Справа № 193/595/22
Суддя: Кравченко Н. О.
Дата ухвалення: 2022-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження 2-а/193/10/22
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

15 вересня 2022 року смт.Софіївка

Софіївський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Кравченко Н.О.,

з секретарем судового засідання Ратушної В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, в порядку спрощеного провадження, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до поліцейського СРПП ВП №9 КРУП старшого сержанта поліції Мудрагель Анатолія Леонідовича, Головного управління Національної поліції України в Дніпропетровській області про визнання дій інспектора протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення,-

в с т а н о в и в:

18 липня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до поліцейського СРПП ВП №9 КРУП старшого сержантаполіції Мудрагель Анатолія Леонідовича про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування позову, ОСОБА_1 посилалась на те, що співробітником поліції Мудрагель А. Л. було винесено постанову серії БАВ №599208 про притягнення її до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП, та накладено стягнення у вигляді штрафу 3400 гривень. Відповідно до постанови зазначено, нібито 06 липня 2022 року о 21 годині 55 хвилин, вона керувала скутером, не маючи права керування транспортним засобом.

Позивач вважає зазначені дії інспектора протиправними, а постанова є незаконною, винесена з грубим порушенням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню за таких підстав:

06 липня 2022 року о 21:55 вона рухалась по вул. Криворізькій разом з пасажиром, її сином ОСОБА_2 в шоломах та з ввімкненими габаритами ТЗ. За ними прямував автомобіль поліції. Коли вона наблизилась до частини дороги з асфальтним покриттям дуже поганої якості, величезними ямами та іншими перешкодами, знизивши швидкість, намагалась проїхати дану частину дороги, в цей час пролунав звуковий сигнал та увімкнувся червоно синій проблисковий маячок, в свою чергу відповідно до ПДР увімкнула вказівник правого повороту та зупинилася на правій обочині.

З машини поліції вийшов працівник поліції ОСОБА_3 та повідомив, що причина зупинки в тому, що він має підозру на алкогольне сп`яніння водія ТЗ, дані підозри в нього виникли через те що, як він сказав ТЗ петляв по всій дорозі. В подальшу працівник поліції сказав, що оскільки введено воєнний стан, причина зупинки не потрібна. На неї було складено постанову про притягнення до адміністративної відповідальності, не розглянувши справу по суті, як того вимагають норми статей 278-280 КУпАП. Крім того, працівник поліції не ознайомив її з правами, передбаченими статтями 268 КУпАП. ОСОБА_1 наполягала на об`єктивному розгляді справи, на що інспектор заперечував та виніс постанову, однак вона мала ряд клопотань, які хотіла заявити. Таким чином, після зупинки транспортного засобу, висловлення звинувачень у бік ОСОБА_1 , інспектор Мудрагель А.Л., одразу виніс постанову, не розглянувши справу по суті, не бажаючи почути її, що є грубим порушенням всебічного розгляду справи. Навіть не розглянувши справу, позбавивши всіх гарантованих законом прав, в тому числі і щодо реалізації права на захист.

Також позивач зазначає, що в постанові навіть не вказано марку ТЗ, тому що, будь якого огляду не проводилось. Зазначене лише підтверджує халатне ставлення відповідача до розгляду справи. Своїми діями, ОСОБА_3 грубо порушив вимоги ст.ст.278, 279, та 280 КУпАП, а також її право на захист, яке закріплено як ст. 268 КУпАП, так и ст. 59, 63 Конституції України. Право на захист є одним з основних прав, гарантованих Конституцією України і порушення цього права є недопустимим.

У зв`язку з наведеним, ОСОБА_1 просила суд визнати дії поліцейського неправомірними та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення.

Ухвалою суду від 19 липня 2022 року зазначену позовну заяву було залишено без руху, позивачу надано строк для усунення недоліків.

29 липня 2022 року ОСОБА_1 усунула недоліки та надала квитанцію про сплату судового збору .

01 серпня 2022 року відповідно ухвали судді відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

12 серпня 2022 року згідно ухвали суду, за клопотанням позивача, залучено до участі в адміністративній справі у якості співвідповідача Головне управління Національної поліції України в Дніпропетровській області.

До початку проведення судового засідання позивач надала суду заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи без її присутності.

Відповідач поліцейський СРПП ВП №9 КРУП ст.сн-т поліції Мудрагель А. Л. у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, просить суд прийняти рішення на розсуд суд.

У відзиві на позов, поданого до суду 08 вересня 2022 року, представник Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області Талалаєв О. вказав, що позовні вимоги ОСОБА_1 є необґрунтованими, постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 06.07.2022 року серії БАВ № 599208, якою зафіксовано порушення ОСОБА_1 , відповідальність за яке передбачена частиною 2 статті 126 КУпАП, законною та складеною з урахуванням норм діючого законодавства, виходячи з наступного: згідно п. 2 розділу III Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395 постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачена статтею 126 КУпАП виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення. Згідно постанови про адміністративне стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 06.07.2022 року серії БАВ № 599208, поліцейським СРПП ВП № 9 Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області старшим сержантом поліції Мудрагелем Анатолієм Леонідовичем, зафіксовано, що 06.07.2022 о 21 год. 55 хв. в с. Софіївка по вул. Криворізький водій ОСОБА_1 керувала транспортним засобом, не маючи права керування таким транспортним засобом, чим скоїла адміністративне правопорушення, передбачене частиною 2 статті 126 КУпАП. Відповідно до ч. 2 ст. 126 КУпАП передбачено, керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Таким чином, вважають, що у діях позивача вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 126 КУпАП. Просив відмовити в позові ОСОБА_1 та розглянути справу за відсутності представника Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області.

Згідно із ч. 3 ст. 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи, а тому судом визнано за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін.

У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, оцінивши повідомлені обставини та перевіривши достатність наявних у справі доказів для їх встановлення, дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що 06 липня 2022 року поліцейським СРПП ВП №9 КРУП ст.сн-т. поліції Мудрагель Анатолієм Леонідовичем винесена постанова серії БАВ № 599208 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 3400,00 грн..

Відповідно до змісту постанови, 06 липня 2022 року о 21 год. 55 хв. в смт.Софіївка по вул.Криворізькій водій керувала скутером, не маючи права керування на право керування даним транспортним засобом.

Відповідно до ст. 287 КУпАП постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно положень ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд враховує наступне.

Згідно із частиною другою статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух", встановлюють Правила дорожнього руху, затвердженіПостановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306.

Згідно з пункту 8 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до ст. 14 Закону України "Про дорожній рух", учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Загальні правила накладення стягнення за адміністративне правопорушення визначені Кодексом України про адміністративні правопорушення (далі-КУпАП).

Відповідно до частини першої статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом.

Частина 1 статті 9 КУпАП визначає, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема, визначені ст.126 КУпАП.

Диспозицією ч.2 ст.126 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, що тягне за собою накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Перевіряючи юридичну та фактичну підстави, які покладені відповідачем як суб`єктом владних повноважень в основу прийняття спірного рішення, тобто постанови про накладення адміністративного стягнення серії БАВ № 599208 від 06 липня 2022 року, на відповідність вимогам частини 2статті 2 КАС України, суд виходить з наступного.

Будь яких доказів, що свідчили б про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2ст.126 КУпАП, крім оскаржуваної постанови, відповідачем не надано.

Відповідно до ст. 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Крім того, згідно зі ст. 252 КУпАП посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до п.10 розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України № 1395 від 07.11.2015, поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

В свою чергу, згідно з п.1ст.247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Зазначена норма встановлює обов`язок суб`єкта владних повноважень щодо доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності.

Статтею 72 КАС України визначено поняття доказів, якими у адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 2 ст.77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, в силу статті 77 КАС України обов`язок доказування у даній справі покладено саме на відповідача як суб`єкта владних повноважень, тобто позивач не повинен доводити відсутність у його діях складу адміністративного правопорушення.

Так, пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.283, 284 КУпАП. В ній, зокрема, необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Посилання на жоден із доказів, які передбачені статтею 251 КУпАП, у винесеній постанові відсутні.

Також суд звертає увагу на те, що працівники патрульної поліції наділені повноваженнями щодо фіксування події адміністративного правопорушення, мають відповідні технічні засоби та спеціальні знання.

Статтею 40 Закону України «Про національну поліцію» передбачено застосування технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Частиною 1 у ст. 40 цього Закону закріплено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Інформація про змонтовану/розміщену автоматичну фототехніку і відеотехніку повинна бути розміщена на видному місці.

Тобто, належним доказом правопорушення є фото або відеофіксація вчиненого правопорушення розміщена на видному місці.

В силу ст.283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім визначених частиною 2 статті 283 КУпАП, зокрема, повинна містити відомості щодо технічного засобу, яким здійснено фото або відеозапис.

Однак, всупереч приписам ст. 283 КУпАП, суб`єктом владних повноважень не зазначено в постанові про наявність відео або фотофіксації з фактом правопорушення, а також відомості щодо технічного засобу, яким здійснено його фіксацію.

Зазначена правова позиція щодо покладення обов`язку доказування саме на відповідача в подібних правовідносинах, викладена в постановах Верховного Суду від 08 листопада 2018 року по справі № 201/12431/16-а, від 23 жовтня 2018 року по справі № 743/1128/17, від 15 листопада 2018 року по справі № 524/5536/17.

Однак, в матеріалах справи відсутній будь-який належний та допустимий доказ, який би підтвердив факт порушення позивачем Правил дорожнього руху, а саме керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, що свідчить про недоведеність суб`єктом владних повноважень правомірність прийнятої ним постанови.

Дана позиція викладена в постанові Верховного суду у складі Касаційного адміністративного суду від 23 жовтня 2019 року (справа № 357/10134/17, провадження № К/9901/32368/18).

Як вбачається з ч. 1ст. 75 КАС України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Сама по собі постанова про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.126 КУпАП, не дає підстав стверджувати про порушення позивачем Правил дорожнього руху України в той день та час, оскільки зазначені обставини не знайшли підтвердження під час розгляду справи.

Отже, суд дійшов висновку, що постанова винесена без достатніх підстав, що вказують на наявність у діях позивача складу адміністративного правопорушення та без встановлення дійсних обставин справи.

Відповідачем не надано належних доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення в той час, як у ст.62 Конституції України зазначено, що обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, адже відповідно до ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За таких обставин, всупереч положенням ч. 2 ст. 77 КАС України, відповідач не навів належних доказів на підтвердження правомірності свого рішення при накладенні на ОСОБА_1 адміністративного стягнення, не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження вчинення останнім адміністративного правопорушення та не виконав обов`язок щодо доведення обґрунтованості притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Крім того, Конституційний Суд України в рішенні від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правовій презумпції, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п. 4.1).

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи. За таких обставин факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 126 КУпАП є недоведеним, оскільки жодного доказу не було зазначено та додано до складеного протоколу.

Така правова позиція висловлене в постанові Верховного Суду від 08 липня 2020 року в справі №463/1352/16-а.

Враховуючи наведене, суд вважає, що оскаржувана постанова у справі про адміністративні правопорушення була ухвалена поліцейським без врахуванням принципу правомірної адміністративної поведінки, тобто без урахування обставин, що мають значення для прийняття рішення, характеру вчиненого правопорушення та особи правопорушника, на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України, всупереч вимогам ст.ст. 251, 256 КУпАП з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано.

Крім того, в постанові не вказано ні право власності на ТЗ, ні й ого марку.

Згідно із ст.288 КУпАП оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення здійснюється у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими КУпАП.

Так, приписами п. 3 ч. 1 ст.293 КУпАП передбачено, що в разі оскарження постанови про притягнення до адміністративної відповідальності орган (посадова особа) при перевірці законності та обґрунтованості винесеної постанови може прийняти рішення про скасування постанови.

За правилами ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

У зв`язку з вищенаведеним, суд дійшов висновку, що позивач звернулась до суду із дотриманням строку, встановленого КУпАП та КАС України, позовні вимоги позивача в частині скасування постанови про адміністративне правопорушення обґрунтовані та підлягають задоволенню, постанова БАВ № 599208 у справі про адміністративне правопорушення від 06 липня 2022 року про притягнення ОСОБА_1 адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП підлягає скасуванню.

Що стосується позовних вимог про визнання дій інспектора поліції протиправними, суд вважає, що з огляду на положення ст. 286 КАС України, належним та ефективним способом захисту прав позивача є саме скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення, а тому в частині задоволення позовної вимоги про визнання дій інспектора неправомірними слід відмовити.

Крім того, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів та обґрунтованості є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.

Позивач у позові визначив двох відповідачів - поліцейського СРПП ВП №9 КРУП ст.сн-т. поліції Мудрагель Анатолія Леонідовича та Головне управління Національної поліції України в Дніпропетровській області.

Підставою спору у даному випадку є оскаржувана постанова, складена поліцейським СРПП ВП №9 КРУП ст.лт. поліції Мудрагель Анатолієм Леонідовичем.

Проте, слід зазначити, що належним відповідачем у справі про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення має бути саме відповідний орган, на який покладено функціональний обов`язок розглядати справи про адміністративні правопорушення, тобто, у даному випадку Головне управління Національної поліції України в Дніпропетровській області, а не посадова особа відділення поліції № 9 Криворізького районного управління ГУНП в Дніпропетровської області, яке в свою чергу не є окремою юридичною особою, а тому є неналежним відповідачем у справі, що є підставою для відмови у позові до вказаного відповідача.

З огляду на викладене позов необхідно задовольнити частково.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно із ч. 1ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При зверненні до суду з даним позовом ОСОБА_1 сплатила судовий збір в розмірі 496,20 грн., а тому відповідно до вимог ст. 139 КАС України вказана сума підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції України в Дніпропетровській області.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.2, 73, 77,79, 120, 241-246,250-251, 257-263, 286, 297 КАС України, суд, -

у х в а л и в:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до поліцейського СРПП ВП №9 КРУП старшого сержанта поліції Мудрагель Анатолія Леонідовича, Головного управління Національної поліції України в Дніпропетровській області про визнання дій інспектора протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення, задовольнити частково.

Постанову поліцейського СРПП ВП №9 Криворізького РУП старшого сержанта поліції Мудрагель Анатолія Леонідовича серії БАВ № 599208 від 06 липня 2022 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст.126 КУпАП, скасувати.

В задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 , - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції України в Дніпропетровській області (, адреса місцезнаходження: 49000, Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Троїцька, буд. 20-а) на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 496,20 грн. (чотириста дев`яносто шість грн. 20 коп.).

Учасники справи:

- позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ;

-відповідач: поліцейський СРПП ВП №9 КРУП ст.сн-т. поліції Мудрагель Анатолій Леонідович, місцезнаходження за адресою: 53100, вул.Карпенка, 3, смт.Софіївка, Криворізький район, Дніпропетровська область;

- третя особа: Головне управління Національної поліції України в Дніпропетровській області (, адреса місцезнаходження: 49101, Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Троїцька, буд. 20-а).

Апеляційна скарга на рішення суду може бути поданою безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення складено 15 вересня 2022 року.

Суддя Н.О.Кравченко