Справа № 280/5421/20
Суддя: Ясенова Т.І.
Дата ухвалення: 2022-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

14 вересня 2022 року м. Дніпросправа № 280/5421/20

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Ясенової Т.І. (доповідач),

суддів: Суховарова А.В., Головко О.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 26.11.2021 в адміністративній справі №280/5421/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання незаконною відмову та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 , діюча на підставі довіреності в інтересах ОСОБА_1 , звернулась до Запорізького окружного адміністративного суду із позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, в якій, в врахуванням уточнень позовних вимог, просила суд:

- визнати незаконною відмову відповідача щодо опитування заявлених ОСОБА_1 свідків на підтвердження дати її звільнення із Запорізького малого приватного підприємства фірми «БІГ» з мотивів, що дана обставина встановлюється показаннями свідків лише при втраті документів про працевлаштування «… в зв`язку з воєнними діями, стихійним лихом, аваріями, катастрофами або іншими надзвичайними ситуаціями» а також у зв`язку з тим, що покази свідків не можуть бути підставою для підтвердження такої дати, оскільки в трудовій книжці вони містять недостовірні і незасвідченні виправлення;

- зобов`язати відповідача опитати свідків заявлених ОСОБА_1 на підтвердження дати її звільнення із Запорізького малого приватного підприємства фірми «БІГ» на підтвердження її трудового стажу за допомогою їх особистих електронних пристроїв по скайпу;

- при встановленні дати звільнення ОСОБА_1 зарахувати підтверджений період її роботи в Запорізькому малому приватному підприємстві фірми «БІГ» в її загальний страховий стаж з перерахунком пенсії з 16.06.2020, з дня звернення із заявою про перерахунок пенсії, надавши довідку про розрахунок стажу представнику позивача;

- стягнути судові витрати, пов`язані із розглядом справи.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 26.11.2021 адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо не розгляду заяви ОСОБА_1 від 15.06.2020 щодо зарахування до страхового стажу періоду роботи на Запорізькому приватному підприємстві фірми «БІГ» з 25.09.1994 по 12.08.1998 на посад інженера.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи на Запорізькому приватному підприємстві фірми «БІГ» з 25.09.1994 по 12.08.1998 на посаді інженера та здійснити перерахунок та виплату пенсії з 16.06.2020.

У іншій частині позовних вимог - відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області подало апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити. Апеляційна скарга ґрунтується на тому, що судом першої інстанції не надано належної оцінки обставинам справи та нормам чинного законодавства, що призвело до прийняття невірного рішення.

В обґрунтування апеляційної скарги вказав, що позивачем, крім трудової книжки, не було надано відповідачу жодного іншого документу, який би підтверджував трудовий стаж за спірний період, не здійснено жодного запиту до архівних установ щодо надання довідок за спірний період роботи. Крім того, зазначає, що стаж роботи, який дає право на пенсію, встановлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі за відсутності документів про наявний стаж роботи та неможливості їх одержання у зв`язку з воєнними діями, стихійним лихом, аваріями, катастрофами або іншими надзвичайними ситуаціями, стаж роботи. У разі коли в трудовій книжці є записи з виправленнями або недостовірні чи неточні записи про періоди роботи на підприємствах, в установах, організаціях - показання свідків не можуть бути підставою для виправлення занесених раніше записів в трудову книжку. Отже, оскільки запис № 8 (трудової книжки НОМЕР_1 від 23.05.1980) про звільнення з роботи ОСОБА_1 містить виправлення внесених раніше записів до трудової книжки, які не відповідають вимогам Інструкції про Порядок ведення трудових книжок працівників, на підставі чого, у відповідача відсутні правові підстави для зарахування спірного періоду до страхового стажу ОСОБА_1 на підставі показань свідків, оскільки в даному випадку спірний період стажу необхідно підтвердити уточнюючою довідкою або архівною довідкою відповідно до вимог чинного законодавства. Таким чином, оскільки трудова книжка ОСОБА_1 містить записи з виправленнями за період роботи з 25.09.1994 по 12.08.1998 на Малому приватному підприємстві фірми «БІГ», у зв`язку з чим, показання свідків не можуть бути підставою для зарахування спірного періоду до страхового стажу.

Представником позивача надано відзив на апеляційну скаргу, в якому останній наполягає на необґрунтованості доводів апеляційної скарги та вказує про правомірність та правильність висновків суду першої інстанції, просить суд залишити рішення суду першої інстанції без змін, вимоги апеляційної скарги без задоволення.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить наступних висновків.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Запорізькій області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058 (надалі - Закон № 1058).

Як слідує з відповіді Управління в Жовтневому районі м. Запоріжжя Пенсійного фонду України від 04.10.2012 №187/Г-9, за матеріалами пенсійної справи №15764 призначена пенсія за віком за нормами Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 11.09.2010. Пенсія призначена згідно ухвали Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 26.04.2012 по справі №2а-451/11, заяви від 21.09.2012 та додатково наданих документів: копія паспорту, копія довідки про присвоєння ідентифікаційного номера, копії та оригіналу трудової книжки, довідки ВГІРФО ГУМВС України в Запорізькій області №9/л 7004 від 04.12.2009, копії свідоцтва про народження дітей, архівні довідки архівного відділу Запорізької міської ради про заробітну плату за період з 01.02.1983 по 30.09.1994 №г-12/67 від 26.02.2008, №47/67 від 06.07.2007, архівні довідки С-Петербургського державного університету інформаційних технологій, механіки і оптики №89-56/9 від 11.02.2008, №89-56/10 від 11.02.2008, №89-56/18 від 11.02.2008.

15.06.2020 ОСОБА_1 звернулася із заявою до відповідача, відповідно до якого просить визнати стаж роботи в якості інженера на протязі повного робочого дня в Запорізькому приватному малому підприємстві фірми «БІГ» з 25.09.1994 по 12.08.1998. У зв`язку з чим просить допитати свідків в дистанційному порядку по скайпу.

Листом від 03.07.2020 за вих. №5770-5667/Г-02/8-0800/20 Олександрівським відділом обслуговування громадян м. Запоріжжя (сервісний центр) управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області надано відповідь, відповідно до якого надано роз`яснення щодо відсутності підстав для виправлення зазначених раніше записів в трудову книжку на підставі показів свідків.

Не погоджуючись з такими діями відповідача позивач звернувся до суду.

Частково задовольняючи позовні вимоги, вийшовши за межі позовних вимог з метою належного та ефективного захисту прав позивача, суд першої інстанції зазначив, що питання правильності заповнення трудової книжки не знаходяться в компетенції позивача, а покладаються на роботодавця, за правомірність дій якого не може відповідати позивач, та відповідно позивач не може нести наслідки недобросовісного виконання покладених на роботодавця обов`язків належного ведення трудових книжок. Крім ого, судом зазначено, що матеріали справи містять докази роботи позивача у спірний період на посаді інженера в Запорізькому приватному малому підприємстві фірми «БІГ».

Надаючи оцінку спірним правовідносинам та висновкам суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції зазначає, що Статтею 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058) встановлено, що пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Згідно ч.2 ст.24 Закону №1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (ч.4 ст.24 Закону №1058-IV).

Відповідно до ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991р. №1788-XII (далі - Закон №1788-XII) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Також, згідно ст.48 Кодексу законів про працю України, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Відповідно до пунктів 1, 2 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

З 29.07.1993 порядок ведення трудових книжок регулюється Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженою наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58 (далі Інструкція №58), яка містить аналогічні вимоги щодо внесення записів до трудових книжок, що й Інструкція №162.

Проте жодна із зазначених інструкції не визначає можливість невизнання (неприйняття) трудової книжки.

В постанові Верховного Суду від 21.02.2018 року у справі №687/975/17, викладена правова позиція, де зазначено, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займав позивач у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.

Верховний Суд у постанові від 24 травня 2018 року у справі № 490/12392/16-а (провадження № К/9901/2310/18) висловив позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 06.02.2018 по справі № 677/277/17, згідно із якою відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, тому власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення.

Разом з цим, відповідно до п.4.1 Інструкції №58, у разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

У разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис.

Власник або уповноважений ним орган за новим місцем роботи зобов`язаний надати працівнику в цьому необхідну допомогу (пункт 2.6 Інструкції № 58).Так, обов`язок щодо внесення записів до трудової книжки покладається на роботодавців, що виключає провину особи, яка бажає призначити пенсію, у недоліках таких записів.

Позивач має відповідні записи у трудовій книжці щодо спірних періодів роботи, та ці записи є належними та допустимими доказами підтвердження його трудового стажу.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 07.02.2018, справа № 275/615/17, провадження №К/9901/768/17.

Не зарахування страхового стажу позивача буде суперечити принципу правової визначеності, оскільки в п.3.1 Рішення Конституційного Суду України (Справа №1-25/2010 від 29 червня 2010 року) зазначено, що одним з елементів верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями. Тобто обмеження будь-якого права повинне базуватися на критеріях, які дадуть змогу особі відокремлювати правомірну поведінку від протиправної, передбачати юридичні наслідки своєї поведінки.

Право позивача на встановлені законом гарантії не може бути поставлене в залежність від якості виконання обов`язків працівником, відповідальним за порядок ведення трудової книжки. На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці.

Наявність невірно оформленого виправлення в трудовій книжці не може бути підставою для виключення певних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пенсії, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення та належний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства.

Підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.

Крім того, матеріали справ містять покази свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , щодо підтвердження стажу позивача ОСОБА_1 та документами, що підтверджують факти викладені у поясненнях. Зокрема зазначено, що ОСОБА_4 у спірний період був директором підприємства «БІГ» та приймав 12.08.1998 наказ про звільнення ОСОБА_1 за її власним бажанням.

Як правильно зазначив суд першої інстанції, що відповідно до пункту 4.2 Порядку №22-1 встановлено, що при прийманні документів орган, що призначає пенсію:

1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж;

2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів;

3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).

Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі;

4) видає пам`ятку пенсіонеру (додаток 4), копія якої зберігається у пенсійній справі.

Отже, відповідно до зазначеного пункту відповідач мав право перевірити відповідність відомостей, що надані заявником, як по інформації яка знаходиться в Пенсійному фонді України так і зробивши відповідний запит до відповідних органів, що ним зроблено не було.

Суд зазначає, що саме на відповідача покладено обов`язок, при призначенні (перерахунку) пенсії позивачу, щодо здійснення перевірки допустимості документів, поданих разом із заявою для призначення пенсії, та обґрунтованість видачі таких з метою забезпечення не лише реалізації права особи на призначення та отримання пенсії, а й контролю за цільовим використанням коштів Пенсійного фонду.

Такий правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 13.02.2020 у справі №607/14668/16-а.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції повно встановлено обставини, що мають значення для справи та правильно застосовано до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують. Підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись статтями 241-245, 250, 315, 316, 321, 322, 327, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 26.11.2021 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови у випадках, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий - суддя Т.І. Ясенова

суддя А.В. Суховаров

суддя О.В. Головко