Справа № 280/12859/21
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2022-09-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

13 вересня 2022 року м. Дніпросправа № 280/12859/21

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого - судді Семененка Я.В. (доповідач),
суддів: Бишевської Н.А., Добродняк І.Ю.,
розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області

на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 10 травня 2022 року (суддя Семененко М.О.) у справі №280/12859/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-

в с т а н о в и В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив:

1) визнати неправомірними дії відповідача щодо відмови у призначенні позивачу пенсії за віком із зниженням пенсійного віку на підставі ст.55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи;

2) зобов`язати відповідача призначити позивачу пенсію за віком із зниженням пенсійного віку починаючи з 09.09.2021 на підставі ст.55 Закону України Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи;

3) зобов`язати відповідача виплатити позивачу пенсію за віком із зниженням пенсійного віку починаючи з 09.09.2021 на підставі статті 55 Закону України Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на те, що має статус особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи. 09.09.2021 звернувся до Управління із заявою встановленого зразка для призначення пенсії у відповідності до статті 54, 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи від 28.02.1991 №796-XII (далі Закон №796-XII), однак у призначенні пенсії відмовлено у зв`язку з відсутністю відповідних підстав: не можливості визначення кількості днів перебування заявника безпосередньо в зоні відчуження у зазначених населених пунктах. Вважаючи таку відмову протиправною, позивач звернувся з позовом до суду.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 10 травня 2022 року адміністративний позов задоволено частково, а саме:

визнано протиправним рішення про відмову в призначенні пенсії від 16.09.2021 №70, прийняте Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області, яким відмовлено в призначенні ОСОБА_1 пенсії із зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи";

зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 09 вересня 2021 року про

призначення пенсії із зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи з урахуванням правової оцінки, наданої судом у даному рішенні.

В іншій частині позову відмовлено.

Рішення суду, в частині задоволених позовних вимог, мотивовано встановленими обставинами справи, які свідчать про те, що позивач має статус особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, що підтверджено дублікатом посвідчення серії НОМЕР_1 від 22.09.2009.

Встановивши такі обставини справи, суд першої інстанції дійшов висновку про необґрунтованість підстав відмови позивачу в призначенні пенсії, які визначені пенсійним органом та які фактично стосувалися не можливості визначення кількості днів перебування заявника безпосередньо в зоні відчуження. При цьому суд зазначив, що єдиним документом, що підтверджує статус потерпілого від Чорнобильської катастрофи, учасника ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС та надає право користування пільгами, встановленими Законом № 796-ХІІ, зокрема призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, є посвідчення Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС або Потерпілий від Чорнобильської катастрофи. У свою чергу, довідки про період роботи (служби) у зоні відчуження, про евакуацію, відселення, самостійне переселення, про період проживання та роботи на забруднених територіях тощо є лише підставами для визначення в установленому порядку статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС або потерпілих від Чорнобильської катастрофи.

Визначаючи спосіб захисту права, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що належним та достатнім способом захисту є зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача, з урахуванням висновків суду.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Обгрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, відповідач наполягає на своїй позиції щодо необхідності документального підтвердження як факту перебування так і кількості днів перебування в зоні відчуження з метою визначення підстав для зменшення пенсійного віку. Також відповідач звертає увагу на те, що навіть приймаючи до уваги можливість зменшення пенсійного віку, на підставі ст..55 Законом № 796-ХІІ, позивач не досяг віку, з якого можливо призначення пенсії, а також позивач не має достатнього страхового стажу для призначення пенсії за віком.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи із наступного.

Встановлені обставини справи свідчать про те, що ОСОБА_1 є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 2), що підтверджується дублікатом посвідчення серії НОМЕР_1 від 22.09.2009.

09.09.2021 позивач звернувся до Управління із заявою про призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону №796-XII.

Листом від 08.10.2021 №0800-0205-8/67979 позивачу повідомлено про прийняття рішення від 16.09.2021 № 70, відповідно до якого відповідачем відмовлено в призначенні пенсії за віком із зниженням пенсійного віку, оскільки не можливо визначити кількість днів перебування заявника безпосередньо в зоні відчуження у зазначених населених пунктах. Період проходження військової служби, зазначений в довідці № 4/359, не можна враховувати, як постійне перебування у зоні відчуження, оскільки відсутня інформація про дні(дати) заїзду/виїзду в певний населений пункт зони відчуження, а дислокація військової частини не визначена.

Не погодившись з відмовою у призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону №796-XII, позивач звернувся до суду з даним позовом.

За наслідками перегляду справи суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити таке.

Умови призначення пенсії за віком встановлено статтею 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 №1058-IV.

Зокрема, особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року - не менше 25 років, з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років, з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років; з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років.

Відповідно до абзацу 1 статті 55 Закону №796-ХІІ (в редакції закону на час звернення позивача із заявою про призначення пенсії) особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу.

Згідно з абзацом 3 пункту 1 частини 1 статті 55 Закону №796-ХІ особам, які працювали з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року у зоні відчуження від 1 до 5 календарних днів, у 1987 році - від 10 до 14 календарних днів, у 1988 році - не менше 30 календарних днів, на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві - не менше 14 календарних днів у 1986 році, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку на 5 років, встановленого статтею 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Із аналізу наведених правових норм, як правильно зазначив суд першої інстанції, вбачається, що право на пільгове зменшення пенсійного віку мають особи, які в установленому законом порядку набули статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та працювали визначену кількість днів у зоні відчуження.

Визначаючи право позивача на зменшення пенсійного віку на підставі положень ст..55 Закону №796-ХІ, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що єдиним документом, що підтверджує статус потерпілого від Чорнобильської катастрофи, учасника ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС та надає право користування пільгами, встановленими Законом № 796-ХІІ, зокрема призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, є посвідчення Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС або Потерпілий від Чорнобильської катастрофи. У свою чергу, довідки про період роботи (служби) у зоні відчуження, про евакуацію, відселення, самостійне переселення, про період проживання та роботи на забруднених територіях тощо є лише підставами для визначення в установленому порядку статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС або потерпілих від Чорнобильської катастрофи.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають правовій позиції висловленій Верховним Судом України в постановах від 04 вересня 2015 року у справі № 690/23/15-а, Верховним Судом у постанові від 27 лютого 2018 року у справі № 344/9789/17, від 24 жовтня 2019 року у справі № 152/651/17, від 25 листопада 2019 року у справі №464/4150/17 та від 27 квітня 2020 року у справі №212/5780/16-а.

Крім цього судом першої інстанції встановлено та не спростовано відповідачем те, що згідно довідку № 4/359 від 24.03.1993, видану Військовою частиною НОМЕР_2 ( НОМЕР_3 ) Національної гвардії України, ОСОБА_1 з 24 листопада 1986 року по 02 лютого 1987 року згідно наказів командира військової частини НОМЕР_3 /4114/№-229 від 24 листопада1986 та №-28 від 02 лютого 1987 року перебував на ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в населених пунктах: Бички, Корогод, Іллінці, Товстий Ліс, Весняне.

Відповідно до Переліку населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення внаслідок чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 23 липня 1991 р. №106 (зі змінами), населені пункти Бички, Корогод, Іллінці, Товстий Ліс, Весняне віднесені до зони відчуження.

Отже, за наявності встановленого факту того, що позивач є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 2), що підтверджується дублікатом посвідчення серії НОМЕР_1 від 22.09.2009, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про необґрунтованість підстав відмови позивачу в призначенні пенсії, які визначені пенсійним органом та які фактично стосувалися не можливості визначення кількості днів перебування заявника безпосередньо в зоні відчуження.

В апеляційній скарзі відповідач вказує на те, що позивач, навіть за умови застосування до нього положень ст..55 Закону №796-ХІ, на момент звернення із заявою про призначення пенсії не досяг відповідного віку, з якого можливо призначення пенсії, та не мав необхідного страхового стажу для призначення пенсії за віком.

З приводу таких аргументів відповідач суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити те, що такі підстави для відмови в призначенні пенсії позивачу пенсійним органом зазначені не були, а отже не були і предметом дослідження судом в межах цієї справи. При цьому, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне звернути увагу на те, що визначивши право позивача на застосування положень ст..55 Закону №796-ХІ, суд першої інстанції не зобов`язував відповідача призначити позивачу пенсію, а зобов`язав відповідача повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії.

Таким чином, наведені відповідачем аргументи в апеляційній скарзі не можуть свідчити про необґрунтованість висновків суду першої інстанції, які зроблені під час розгляду цієї справи, а отже не можуть бути і підставою для скасування рішення суду першої інстанції.

На підставі викладеного, керуючись статтями п.1 ч.1 ст.315, ст.ст. 316, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області залишити без задоволення, а рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 10 травня 2022 року по справі №280/12859/21 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку у випадках та строки, визначені ст..ст.328. 329 КАС України.

Повний текст постанови складено 13.09.2022

Головуючий - суддя Я.В. Семененко

суддя Н.А. Бишевська

суддя І.Ю. Добродняк