Справа № 726/908/22
Суддя: Мілінчук С. В.
Дата ухвалення: 2022-09-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

САДГІРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ЧЕРНІВЦІ
Справа № 726/908/22
Провадження №2-а/726/31/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.09.2022 м. Чернівці

Садгірський районний суд м. Чернівці у складі: головуючого судді Мілінчук С. В., при секретарі Попович Ю.І. розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження адміністративний позов ОСОБА_1 до УПП в м. Чернівці про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача в якому вказує, що постановою серії ЕАР № 5542454 від 28.06.2022 року на нього було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340,00 гривень за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, а саме за те, що він, здійснив стоянку на тротуарі не позначеному відповідним дорожнім знаком.

Вважає вказану постанову не законною та такою що підлягає скасуванню, оскільки він не здійснював керування транспортним засобом, йому не було роз`яснено належним чином його права, місце де знаходиться транспортний засіб не є тротуаром.

Враховуючи викладене, просить суд визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення ЕАР № 5542454 від 28.06.2022 року.

Представник відповідачів надіслала до суду відзив на позовну заяву в якій вказує, що позивач звернувся на лінію 102 із заявою про блокування його автомобілю спеціальним засобом у місці його стоянки. Прибувши на місце, працівники поліції виявили, що транспортний засіб було припарковано з порушенням правил ПДР України. Позивач пояснив, що він здійснив стоянку автомобілю у зв`язку із крайньою необхідністю, а саме відвідування закладу охорони здоровя. Провівши розгляд справи, працівник поліції склав оскаржувану постанову. Вказує, що дії працівника поліції були законними, а тому відсутні підстави для скасування оскаржуваної постанови.

У відповіді на відзив, позивач спростував пояснення представника позивача про те, що він звертався на лінію 102 із заявою про розблокування коліс його автомобіля. Окрім того спростував обставини, викладені у відзиві на позов, позовні вимоги просив задовольнити в повному обсязі.

В судове засідання сторони не з`явились, що відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України не є перешкодою для розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Суд, вивчивши заяву позивача, дослідивши письмові докази у справі, встановивши їх належність, допустимість та достовірність, що має значення для правильного вирішення справи, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, приходить до висновку про необґрунтованість позову та необхідність відмовити у його задоволенні з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до копії постанови про адміністративне правопорушення ЕАР № 5542454 від 28.06.2022 року, 28.06.2022 року о 19 годині 48 хвилин по вул. Героїв Майдану, 116 у м. Чернівці ОСОБА_1 припаркував транспортний засіб «рено дастер», д.н.з. НОМЕР_1 , на тротуарі де не було проходу пішоходам, чим порушив вимоги п 15.10. б. ПДР України, за що його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП, призначено адміністративне стягнення.

Частиною 1 ст. 122 КУпАП передбачено відповідальність за порушення правил зупинки транспортного засобу.

Пунктом 15.10.б ПДР України встановлено, що стоянка забороняється на тротуарах (крім місць, позначених відповідними дорожніми знаками, встановленими з табличками).

Пунктом 1.10 ПДР України визначено, що тротуар, це елемент дороги, призначений для руху пішоходів, який прилягає до проїзної частини або відокремлений від неї газоном. Встановлено також, що стоянка, це припинення руху транспортного засобу на час, більший ніж 5 хвилин, з причин, не пов`язаних з необхідністю виконання вимог цих Правил, посадкою (висадкою) пасажирів, завантаженням (розвантаженням) вантажу.

Згідно з нормами частин першої, другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 73 КАУ України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Статтями 75, 76 КАС України передбачено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Позивач, у своєму позові, вказує, що він не керував транспортним засобом та не здійснював його зупинку на тротуарі, а особа, яке це вчинила перебувала у стані крайньої необхідності. Окрім того, йому не було розяснено його прав. Також позивач заперечує, що місце, де знаходився автомобіль є тротуаром.

Із наданих представником відповідача доказів у вигляді відеозаписів обставин та подій, які мали місце 28.06.2022 року о 20 годині 05 хвилин по вул. Героїв Майдану, 116 у м. Чернівці встановлено, що автомобіль «Рено Дастер», д.н.з. НОМЕР_1 , знаходиться на тротуарі. Переднє колесо автомобіля заблоковано спеціальним технічним засобом.

Судом може бути констатовано, що автомобіль знаходився на елементі дороги, який призначений для руху пішоходів та який прилягає до проїзної частини та є нічим іншим як тротуаром. Заперечення позивача про те, що на його думку ця частина дороги не є тротуаром, оскільки є похилою, по ній неможливо ходити і на ній відсутній відповідний дорожній знак, спростовується дослідженим доказом. Встановлено також, що автомобіль повністю перегородив прохід для пішоходів: задня його частина знаходиться на межі тротуару та проїзної частини, передня ж, знаходиться майже впритул до будівлі.

До автомобіля підходить ОСОБА_1 та пояснює, що він здійснив стоянку транспортного засобу у зв`язку із крайньою необхідністю, у зв`язку із тим, що він із двома дітьми, пішов до лікарні.

ОСОБА_1 неодноразово вказував, що саме він здійснив стоянку автомобіля, жодного разу не оспорював дану обставину, не вказував про сторонніх осіб, які керували транспортним засобом. Натомість, у своєму позові, ОСОБА_1 вказує, що стоянку здійснила особа, яка керувала його транспортним засобом та у момент стоянки керувалась крайньою необхідністю. Однак позивач не вказує хто є цією особою, на виконання ч. 1 ст. 77 КАС України не доводить доказами таку обставини, на якій ґрунтується його вимоги та заперечення.

Окрім того, позивачем не доведено будь-якими доказами, що він діяв у стані крайньої необхідності.

Варто роз`яснити, що стан крайньої необхідності виникає, коли є дійсна, реальна, загроза. Однією з найважливіших умов правомірності акта крайньої необхідності є те, що за таких обставин небезпека не може бути усунута іншими засобами, тобто засобами, не пов`язаними із заподіянням шкоди іншим охоронюваним законом інтересам. Такий висновок міститься у постанові ВС від 21.12.2018 у справі №686/5225/17. Позивачем не доведено, що він не мав можливості здійснити стоянку у інший спосіб, ніж обрав.

Таким чином, пояснення позивача, викладені у позові, судом розцінюється як обрана лінія захисту з метою уникнення адміністративної відповідальності.

У подальшому, працівник поліції роз`яснив ОСОБА_1 його процесуальні права, та запитав чи не бажає останній скористатись ним, заявити клопотання. Після заявлених позивачем клопотань, працівник поліції переконався, що правопорушник більше не має наміру використати будь-яке із своїх процесуальних прав та продовжив розгляд справи. Вже після розгляду справи та винесення постанови, ОСОБА_1 заявив, що йому не були роз`яснені його права та він не зміг скористатись правом на юридичну допомогу. На переконання суду, такі дії позивача, свідчать про застосування маніпуляцій під час здійснення розгляду справи, з метою уникнути адміністративної відповідальності.

Окрім того, суд вважає доведеним порушення ОСОБА_1 пунту 15.10.б ПДР України, оскільки, як це встановлено дослідженими доказами, він дійсно вчинив стоянку на тротуарі.

Із досліджених доказів, їх логічного осмислення та достатнього взаємному зв`язку, судом може бути констатовано, що Коцур дійсно вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП. Під час розгляду справи та винесення оскаржуваної постанови, працівником поліції було дотримано вимоги ст. 279 КУпАП, ОСОБА_1 було роз`яснено його права, та обов`язки, повідомлено про порядок оскарження. Враховуючи викладене, відсутні підстави для скасування оскаржуваної постанови.

Враховуючи наведене, та на підставі ст.ст. 7, ч. 1 ст. 122, 245, 251, 252, 258, 268, 279, 280, 283, 285 КУпАП, ст. ст. 72-77, 245-246, 286, Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ :

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до УПП в м. Чернівці про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржено до Сьомого Апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення. У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи рішення може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його підписання.

Головуючий суддя С. В. Мілінчук