Справа № 620/12785/21
Суддя: Беспалов Олександр Олександрович
Дата ухвалення: 2022-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2022 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі: судді-доповідача: Беспалова О. О., суддів: Ключковича В. Ю., Парінова А. Б., розглянувши у порядку письмового провадження у місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 21 грудня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Чернігівського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 , у якому просив суд:

- визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_2 №1307 від 20 липня 2021 року «Про призначення службового розслідування за фактом втечі о 05:00 17.07.2021 від працівників Відділення Донецької ЗВ ВСП - військова комендатура м. Бахмут під час освідчення на стан алкогольного сп`яніння в КНП «МПЦЛЗ» м. Краматорськ солдатом ОСОБА_1 »;

- визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_2 №559 від 27 липня 2021 року «Про результати службового розслідування за фактом втечі розвідника розвідувального відділення розвідувального взводу розвідувальної роти військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_1 о 05.00 17.07.2021 від представника ЗВ ВСП м. Бахмут»;

- визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_2 №112-рс від 30.08.2021 про звільнення солдата ОСОБА_1 у запас;

- визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_2 № 203 від 30 серпня 2021 року про виключення зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 з 30.08.2021 солдата ОСОБА_1 ;

- поновити його на посаді розвідника розвідувального взводу розвідувальної роти військової частини НОМЕР_1 з 30.08.2021;

- стягнути з військової частини НОМЕР_1 на його користь грошове забезпечення за час вимушеного прогулу, з дати звільнення 30.08.2021 до ухвалення судового рішення.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 21 грудня 2021 року позов залишено без задоволення.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій апелянт просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог та прийняти в цій частині нове, яким позов залишити без задоволення.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що суд прешої інстанції протправно відмовив у задоволенні позову, оскільки позивача безпідставно звільнено із займаної посади та з порушенням порядку проведення службового розслідування.

До Шостого апеляційного адміністративного суду від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідно до змісту якого відповідачем щодо задоволення вимог апелянта заперечено. Зазначено, що рішення суду першої інстанції постановлено судом правомірно та у відповідності до норм чинного законодавства.

У відповідності до приписів частини другої статті 309 КАС України судом постановлено ухвалу про продовження апеляційного розгляду даної справи.

У відповідності до ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів встановила таке.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 з 04.03.2020 проходив військову службу у в/ч НОМЕР_1 на посаді розвідника розвідувального відділення розвідувального взводу розвідувальної роти, що підтверджується копією наказу від 04.03.2020 №55.

Наказом командира в/ч НОМЕР_1 від 03.03.2021 №54 позивача направлено для виконання заходів операції об`єднаних сил та засобів на території Луганської та Донецької областей.

17.07.2021 помічником начальника розвідки з технічних засобів розвідки в/ч НОМЕР_1 молодшим лейтенантом ОСОБА_3 , на ім`я командира в/ч НОМЕР_1 складено та подано рапорт, зареєстрований 19.07.2021, про те, що солдат ОСОБА_1 близько 5 год ранку 17.07.2021 під час освідчення на стан алкогольного сп`яніння в КНП «МЦПЗЛ» м. Краматорська втік від працівників Донецького ЗВ ВСП - військова комендатура м. Бахмут. На телефонні дзвінки не відповідає, місцезнаходження його невідоме. Спроби пошуку результатів не дали. У зв`язку з наведеним, помічник начальника просив призначити службове розслідування.

18.07.2021 командиром в/ч НОМЕР_1 складено щодо позивача протокол №0094 про військове адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 172-11 КУпАП.

Наказом командира в/ч НОМЕР_1 від 20.07.2021 №1307 наказано лейтенанту ОСОБА_4 провести службове розслідування.

За результатами проведеного службового розслідування складено акт перевірки, затверджений командиром в/ч НОМЕР_1 , у якому зазначено про порушення ОСОБА_1 вимог статей 11, 13, 16, 49 Статуту Внутрішньої служби ЗСУ та статей 1, 4, 5 Дисциплінарного статуту ЗС України в умовах особливого періоду. У зв`язку з наведеним, відповідно до статей 45, 48, 55, 87 Дисциплінарного статуту ЗС України запропоновано на позивача накласти дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби за службовою невідповідністю.

Наказом командира в/ч НОМЕР_1 від 27.07.2021 №559 завершено службове розслідування, зважаючи на характер вчинено правопорушення, вирішено притягнути ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби за службовою невідповідністю.

Відповідно до аркушу доведення, з матеріалами службового розслідування ОСОБА_1 ознайомився 27.08.2021.

30.08.2021 командиром розвідувальної роти на ім`я командира в/ч НОМЕР_1 подано рапорт про звільнення позивача зі служби, з яким ОСОБА_1 був не згоден.

Відповідно до наказу від 30.08.2021 №112-РС позивача звільнено з військової служби у запас за пунктом «а» частини першої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», на підставах, передбачених підпунктом «д» пункту 2 частини п`ятої (через службову невідповідність).

Наказом командира в/ч НОМЕР_1 від 30.08.2021 №203 ОСОБА_1 з 30.08.2021 виключено зі списків особового складу частини та знято з усіх видів забезпечення.

Вважаючи вищевказані накази протиправними, ОСОБА_1 звернувся до суду з відповідним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

В силу вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Законом України від 25.03.1992 №2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» встановлено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби (частина перша статті 2 вказаного Закону).

Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб полку і його підрозділів визначає Статут внутрішньої служби Збройних Сил України, затверджений Законом України від 24.03.1999 №548-XIV (далі - Статут, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Статтею 9 Статуту встановлено, що військовослужбовці Збройних Сил України мають права і свободи з урахуванням особливостей, що визначаються Конституцією України, законами України з військових питань, статутами Збройних Сил України та іншими нормативно-правовими актам.

Відповідно до статті 11 Статуту, необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України, покладає на військовослужбовців такі обов`язки, зокрема: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню оберігати Бойовий Прапор своєї частини; дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України; поважати бойові та військові традиції, допомагати іншим військовослужбовцям, що перебувають у небезпеці, стримувати їх від вчинення протиправних дій, поважати честь і гідність кожної людини; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; додержуватися правил військового вітання, ввічливості й поведінки військовослужбовців, завжди бути одягненим за формою, чисто й охайно.

Військовослужбовець зобов`язаний додержуватися вимог безпеки, вживати заходів до запобігання захворюванню, травматизму, повсякденно підвищувати фізичну загартованість і тренованість, утримуватися від шкідливих для здоров`я звичок (стаття 13 Статуту).

Кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями (статті 16 Статуту).

Статтею 49 Статуту передбачено, що військовослужбовці повинні постійно бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей, зобов`язані завжди пам`ятати, що за їх поведінкою судять не лише про них, а й про Збройні Сили України в цілому.

Згідно із статтями 26 та 27 Статуту військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом. Військовослужбовці, на яких накладається дисциплінарне стягнення за вчинене правопорушення, не звільняються від матеріальної та цивільно-правової відповідальності за ці правопорушення.

Механізм проведення службового розслідування стосовно військовослужбовців Збройних Сил України визначає Порядок, затверджений наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 №608, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 13.12.2017 за №1503/31371 (далі - Порядок; у редакції, чинній на момент проведення службового розслідування).

Пунктом 1 Розділу ІІ Порядку визначено, що службове розслідування призначається у разі невиконання або неналежного виконання вимог наказів та інших керівних документів, що могло негативно вплинути чи вплинуло на стан боєздатності, бойової готовності підрозділу чи військової частини або на стан виконання покладених на Збройні Сили завдань.

Службове розслідування може проводитися і в інших випадках з метою уточнення причин та умов, що сприяли правопорушенню, та встановлення ступеня вини посадових (службових) осіб.

Відповідно до пункту 3 Розділу ІІ Порядку службове розслідування проводиться для встановлення: неправомірних дій військовослужбовця, яким вчинено правопорушення; причинного зв`язку між правопорушенням, з приводу якого було призначено службове розслідування, та виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби; ступеня вини військовослужбовця; порушень нормативно-правових актів, інших актів законодавства; причин та умов, що сприяли вчиненню правопорушення; причин виникнення матеріальної шкоди, її розміру та винних осіб (у разі виявлення факту її заподіяння).

Рішення про призначення службового розслідування приймається командиром (начальником), який має право видавати письмові накази та накладати на підлеглого дисциплінарне стягнення. Інші посадові (службові) особи у разі необхідності звертаються за підпорядкованістю з клопотанням про призначення службового розслідування (пункт 1 Розділу ІІІ Порядку).

Відповідно до пункту 3 Розділу ІІІ Порядку службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), у якому зазначаються підстава, обґрунтування або мета призначення службового розслідування, особа, стосовно якої воно проводиться, строк проведення службового розслідування, а також визначаються посадова (службова) особа, якій доручено його проведення, або голова та члени комісії з проведення службового розслідування (далі - особи, які проводять службове розслідування).

Днем початку службового розслідування вважається день видання наказу про його призначення. Днем закінчення службового розслідування вважається день надання командиру (начальнику), який призначив службове розслідування, акта службового розслідування та матеріалів на розгляд, визначений в наказі про призначення службового розслідування.

Службове розслідування може бути проведено особисто командиром (начальником), доручено комісії або військовослужбовцю офіцерського складу, а в разі вчинення правопорушення військовослужбовцем рядового, сержантського (старшинського) складу - також військовослужбовцю сержантського (старшинського) складу (пункт 5 Розділу ІІІ Порядку).

Відповідно до пункту 12 Розділу ІІІ Порядку до участі у проведенні службового розслідування заборонено залучати осіб, які є підлеглими військовослужбовця, стосовно якого проводиться службове розслідування, осіб, які брали участь у правопорушенні або особисто зацікавлені у результатах розслідування.

Пунктом 2 розділу І Порядку визначено вичерпний перелік випадків, коли службове розслідування не призначається: у разі надходження анонімних повідомлень, заяв, скарг та якщо причини та умови, що сприяли вчиненню правопорушення, ступінь вини, розмір заподіяної матеріальної шкоди та інші обставини, які мають значення для прийняття рішення командиром (начальником) про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення, не потребують додаткового встановлення (уточнення) або їх встановлено під час проведення інспектування, інвентаризації, аудиту, за рішенням суду.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, 19.07.2021 на ім`я командира в/ч НОМЕР_1 надійшов рапорт помічника начальника розвідки з технічних засобів розвідки від 17.07.2021, згідно із змістом якого солдат ОСОБА_1 о 5 год ранку 17.07.2021 під час освідчення на стан алкогольного сп`яніння в КНП «МЦПЛЗ» м. Краматорська втік від працівників Відділення Донецького ЗВ ВСП - військова комендатура м. Бахмут. На телефонні дзвінки не відповідав, його місцезнаходження не відоме. Спроби пошуку результатів не дали.

На підставі вказаного рапорту наказом командира в/ч НОМЕР_1 від 20.07.2021 №1307 призначено службове розслідування з метою встановлення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення. Провести службове розслідування наказано лейтенанту ОСОБА_4 , офіцеру відділення морально-психологічного забезпечення в/ч НОМЕР_1 .

Відтак, спірний наказ від 20.07.2021 №1307 про призначення службового розслідування прийнято відповідачем в межах повноважень та у відповідності до норм чинного законодавства.

Щодо правомірності звільнення позивача із займаної посади колегія суддів зазначає наступне.

Згідно із пунктом 1 Розділу V Порядку за результатами службового розслідування складається акт службового розслідування, який містить вступну, описову та резолютивну частини.

Відповідно до пункту 3 Розділу V Порядку, в описовій частині акта службового розслідування зазначаються: посада, військове звання, прізвище, ім`я та по батькові, рік народження, освіта, термін військової служби та термін перебування на останній посаді військовослужбовця, стосовно якого проведено службове розслідування; неправомірні дії військовослужбовця; зв`язок правопорушення з виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби (якщо такий є); вина військовослужбовця; причинний зв`язок між неправомірними діями військовослужбовця та подією, що трапилась; вимоги нормативно-правових актів, інших актів законодавства, які було порушено; причини та умови, що сприяли правопорушенню; заперечення, заяви та клопотання особи, стосовно якої проведено службове розслідування, мотиви їх відхилення чи підстави для задоволення.

За результатами розгляду акта та матеріалів службового розслідування, якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир (начальник) приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності, визначає вид дисциплінарного стягнення та призначає особу, якій доручає підготувати проект відповідного наказу. Вид дисциплінарного стягнення визначається особисто службовою особою, яка призначила службове розслідування, в аркуші резолюції або на висновку за результатами службового розслідування або безпосередньо в наказі про притягнення до дисциплінарної відповідальності (пункт 1 Розділу VІ Порядку).

Як вбачається з матеріалів справи та віно встановлено судом першої інстанції, за результатом проведеного службового розслідування складено акт, затверджений командиром в/ч НОМЕР_1 .

Вказано актом, за результатом дослідження наданих пояснень учасників події встановлено як факт супроводу представником ЗВ ВСП м. Бахмут солдата ОСОБА_1 до КНП «МЦПЛЗ» м. Краматорськ з метою освідування на стан алкогольного сп`яніння, відмови останнього від медичного огляду та фак втечі позивача від представником ЗВ ВСП м. Бахмут та повернення до місця дислокації в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_1 наступного дня о 16:30 год.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, позивачем фактично не заперечується хронологія подій, що мали місце 17.07.2021 - 18.07.2021, зокрема в частині залишення місця дислокації в/ч НОМЕР_1 та не проходження медичного освідування в КНП «МЦПЛЗ» м. Краматорськ. Однак зазначає, що його дії пов`язані із безпосередньою загрозою життю та здоров`ю зі сторони вказаних вище офіцерів в/ч НОМЕР_1 .

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що надані до матеріалів справи матеріали службового розслідування спростовують доводи позивача.

Відповідно до змісту акту службового розслідування, в ході його проведення, крім іншого, досліджувались надані капітаном ОСОБА_5 та капітаном ОСОБА_6 відео- та аудіо записи подій, які відбувались в ніч з 16.07.2021 на 17.07.2021. Вказаними офіцерами фіксація здійснювалась з метою підтвердження неправомірних дій та суспільно небезпечної поведінки солдата ОСОБА_1 . Згідно відображених в акті службового розслідування розшифровок, підтверджується поведінка позивача, яка не відповідає вимогам Статуту та Дисциплінарного статуту.

Відповідно до талону-повідомлення єдиного обліку №28427 від 17.07.2021 про прийняття і реєстрацію заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення та іншу подію, зафіксовано виклик ОСОБА_1 поліцейських по факту його вивезення офіцерами з території в/ч НОМЕР_1 та побиття. Разом з тим, відповідно до вказаного повідомлення, заявник плутається у свідченнях, де конкретно побили - точно не знає.

Згідно із довідкою КНП «Міська лікарня №3» Краматорської міської ради міського цілодобового травмпункту від 17.07.2021 №529, при огляді позивача виявлено «подкожные гематомы обеих плеч в виде пальцевых отпечатков, гематомы обеих запястий».

Як вірно зауважено судом першої інстанції, вказана довідка не є беззаперечним доказом нанесення позивачеві побоїв офіцерами в/ч НОМЕР_1 16.07.2021.

Також безпідставними є доводи апелянта, що військовослужбовцями пояснення щодо описаних подій надавались 17-19 липня 2021 року, а службове розслідування призначено наказом від 20.07.2021 №1307.

Вказана обставина не спростовує факту відсутності ОСОБА_1 у розташуванні в/ч НОМЕР_1 в період з 05:00 год 17.07.2021 до 16:30 год 18.07.2021 та жодним чином не впливає на висновки службового розслідування або права та інтереси позивача (враховуючи, що й сам ОСОБА_1 надавав відповідні пояснення 18.07.2021, що зафіксовано в акті).

Крім того, обгартовуючи доводи апеляційної скарги позивач вказує, що його не було ознайомлено з наказом про призначення службового розслідування.

Згідно із статтями 83-85 Дисциплінарного статуту на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені вказаним Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення. Прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.

Службове розслідування призначається письмовим наказом командира, який вирішив притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Воно може бути проведено особисто командиром, доручено офіцерові чи прапорщикові (мічманові), а у разі вчинення правопорушення солдатом (матросом) чи сержантом (старшиною) - також сержантові (старшині).

Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України встановлюється наказом Міністерства оборони України, в інших військових формуваннях - центральними органами виконавчої влади, яким вони підпорядковані.

Таким чином, наведені норми Дисциплінарного статуту не містять обов`язку ознайомлювати військовослужбовця під розписку з наказом про призначення службового розслідування, не вказують на обов`язковість відібрання в нього пояснень та необхідності ознайомлення його з актом, складеним за результатами службового розслідування.

Крім того, як вірно встановлено судом першої інстанції, наведені ОСОБА_1 обставини не вплинули на його права під час проведення службового розслідування, оскільки, як свідчать матеріали справи, він надав відповідні пояснення та докази щодо предмету перевірки та ознайомлювався із матеріалами службового розслідування, сформованими на підставі наказу від 20.07.2021 №1307.

Пунктом 1 Розділу VI Порядку передбачено, що за результатами розгляду акта та матеріалів службового розслідування, якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир (начальник) приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності, визначає вид дисциплінарного стягнення та призначає особу, якій доручає підготувати проект відповідного наказу.

Вид дисциплінарного стягнення визначається особисто службовою особою, яка призначила службове розслідування, в аркуші резолюції або на висновку за результатами службового розслідування або безпосередньо в наказі про притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Законом України від 24.03.1999 №551-XIV затверджено Дисциплінарний статут Збройних Сил України (далі - Дисциплінарний статут), статтями 1-5 якого установлено, що військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених статутами Збройних Сил України та іншим законодавством України.

Військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі.

Військова дисципліна досягається, у тому числі, шляхом: виховання високих бойових і морально-психологічних якостей військовослужбовців на національно-історичних традиціях українського народу та традиціях Збройних Сил України, патріотизму, свідомого ставлення до виконання військового обов`язку, вірності Військовій присязі; особистої відповідальності кожного військовослужбовця за дотримання Конституції та законів України, Військової присяги, виконання своїх обов`язків, вимог статутів Збройних Сил України; формування правової культури військовослужбовців.

Військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів; бути пильним, зберігати державну таємницю; додержуватися визначених статутами Збройних Сил України правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків; не вживати під час проходження військової служби (крім медичного призначення) наркотичні засоби, психотропні речовини чи їх аналоги, а також не вживати спиртні напої під час виконання обов`язків військової служби.

За стан військової дисципліни у з`єднанні, військовій частині (підрозділі), закладі та установі відповідає командир. Інтереси захисту Вітчизни зобов`язують командира постійно підтримувати військову дисципліну, вимагати її додержання від підлеглих, не залишати поза увагою жодного дисциплінарного правопорушення.

Стан військової дисципліни у військовій частині (підрозділі), закладі, установі та організації визначається здатністю особового складу виконувати в повному обсязі та в строк поставлені завдання, морально-психологічним станом особового складу, спроможністю командирів підтримувати на належному рівні військову дисципліну.

Стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов`язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків.

Право командира - віддавати накази і розпорядження, а обов`язок підлеглого - їх виконувати, крім випадку віддання явно злочинного наказу чи розпорядження. Наказ має бути виконаний сумлінно, точно та у встановлений строк. У разі непокори чи опору підлеглого командир зобов`язаний для відновлення порядку вжити всіх передбачених статутами Збройних Сил України заходів примусу аж до притягнення його до кримінальної відповідальності (стаття 6 Дисциплінарного статуту).

Згідно із статтею 45 Дисциплінарного статуту, у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.

Статтею 48 передбачено, що на військовослужбовців можуть бути накладені, зокрема, такі дисциплінарні стягнення: ж) звільнення з військової служби через службову невідповідність (крім осіб, які проходять строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, а також військовозобов`язаних під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів та резервістів під час проходження підготовки та зборів.

Відповідно до статті 86 Дисциплінарного статуту якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир, який призначив службове розслідування, приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення.

Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.

З огляду на викладені норми Дисциплінарного статуту, підставою для застосування до військовослужбовця дисциплінарного стягнення є невиконання або неналежне виконання військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку. При цьому, обрання виду стягнення за дисциплінарний проступок є дискреційними повноважень суб`єкта його накладення. Крім того, положення наведеного законодавства, не містять жодних застережень щодо необхідності дотримання послідовності при застосуванні до осіб дисциплінарних стягнень, а передбачають необхідність застосування до особи, якою вчинено дисциплінарний проступок, дисциплінарного стягнення, співрозмірного з вчиненим нею проступком та з урахуванням обставин його скоєння.

Аналогічні висновки викладені в постанові Верховного Суду від 12.12.2019 у справі №816/70/16.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що під час службового розслідування встановлено та підтверджено порушення ОСОБА_1 військової дисципліни (відсутність військовослужбовця в розташуванні частини без поважних причин з 05:00 год 17.07.2021 по 16:30 год 18.07.2021), у зв`язку із чим його обґрунтовано та в межах наданих повноважень наказом командира в/ч НОМЕР_1 від 27.07.2021 №559 притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді «звільнення з військової служби через службову невідповідність».

Щодо доводів апелянта, що накладення на нього дисциплінарного стягнення у вигляді «звільнення з військової служби через службову невідповідність» та одночасно накладення та направлення до суду протоколу про адміністративне правопорушення є грубим порушенням вимог чинного законодавства, суд зазначає наступне.

Відповідно до правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду від 07.11.2019 по справі №826/1610/18, один і той самий проступок може бути підставою для різних видів юридичної відповідальності, однією з яких є дисциплінарна. З огляду на наведене правове регулювання, вчинення адміністративного правопорушення може бути підставою для службового розслідування і застосування заходів дисциплінарного впливу не ставиться у залежність від того, чи притягнена особа, зокрема, до адміністративної відповідальності. Водночас, для притягнення до дисциплінарної відповідальності треба з`ясувати обставини скоєного, його причини та наслідки, а також вину особи. Усі ці питання з`ясовуються в рамках службового розслідування.

За фактом вчинення дисциплінарного проступку, обставини якого встановлено та доведено в рамках службового розслідування може бути реалізовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби за службовою невідповідністю, яке є окремою підставою для звільнення.

Відповідно до пункту 225 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 №1153/2008, звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється під час дії особливого періоду (крім строку проведення мобілізації та часу воєнного стану) - на підставах, передбачених частиною третьою, пунктом 1 частини четвертої, пунктом 2 частини п`ятої і пунктом 2 частини шостої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

Відповідно до частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби на підставах: під час дії особливого періоду (крім періодів з моменту оголошення мобілізації - протягом строку її проведення, який визначається рішенням Президента України, та з моменту введення воєнного стану - до оголошення демобілізації): через службову невідповідність.

Враховуючи, що Закон України «Про військовий обов`язок та військову службу» є нормативно правовим актом вищої юридичної сили відносно підзаконного акту (в даному випадку Положення про проходження військової служби), відповідач вірно зазначив як на підставу для звільнення позивача саме частину п`яту статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», яка регулює питання припинення контракту.

Водночас, можлива наявність процесуальних порушень в ході службового розслідування не може бути самостійною правовою підставою для звільнення позивача від дисциплінарної відповідальності за наявності обставин, які вказують на скоєння дисциплінарного проступку, що відповідає правовій позиції Верховного Суду, що викладена в постанові від 06.02.2020 у справі №300/1406/19.

Як вірно зазначено судом першої інстанції, під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховувалися: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.

Однак, аналізуючи доводи позивача щодо необґрунтованості застосування до нього найсуворішого дисциплінарного стягнення за вчинення даного проступку, суд виходить з того, що підставою для притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності є наявність самого дисциплінарного порушення, при цьому вид дисциплінарного стягнення визначається особою, яка вирішує питання про його накладення.

Крім того, Дисциплінарний статут Збройних Сил України не визначає конкретної послідовності та черговості накладення дисциплінарних стягнень за ступенем їх суворості. Це в свою чергу наділяє уповноважену особу правом самостійно визначати вид стягнення за його суворістю в залежності від конкретних обставин дисциплінарного проступку.

Як вбачається з матерлів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, позивач заохочень не має, 18.01.2021 на ОСОБА_1 усно накладено стягнення «догана» за порушення статті 11 Статуту внутрішньої служби ЗСУ. Згідно із службовою характеристикою позивача, складеною його безпосереднім керівником, за час проходження служби на займаній посаді він зарекомендував себе посередньо. До виконання службових обов`язків ставиться іноді невідповідально. Функціональні обов`язки виконує, але інколи потребує уваги зі сторони командира. Користується авторитетом серед колег. Володіє достатніми для свого рівня професійними навичками і досвідом. Статути ЗС України знає, але не завжди користується. При виконані службових обов`язків не завжди виявляє активності і наполегливості. Поставлені завдання виконує. Інколи не бажає виконувати накази командирів та начальників. За характером не спокійний. Не здатний до самокритичної оцінки своїх дій.

Відтак, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо безпідставності заявленого позову та відсутності підстав для поновлення позивача на посаді.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують позицію суду першої інстанції та відхиляються колегією суддів за необґрунтованістю.

Згідно з ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

У відповідності до ст. 139 КАС України підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Керуючись ст.ст. 229, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 21 грудня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу залишити без задоволення.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 21 грудня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328, 329 КАС України.

Суддя-доповідач О. О. Беспалов
Суддя В. Ю. Ключкович
Суддя А. Б. Парінов

(Повний текст постанови складено 09.09.2022)