу, беручи до уваги викладені вище висновки уповноважених осіб податкового органу викладені у Акті перевірки, суд вважає за необхідне звернути увагу, що відповідно до статті 3 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» встановлено, що ліцензія анулюється шляхом прийняття органом, який видав ліцензію, відповідного рішення про анулювання у формі розпорядження про таке анулювання з поміж іншого на підставі:

- актапро виявлення недостовірних даних у документах, поданих суб`єктом господарювання разом із заявою про отримання ліцензії (отримання від уповноважених органів інформації, що документи, копії яких подані разом із заявою на отримання ліцензії, не видавалися/не погоджувалися такими органами).

Приписами вказаної вище норми також встановлено, що розпорядження про анулювання ліцензії приймається, зокрема, на шістнадцятий робочий день з дня, наступного за днем вручення суб`єкту господарювання акта, що є підставою для анулювання ліцензії.

Орган ліцензування на наступний робочий день після прийняття розпорядження про анулювання ліцензії:

- вносить інформацію щодо розпорядження про анулювання ліцензії до Єдиного реєстру ліцензіатів та місць обігу пального та/або Єдиного реєстру ліцензіатів з виробництва та обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, а також оприлюднює його на своєму офіційному веб-сайті;

- направляє суб`єкту господарювання (у тому числі іноземному суб`єкту господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) розпорядження про анулювання ліцензії в порядку, встановленому статтею 42 Податкового кодексу України.

Таким чином, виходячи з викладених вище приписів норм чинного законодавства можна прийти до висновку, що з моменту одержання суб`єктом господарювання письмового розпорядження про анулювання ліцензії останній позбавляється права на провадження діяльності, зазначеної в такій ліцензії.

Аргументуючи подану до суду заяву про забезпечення позову, представник позивача зазначив, що на сьогоднішній день існує реальна загроза прийняття розпорядження про анулювання ліцензії, що підтверджується висновками, зробленими службовими особами відповідача під час проведення перевірки, які викладені в Акті, складеного за результатами такої перевірки, що є предметом розгляду цієї справи, де з поміж іншого оскаржуються як дії відповідача за результатами перевірки, так і результати подальшого її адміністративного оскарження у формі поданих позивачем заперечень.

Беручи до уваги викладене вище та виходячи з аналізу встановлених в Акті за результатами спірної перевірки обставин щодо подання заявником недостовірних даних у документах, поданих разом із заявою про отримання ліцензії, з урахуванням викладених вище приписів законодавства, судом встановлено, що такі обставини, зафіксовані у встановленому порядку, дійсно можуть бути правовою підставою для прийняття контролюючим органом розпорядження про анулювання ліцензії на виробництво тютюнових виробів (сигарети з фільтром в асортименті).

Відтак, наявні в матеріалах справи докази та наведені позивачем в заяві про забезпечення позову аргументи свідчать про те, що на даний час Державною податковою службою України, як органом, яким була видана ліцензія на виробництво тютюнових виробів, на переконання суду, може бути прийняте розпорядження про анулювання ліцензії товариства з обмеженою відповідальністю «Табако Дім» на виробництво тютюнових виробів (сигарети з фільтром в асортименті), реєстраційний № 00013, дата реєстрації 07 червня 2021 року, що позбавить позивача права на провадження господарської діяльності, що в свою чергу спричинить наслідки зупинення господарської діяльності позивача та не виконання зобов`язань за відповідними господарськими договорами, що надані до суду.

Надаючи правову оцінку можливим наслідкам для товариства з обмеженою відповідальністю «Табако Дім» після анулювання ліцензії на виробництво тютюнових виробів, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до приписів статті 1 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» встановлено, що анулювання ліцензії - позбавлення суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) права на провадження діяльності, зазначеної в ліцензії.

В свою чергу, суд звертає увагу, що відповідно до виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, належним чином засвідчена копія якої міститься в матеріалах справи, основним видом діяльності позивача є: «12.00. Виробництво тютюнових виробів».

Вказане вище свідчить про те, що можливість здійснення позивачем господарської діяльності безпосередньо залежить від наявності відповідних ліцензій, анулювання яких призведе до зупинення господарської діяльності підприємства.

Так, з аналізу матеріалів справи судом встановлено, що товариство з обмеженою відповідальністю «Табако Дім» має ліцензію на виробництво тютюнових виробів (сигарети з фільтром в асортименті), реєстраційний № 00013, дата реєстрації 07 червня 2021 року.

Таким чином, беручи до уваги викладене вище у сукупності, суд приходить до висновку, що анулювання наявної у позивача ліцензії № 00013, дата реєстрації 07 червня 2021 року, призведе до реальних наслідків неможливості виготовлення товарів та здійснення імпорту тютюну та матеріалів для виробництва тютюнових виробів.

Також, з аналізу матеріалів справи судом встановлено, що наразі товариство з обмеженою відповідальністю «Табако Дім» має діючи контракти за якими відповідно до наявних в матеріалах справи інвойсів та платіжних доручень сплачено грошові кошти у загальному розмірі 168 626,98 Євро, а саме:

1. Контракт від 23 червня 2022 року із постачальником NORD ТАВАК AD на поставку необроблених тютюнових смужок в асорт.: за інвойсом № 515 від 21 червня 2022 року сплачено постачальнику 69 930,00 Євро;

2. Контракт від 11 квітня 2022 року із постачальником KT INTERNATIONAL SA на поставку стебел розрізаного розширеного тютюну в асорт: за інвойсом № 9282 від 09 червня 2022 року сплачено постачальнику 15 213,38 Євро та за інвойсом № 9281 від 09 червня 2022 року - 15 213,38 Євро;

3. Контракт № 66 від 01 липня 2021 року із постачальником YURI GAGARIN PLC на поставку фільтропаличок та фольги: за інвойсом № від 12 травня 2022 року за поставку фільтропаличок сплачено 50 670,22 Євро, за інвойсом № від 12 травня 2022 року за поставку алюмінієвої фольги сплачено 17 600,00 Євро.

За твердженнями представника позивача, вказаний вище товар по вищевказаним договірним відносинам з нерезидентами вже оплачений, проте ще не надійшов до України, а для його розмитнення необхідна діюча ліцензія на виробництво тютюнових виробів.

Таким чином, виходячи з вказаних вище тверджень представника позивача, суд приходить до висновку, що в даному випадку, у разі анулювання ліцензії позивача, діяльність останнього по виробництву та ввезенню закуповуваного товару (імпорту) може бути повністю зупинена, що в свою чергу спричинить негативні та невідворотні наслідки порушення позивачем договірних зобов`язань, простою транспортних засобів на митному кордоні та можливе розірвання контракту через невиконання позивачем договірних умов.

Також, беручи до уваги вказані вище обставин, суд погоджується з твердженнями представника позивача про те, що якщо вищевказаний товар, що є сировиною для безпосереднього виготовлення табачних виробів (сигарет з фільтром марок ТТ Red Coper, ТТ Silver, ТТ BLUE Steel таТТ Gold) не буде поставлений, то це спричинить до відсутності подальшої реалізації товару контрагентам-покупцям позивача, оскільки у зв`язку з відсутністю сировини виробництво та господарська діяльність позивача буде зупинена.

Крім цього, судом враховано, що позивачем ведеться мова про відповідну ліценцію, що видана на певний строк, відповідно можливі подальші судові спори щодо відновлення порушених прав позивача, зокрема анульованої ліцензії, що матимуть місце в разі невжиття таких заходів забезпечення позову, про які просить позивач, фактично можуть в результаті призвести до ситуації, коли їх судовий розгляд завершиться після спливу строку дії відповідної ліцензії, що була видана на строк до 07.06.2026, тобто поновлення прав позивача стане унеможливленим взагалі, у зв`язку зі спливом строку, на який видана ліцензія, поки в судовому порядку буде вирішуватись питання чи були наявні підстави для відповідної перевірки платника податків та анулювання за її результатами ліцензії, чи правомірними та обгрунтованими є дії відповідача, а також його висновки (рішення) в т.ч. щодо рішення за результатами розгляду заперечень позивача на результати спірної перевірки.

Отже, враховуючи викладені вище обставини та висновки у їх сукупності, суд вважає обґрунтованими та погоджується з аргументами та доводами представника позивача про те, що в даному випадку, анулювання ліцензії товариства з обмеженою відповідальністю «Табако Дім» може призвести до реального та повного зупинення господарської діяльності та матиме негативні наслідки, зокрема, у вигляді втрати прибутку, неможливості виплати заробітної плати працівникам із можливим їх подальшим звільненням, простою обладнання, яке потребує постійного обслуговування, неможливості відновити господарську діяльність, у зв`язку з понесеними збитками, втратою зв`язків як з постачальниками сировини, так і з покупцями готової продукції.

Вказані негативні наслідки, на переконання суду, навіть в разі вирішення спору на корить позивача, неможливо буде усунути одночасно, а для їх поновлення необхідно буде в майбутньому докласти значних зусиль.

Разом з тим, суд зауважує, що оцінку питанню щодо правомірності/протиправності оскаржуваним у цій справі позивачем діям уповноважених осіб Державної податкової служби України щодо правомірності проведення спірної перевірки та висновкам викладеним такими особами у Акті за результатами такої перевірки, рішенням за результатами адміністративного оскарження/розгляду заперечень товариства з обмеженою відповідальністю «Табако Дім» від 15 липня 2022 року № 15/07/2022-1 на акт фактичної перевірки № 2/Ж5/99-00-09-02-01/43873464 від 11 липня 2022 року та наявності підстав для зобов`язання відповідача скасувати самостійно результати такої перевірки, як протиправні може бути надано судом виключно за результатами судового розгляду по суті адміністративного позову.

Суд, який постановляє вжити такий захід, не зобов`язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідних оскаржуваних дій, рішень, наявність підстав для зобов`язання відповідача скасувати спірні рішення, а вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв`язку з оскарженням адміністративного акту.

В той же час, суд зауважує, що матеріали справи свідчать про спричинення невідворотних негативних наслідків для позивача і наявність таких наслідків істотно ускладнює, а здебільшого і унеможливлює ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Таким чином, судом забезпечено належну оцінку збалансованості інтересів заявника та держави, а також співмірності негативних наслідків для кожної із сторін спору.

З аналізу викладених вище встановлених судом обставин та виходячи з аналізу аргументів та доводів представника позивача викладених у поданій до суду заяві, на переконання суду, існує обґрунтована ймовірність заподіяння шкоди правам та інтересам позивача до вирішення спору по суті та до набрання рішенням законної сили, оскільки, до вирішення судом спору по суті, як вже було встановлено вище, позивач може бути позбавлений повністю можливості здійснювати свою основну господарську діяльність, що може призвести до невідворотних наслідків.

У контексті з наведеним суд враховує те, що у відповідності до частини 4 статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України, подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову.

Все вказане вище у сукупності свідчить про те, що невжиття заявлених заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, а також ускладнити чи унеможливити поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

Суд вважає за необхідне також акцентувати увагу на тому, що заходи забезпечення адміністративного позову мають бути співмірними заявленим позовним вимогам. У даному випадку співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, наслідків зупинення дії оскаржуваного рішення.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Салах Шейх проти Нідерландів», ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17.07.2008 року Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Суд також враховує принципи, що висловлені Рекомендацією NR (89)8 про тимчасовий захист у адміністративних справах, прийнятою Комітетом Міністрів Ради Європи 13 вересня 1989 року.

Так, Комітет Міністрів, виходячи з того, що негайне і повне виконання адміністративних актів, які стали або можуть стати предметом оскарження, спроможні за деяких обставин завдавати інтересам осіб непоправної шкоди і що необхідно, заради справедливості, не допускати таких наслідків, виходячи з доцільності гарантувати особам, які цього потребують, тимчасовий захист з боку судів, не ігноруючи при цьому необхідність забезпечення ефективності адміністративної діяльності, рекомендував урядам держав-членів керуватися в своєму праві та адміністративній практиці, зокрема, наступним.

Згідно Рекомендацій, термін «адміністративний акт» означає, відповідно до Резолюції (77) 31 про захист особи стосовно актів адміністративних органів влади, будь-який окремий захід чи рішення, вжитий/прийняте в межах реалізації владних повноважень, який/яке, з огляду на свій характер, безпосередньо впливає на права, свободи чи інтереси осіб.

Приймаючи рішення щодо необхідності надання особі тимчасового захисту, суд бере до уваги всі фактори та інтереси, які мають відношення до цієї справи. Рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта.

Заходи тимчасового захисту, про вжиття яких розпорядився правомочний суд, можуть мати форму повного або часткового призупинення виконання адміністративного акта, повного або часткового відновлення ситуації, яка існувала на момент прийняття цього адміністративного акта або після його прийняття, а також покладення судом, згідно з його повноваженнями, відповідного обов`язку на адміністративний орган влади.

Отже, з урахуванням встановленого судом в межах вирішення заяви, заявлені позивачем заходи забезпечення позову шляхом заборони Державній податковій службі України вчиняти дії, спрямовані на прийняття рішень, які призводять до зупинення/анулювання ліцензії, що була видана товариству з обмеженою відповідальністю «Табако Дім» на виробництво тютюнових виробів (сигарети з фільтром в асортименті) (реєстраційний № 00013 від 07 червня 2021 року) на підставі фактичної перевірки товариства з обмеженою відповідальністю «Табако Дім», результати якої оформлені актом № 2/Ж5/99-00-09-02-01/43873464 від 11 липня 2022 року - до набрання законної сили рішенням суду у даній справі, на переконання суду, є співмірними предмету адміністративного позову та, водночас, вжиття таких заходів не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, а спрямоване лише на збереження існуючого становища до розгляду справи по суті.

Таким чином, розглянувши заяву представника позивача про забезпечення позову, додатки до такої заяви, суд дійшов до висновку про обґрунтованість розглядуваної заяви про забезпечення позову та, відповідно про необхідність задоволення вимог такої заяви.

При цьому, суд акцентує увагу на тому, що визначений даною ухвалою суду спосіб забезпечення адміністративного позову відповідає його предмету та, водночас, вжиття таких заходів не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, а спрямоване лише на збереження існуючого становища до розгляду справи по суті заявлених позовних вимог.

Згідно з приписами частини 1 статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України заява про забезпечення позову розглядається судом без повідомлення учасників справи.

Частиною 1 статті 156 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що ухвала суду про забезпечення позову має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Відтак, судом встановлено, що заява відповідає вимогам Кодексу адміністративного судочинства України, є обґрунтованою та розглянута в установленому чинним законодавством порядку.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 150, 151, 153 - 155, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

1. Заяву представника товариства з обмеженою відповідальністю «Табако Дім» про забезпечення позову в адміністративній справі № 640/14488/22 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Табако Дім» до Державної податкової служби України про визнання протиправними дій, визнання протиправним та скасування рішень, зобов`язання вчинити дії - задовольнити.

2. Заборонити Державній податковій службі України вчиняти дії, спрямовані на прийняття рішень, які призводять до зупинення/анулювання ліцензії, що була видана товариству з обмеженою відповідальністю «Табако Дім» на виробництво тютюнових виробів (сигарети з фільтром в асортименті) (реєстраційний № 00013 від 07 червня 2021 року) на підставі фактичної перевірки товариства з обмеженою відповідальністю «Табако Дім», результати якої оформлені актом № 2/Ж5/99-00-09-02-01/43873464 від 11 липня 2022 року - до набрання законної сили рішенням суду у даній справі.

3. Ухвала є виконавчим документом та підлягає негайному виконанню.

4. Стягувачем у виконавчому провадженні, відкритому на підставі даної ухвали є товариство з обмеженою відповідальністю «Табако Дім» (адреса: 03124, місто Київ, бульвар Вацлава Гавела, будинок 6, ), боржником: Державна податкова служба України (адреса: 04053, місто Київ, Львівська площа, будинок 8, ).

5. Строк пред`явлення ухвали до виконання - до 14 вересня 2025 року.

Ухвала набирає законної сили в порядку, встановленому частиною 1 статті 156 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до частини 8 статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України ухвала про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Відповідно до частини 8 статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України ухвала про забезпечення адміністративного позову може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України. Оскарження ухвали не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя Н.В. Клочкова