Справа № 140/5551/22
Суддя: Каленюк Жанна Василівна
Дата ухвалення: 2022-09-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження у справі

13 вересня 2022 року ЛуцькСправа № 140/5551/22

Суддя Волинського окружного адміністративного суду Каленюк Ж.В., вивчивши позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Київській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Головного управління ДПС у Київській області про визнання протиправною бездіяльності в частині відмови у звільненні із податкової застави автомобіля марки «Пежо 307», номер шасі НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , що зареєстрована у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна 30 грудня 2021 року за №29608239; зобов`язання звільнити автомобіль марки «Пежо 307», номер шасі НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , з-під податкової застави, яка зареєстрована у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна30 грудня 2021 року за №29608239.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 29 серпня 2022 року позовну заяву було залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви із зазначенням способу їх усунення.

08 вересня 2022 року представник позивача подав заяву про усунення недоліків.

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, зокрема, чи немає підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом. Частиною другою цієї ж статті передбачено, що суддя відкриває провадження в адміністративній справі на підставі позовної заяви, якщо відсутні підстави для залишення позовної заяви без руху, її повернення чи відмови у відкритті провадження у справі.

У відкритті провадження у справі належить відмовити з таких мотивів та підстав.

Згідно з частиною першою статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 4 КАС України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

Як встановлено пунктом 1 частини першої статті 19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Адміністративно-правовий спір має певні ознаки. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Проте сама собою участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір з публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції. Обов`язковою ознакою позовної форми захисту права в адміністративному суді має бути наявність спору про право публічне, тобто спору про права і обов`язки в публічних правовідносинах.

У свою чергу неправильним є поширення юрисдикції адміністративних судів на той чи інший спір тільки тому, що відповідачем у справі є суб`єкт владних повноважень, а предметом перегляду його акт індивідуальної дії (або бездіяльність, дії).

Під час визначення предметної юрисдикції справ необхідно виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Водночас визначальними ознаками приватноправових відносин є, зокрема, наявність майнового чи немайнового особистого інтересу суб`єкта. Спір має приватно-правовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватно-правових відносин, навіть і в тому випадку, якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єкта владних повноважень.

За змістом позовної заяви позивач ОСОБА_1 стверджує про відчуження йому 09 травня 2022 року ОСОБА_2 автомобіля марки «Пежо 307», номер шасі НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 . Маючи намір відчужити такий автомобіль іншій особі, йому стало відомо, що вказаний автомобіль перебуває у податковій заставі (зареєстрована 30 грудня 2021 року) та боржником при цьому є ОСОБА_2 . Обгрунтовуючи позов, ОСОБА_1 також вказав, що публічне обтяження транспортного засобу, накладене Головним управлінням ДПС у Київській області та зареєстроване у Держаному реєстрі обтяжень рухомого майна, обмежує здійснення ним як новим власником державної реєстрації на транспортний засіб. При цьому згідно з положеннями статті 88 Податкового кодексу України податкова застава поширюється виключно на майно платника податків, який має податковий борг, а не на нового власника.

У заяві від 08 вересня 2022 року позивач ОСОБА_1 , доводячи про наявність у нього майнових прав на автомобіль, який продовжує перебувати у податковій заставі через податкові зобов`язання попереднього власника, додатково вказав, що хоч відчуження автомобіля відбулося по довіреності, однак наділення його повноваження щодо продажу, обміну тощо вказаного транспортного засобу є свідченням оплатного характеру цього правочину.

Аналіз змісту позовної заяви дає підстави для висновку, що позивач порушення своїх майнових прав вбачає у тому, що в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна наявні відомості про податкову заставу щодо належного йому рухомого майна, при тому, що він не є боржником, а відповідач не вчиняє жодних дій для припинення податкової застави.

Відповідно до пункту 88.1 статті 88 Податкового кодексу України з метою забезпечення виконання платником податків своїх обов`язків, визначених цим Кодексом, майно платника податків, який має податковий борг, передається у податкову заставу.

Статтею 93 Податкового кодексу України передбачено, що майно платника податків звільняється з податкової застави з дня: отримання контролюючим органом підтвердження повного погашення суми податкового боргу та/або розстрочених (відстрочених) грошових зобов`язань та процентів за користування розстроченням (відстроченням) в установленому законодавством порядку; визнання податкового боргу безнадійним; набрання законної сили відповідним рішенням суду про припинення податкової застави у межах процедур, визначених законодавством з питань банкрутства; отримання платником податків внаслідок проведення процедури адміністративного або судового оскарження або в інших випадках, передбачених статтею 55 вказаного Кодексу, рішення відповідного органу про визнання протиправними та/або скасування раніше прийнятих рішень щодо нарахування суми грошового зобов`язання; отримання платником податків згоди контролюючого органу на відчуження майна, що перебуває у податковій заставі, відповідно до статті 92 вказаного Кодексу.

Підставою для звільнення майна платника податків з-під податкової застави та її виключення з відповідних державних реєстрів є відповідний документ, що засвідчує закінчення будь-якої з подій, визначених пунктом 93.1 вказаної статті.

За приписами статей 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

У частині першій статті 19 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Можна зробити висновок, що загальні суди не мають чітко визначеної предметної юрисдикції та розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин у всіх випадках, за винятком, якщо розгляд таких справ прямо визначений за правилами іншого судочинства.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне, а по друге - суб`єктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа).

Тобто, якщо порушення своїх прав особа вбачає у наслідках, які спричинені рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, які вона вважає неправомірними, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий характер або пов`язаний з реалізацією її майнових або особистих немайнових інтересів, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень, дій чи бездіяльністі є способом захисту цивільних прав та інтересів.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, метою звернення позивача до суду є захист його приватного права - майнових прав на рухоме майно, про що стверджує позивач як у позовній заяві, так і у заяві від 08 вересня 2022 року. Позивач не оскаржує правомірність передачі майна у податкову заставу.

Отже, у такому разі захист прав, про порушення яких вказує позивач, підлягає у спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть і в тому випадку, якщо до порушення приватного права призвели владні управлінські дії суб`єкта владних повноважень.

До подібних висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19 травня 2020 року у справі №263/17218/18 та Верховний Суд у постанові від 26 січня 2022 року у справі №464/3242/20.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Оскільки позивач підставою цього позову визначив наявність податкової застави на майно, внаслідок чого він позбавлений можливості реалізувати у повному обсязі правомочності розпоряджатися та користуватися ним на власний розсуд, чим порушено його право цивільне, то з урахуванням суті цього спору, характеру правовідносин, суб`єктного складу сторін, підстав та предмету позову цей спір є приватно-правовим і не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства. Такий позов підлягає розгляду місцевим загальним судом в порядку цивільного судочинства, під час якого позивач і буде доводити належність йому майнових прав на автомобіль, що перебуває у податковій заставі.

Також варто зауважити, що в ухвалі судді Волинського окружного адміністративного суду від 29 серпня 2022 року про залишення позовної заяви без руху позивачу вказувалось на необхідності обґрунтувати підстави звернення до суду з цим позовом саме у порядку адміністративного судочинства, проте вимоги вказаної ухвали у зазначеній частині виконані не були.

Підсумовуючи наведене, у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Київській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії слід відмовити.

Частиною п`ятою статті 170 КАС України встановлено, що повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Керуючись пунктом 1 частини першої статті 170, статтями 171, 248, 256 КАС України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Київській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії.

Копію ухвали надіслати особі, яка її подала, разом із позовною заявою та доданими до неї документами.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Ж.В. Каленюк