Справа № 280/445/22
Суддя: Кисіль Роман Валерійович
Дата ухвалення: 2022-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 вересня 2022 року Справа № 280/445/22 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі судді Киселя Р.В., розглянувши за правилами спрощеного провадження, без виклику учасників справи (у письмовому провадженні), адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Адміністрації Державної прикордонної служби України (вул. Володимирська, буд. 26, м. Київ, 01601) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:
12.01.2022 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач) до Адміністрації Державної прикордонної служби України (далі відповідач), в якій позивач просить суд:

визнати протиправним і скасувати рішення №169 про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги, передбаченої статтею 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», старшому сержанту ОСОБА_1 , прийняте Комісією з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум відповідача, затверджене головою Державної прикордонної служби України 28.10.2021;

зобов`язати відповідача призначити позивачу одноразову грошову допомогу, передбачену статтею 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», у відповідності з Порядком призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №975 від 25.12.2013, як особі, звільненій з військової служби, яка частково втратила працездатність внаслідок отриманих захворювань під час виконання ним обов`язків військової служби, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення йому інвалідності та у зв`язку з встановленням позивачу 04.08.2021 Обласною МСЕК №3 ступеня втрати професійної працездатності 25%.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що в період з 21.03.2018 по 23.03.2021 він проходив військову службу по контракту в Державній прикордонній службі України, брав участь у бойових діях. 23.03.2021 його було звільнено з військової служби, проте за час проходження військової служби позивач отримав захворювання, які відповідно до висновку Обласної МСЕК №3 від 04.08.2021 мають наслідком 25% втрату працездатності без встановлення групи інвалідності. Оскаржуваним рішенням комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум Адміністрації Державної прикордонної служби України позивачу було відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги, передбаченої ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» через те, що з дати звільнення позивача з військової служби до встановлення ступеня втрати працездатності минуло більше трьох місяців. Зазначає, що пропуск тримісячного строку відбувся не з вини позивача, а внаслідок тривалої бездіяльності відповідача та тривалої процедури встановлення ступеня втрати працездатності. Крім того, із посиланням на ч. 8 ст. 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» зазначає, що право на отримання виплати, передбаченої ст. 16 цього Закону може бути реалізоване протягом трьох років з дня виникнення у позивача такого права. Позивач звернувся з заявою про виплату одноразової допомоги в день виникнення у нього такого права. Зазначає, що ним було надано відповідачу всі належні документи для виплати одноразової грошової допомоги, зауважень щодо неповноти чи неправильності цих документів оскаржуване рішення не містить. Просить задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою від 17.01.2022 у справі відкрите спрощене позовне провадження, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення цієї ухвали для подання суду відзиву на позовну заяву.

Відповідач позов не визнав, надав суду відзив в якому посилається на те, що позивач проходив військову службу в лавах Державної прикордонної служби України до 23 березня 2021 року. 04.08.2021 Запорізька обласна медико-соціальна комісія встановила позивачу 25% втрати професійної працездатності, яка настала внаслідок захворювання пов`язаного з захистом Батьківщини. 04.08.2021 позивач звернувся до начальника НОМЕР_1 прикордонного загону Держприкордонслужби із заявою про виплату одноразової грошової допомоги внаслідок втрати працездатності з додатками до неї. Рішенням відповідача №169 від 28.10.2021 у призначенні одноразової грошової допомоги позивачу було відмовлено через те, що минуло більше трьох місяців з дня звільнення позивача з військової служби. Зазначає, що оскаржуване рішення є законним, а тому просить відмовити у задоволенні позову.

Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, судом встановлено наступне.

Позивач в період з 21.03.2018 по 22.03.2021 проходив військову службу за контрактом в Державній прикордонній службі України.

Відповідно до довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 частина НОМЕР_2 від 22.03.2021 №12/680 позивач в період з 23.04.2019 по 22.03.2021 бав участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії російської федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та в період здійснення зазначених заходів на території Донецької області н.п. Новотроїцьке.

Відповідно до свідоцтва про хворобу №180/130 від 18.03.2021 госпітальною військово-лікарською комісією ІНФОРМАЦІЯ_2 ) Державної прикордонної служби України позивачу встановлена наявність захворювань, пов`язаних із захистом Батьківщини, та визнано обмежено придатним до військової служби.

Відповідно до наказу начальника НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) від 22.03.2021 №158-ОС позивача було виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення, остаточною датою проходження військової служби визначено 22.03.2021.

23.04.2021 позивач засобами поштового зв`язку надіслав в адресу НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) заяву щодо надіслання в адресу позивача довідки військово-лікарської комісії, яку він проходив в березні 2021 року в Головному військово-медичному центрі ДПСУ.

Листом ІНФОРМАЦІЯ_3 від 30.04.2021 №30-4526 в адресу позивача були надіслані свідоцтво про хворобу №180/130 та паспорт здоров`я (відправка даного листа, відповідно до доданої до позову копії конверту здійснена 08.05.2021).

19.05.2021 позивач уклав декларацію про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу №0001-6М3Т-3ЕА0.

22.06.2021 Обласною МСЕК №3 позивачу було видане направлення в клініку Державної установи «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України» для проведення з 07.07.2021 медико-експертного обстеження з метою уточнення ступеню функціональних порушень та ступеню обмеження життєдіяльності, визначення сполучених інвалідизуючих станів.

Відповідно до довідки Державної установи «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України» №184/3022 позивач пройшов обстеження в зазначеній клініці в період з 07.07.2021 по 16.07.2021, де йому було встановлено медичний діагноз.

04.08.2021 ІНФОРМАЦІЯ_4 №3 позивачу було видано довідку серія НОМЕР_3 про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати працездатності у відсотках, якою встановлено 25% втрати працездатності, пов`язаної із захистом Батьківщини.

04.08.2021 позивач звернувся до НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) із заявою щодо виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку з втратою працездатності, додав: довідку обласної МСЕК №3; копію свідоцтва про хворобу, виданого комісією головного військово-медичного клінічного центру ДПСУ; копію паспорта та ідентифікаційного номеру фізичної особи, копію посвідчення учасника бойових дій.

Рішенням комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум Адміністрації Державної прикордонної служби України від 28.10.2021 №169 позивачу було відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги, передбаченої ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» через те, що з дати звільнення позивача з військової служби до встановлення ступеня втрати працездатності минуло більше трьох місяців.

Зазначене рішення було переслане позивачу НОМЕР_1 прикордонним загоном Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) супровідним листом від 10.11.2021 №11/12247.

Не погодившись з оскаржуваним рішенням позивач звернувся до суду із цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

Згідно з частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 41 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 №2232-XII виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Пунктом 1 статті 16 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011-XII (далі Закон України №2011), (тут й надалі на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

За приписами пп. 7 п. 2 ст. 16 Закону №2011 одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі отримання військовослужбовцем поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання під час виконання ним обов`язків військової служби, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, а також особою, звільненою з військової служби, яка частково втратила працездатність внаслідок зазначених причин, але не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби.

Суд зазначає, що відповідачем не заперечується факт отримання позивачем захворювання саме під час виконання позивачем обов`язків військової служби.

Статтею 16-1 Закону №2011 визначений перелік осіб, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги, визначеної цим Законом у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону.

Відповідно до п. 2 ст. 16-2 Закону №2011 одноразова грошова допомога у випадках, зазначених у підпунктах 5-9 пункту 2 статті 16 цього Закону, призначається і виплачується залежно від встановленої військовослужбовцю, військовозобов`язаному або резервісту інвалідності та ступеня втрати ним працездатності у розмірі, визначеному Кабінетом Міністрів України. При цьому у випадках, зазначених у підпункті 5 пункту 2 статті 16 цього Закону, розмір одноразової грошової допомоги не може бути меншим за 70-кратний прожитковий мінімум, встановлений законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року.

Згідно із п. 2 ст. 16-3 Закону №2011 у випадках, передбачених підпунктами 4-9 пункту 2 статті 16 цього Закону, одноразова грошова допомога призначається і виплачується відповідним військовослужбовцям, військовозобов`язаним або резервістам.

Пунктом 3 статті 16-3 Закону №2011 визначено, що встановлення інвалідності або визначення ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам здійснюється в індивідуальному порядку державними закладами охорони здоров`я відповідно до законодавства.

Відповідно до п. 6 ст. 16-3 Закону №2011 одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами.

Згідно із п.п. 8-9 ст. 16-3 Закону №2011 особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення у них такого права.

Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.

Механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності (далі - одноразова грошова допомога) військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст) визначено Порядком призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975, зі змінами та доповненнями (далі Порядок 975).

Відповідно до п. 3 Порядку 975 у разі встановлення ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є дата, зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.

Пунктом 7 Порядку 975 визначено, що у разі часткової втрати працездатності без установлення інвалідності одноразова грошова допомога виплачується залежно від ступеня втрати працездатності, який установлюється медико-соціальною експертною комісією, у розмірі, що визначається у відсотках від:

70-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому вперше встановлено ступінь втрати працездатності, - військовослужбовцю, який отримав поранення (контузію, травму або каліцтво), захворювання під час виконання ним обов`язків військової служби, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності, а також особі, звільненій з військової служби, яка частково втратила працездатність внаслідок зазначених причин, але не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби;

50-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому вперше встановлено ступінь втрати працездатності, - військовослужбовцю строкової військової служби, який отримав поранення (контузію, травму або каліцтво), захворювання у період проходження ним строкової військової служби, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності, а також особі, звільненій із строкової військової служби, яка частково втратила працездатність внаслідок зазначених причин, пов`язаних з проходженням військової служби, але не пізніше ніж через три місяці після звільнення її із строкової військової служби;

50-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому вперше встановлено ступінь втрати працездатності, - військовозобов`язаному або резервісту, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, який отримав поранення (контузію, травму або каліцтво), захворювання під час виконання обов`язків військової служби або служби у військовому резерві, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності в період проходження зборів чи служби у військовому резерві або не пізніше ніж через три місяці після закінчення таких зборів чи виконання резервістом обов`язків служби у військовому резерві.

Згідно з пунктом 11 цього Порядку №975 військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст, якому виплачується одноразова грошова допомога у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, подає уповноваженому органу такі документи: заяву про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності чи часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності; довідку медико-соціальної експертної комісії про встановлення групи інвалідності або відсотка втрати працездатності із зазначенням причинного зв`язку інвалідності чи втрати працездатності.

До заяви додаються копії: постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження; сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації; документа, що засвідчує реєстрацію фізичної особи у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, виданого органом доходів і зборів (для фізичної особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, офіційно повідомила про це відповідний орган доходів і зборів та має відмітку в паспорті громадянина України, - копію сторінки паспорта з такою відміткою).

Відповідно до пункту 12 Порядку №975 призначення і виплата одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам, яких призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, здійснюється Міноборони, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, та іншими органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами (далі - розпорядник бюджетних коштів).

Пунктом 13 Порядку №975 встановлено, що розпорядник бюджетних коштів у місячний строк після надходження всіх зазначених документів приймає рішення про призначення одноразової грошової допомоги або про відмову в її призначенні, або про повернення документів на доопрацювання (у разі, коли документи подано не в повному обсязі, потребують уточнення чи подано не за належністю) і надсилає зазначене рішення разом з документами уповноваженому органу для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, а в разі відмови чи повернення документів на доопрацювання - для письмового повідомлення заявника з обґрунтуванням мотивів відмови чи повернення документів на доопрацювання.

Згідно пункту 15 Порядку №975 рішення про відмову у призначенні грошової допомоги може бути оскаржено в установленому порядку.

Ключовим правовим питанням у справі є правильність застосування до спірних правовідносин пп. 7 п 2 ст. 16 Закону №2011 та відповідних пунктів Порядку №975.

Суд встановив, що позивача звільнено з військової служби 22.03.2021, а 04.08.2021, тобто понад тримісячний термін після звільнення з військової служби, йому встановлена ступінь втрати працездатності внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини.

Відповідач наполягає, що зазначене є підставою для відмови позивачу у виплаті грошової допомоги.

Суд вважає такі доводи відповідача хибними з огляду на таке.

Суд встановив, що документи позивача щодо проходження ним медичного обстеження в березні 2021 року в Головному військово-медичному клінічному центрі (Центральному клінічному госпіталі) Державної прикордонної служби України були надані йому лише у травні 2021 року тобто майже через два місяці після його звернення з військової служби. Без зайвих зволікань позивач уклав декларацію про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу, та отримав направлення на МСЕК. Отримав від Запорізької обласної МСЕК №3 направлення на додаткове медичне обстеження 22.06.2021, пройшов медичне обстеження для підтвердження факту захворювання та отримав довідку МСЕК про ступінь втрати працездатності від 04.08.2021 й цього ж дня звернувся до відповідача із заявою про виплату одноразової грошової допомоги.

Тобто, позивач вчинив всі можливі дії з метою отримання відповідної довідки МСЕК у строки, визначені законодавством. На переконання суду, в цьому конкретному випадку позивач не має зазнавати жодних негативних наслідків від того, що відповідні медичні документи йому було невчасно надано військовою частиною, а огляд МСЕК не відбувся в період трьох місяців з дати звільнення позивача з військової служби.

Подібна за змістом правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 22.08.2019 у справі №826/7472/18, від 08.09.2022 у справі № 200/4753/20-а.

Крім того, суд звертає увагу на неоднозначність норми пп. 7 п. 2 ст. 16 Закону №2011 у співставленні із п. 8 ст. 16-3 цього ж Закону, якщо в першому випадку визначений присічний строк - три місяці з дати звільнення з військової служби, то в другому випадку особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення у них такого права.

При цьому, виходячи з приписів п. 3 Порядку 975 дата довідки медико-соціальної експертної комісії є днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги.

Оскільки позивач, в силу вимог п. 2 ст. 16-3 Закону №2011, є особою, яка має право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, то пп. 7 п. 2 ст. 16 Закону №2011 суперечить п. 8 ст. 16-3 цього ж Закону.

Згідно з частини 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до положень статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За наведеного вище суд вважає, що заявлені позовні вимоги знайшли своє підтвердження матеріалами справи, є обґрунтованими, а надані сторонами письмові докази є належними та достатніми для постановлення судового рішення про задоволення адміністративного позову.

Частиною 1 статті 143 КАС України встановлено, що суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Проте, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, в силу приписів Закону України «Про судовий збір», питання про розподіл судових витрат судом не вирішувалось.

Керуючись статтями 139, 241, 243-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:
Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Адміністрації Державної прикордонної служби України (вул. Володимирська, буд. 26, м. Київ, 01601) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум Адміністрації Державної прикордонної служби України від 28.10.2021 №169 про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги, передбаченої статтею 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» старшому сержанту запасу ОСОБА_1 .

Зобов`язати Адміністрацію Державної прикордонної служби України призначити і виплатити старшому сержанту запасу ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу, передбачену статтею 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» як особі, звільненій з військової служби, яка частково втратила працездатність внаслідок отримання захворювання під час виконання ним обов`язків військової служби, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення йому інвалідності.
Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.
Повний текст рішення виготовлено та підписано 15.09.2022.

Суддя Р.В. Кисіль