Справа № 240/16098/21
Суддя: Сторчак В. Ю.
Дата ухвалення: 2022-09-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/16098/21

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Лавренчук Ольга Володимирівна

Суддя-доповідач - Сторчак В. Ю.

13 вересня 2022 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сторчака В. Ю.

суддів: Граб Л.С. Полотнянка Ю.П. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 22 листопада 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Житомирського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат, третя особа - Новоград-Волинський міськрайонний відділ ДВС Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до Житомирського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат, третя особа - Новоград-Волинський міськрайонний відділ ДВС Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) з наступними позовними вимогами:

- визнати протиправними дії відповідача щодо утримання 50 відсотків з нарахованої державної соціальної допомоги як інваліду 2-ї грипи;

- зобов`язати відповідача повернути на банківський рахунок позивача утримані кошти нарахованої державної соціальної допомоги як інваліду 2-ї групи.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 22 листопада 2021 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив його скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на те, що відповідно до ч. 2 ст. 70 Закону України "Про виконавче провадження", стягнення не здійснюється із сум неоподатковуваного розміру матеріальної допомоги. Однак, відповідач протиправно здійснював утримання 50% є нарахованої позивачу державної соціальної допомоги. Вважає дії відповідача протиправними.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, у відповідності до вимог ст. 311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 є особою з інвалідністю 2 групи, що підтверджується копією Довідки до акта огляду МСЕК серії 12 ААБ №863220.

Позивачу було призначено державну соціальну допомогу, згідно Закону України "Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю", як особі з інвалідністю 2 групи.

Матеріалами адміністративної справи підтверджується та позивачем визнається наявність відкритих виконавчих проваджень з примусового стягнення коштів, боржником у виконавчих провадженнях є ОСОБА_1 .

Доказів оскарження та/або скасування постанов державного виконавця про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника ОСОБА_1 , до суду не надано.

Матеріалами адміністративної справи підтверджується, що Новоград-Волинський міськрайонний відділ ДВС Центрально-Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Хмельницький) направив позивачу для виконання та до відома постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника: від 09.09.2019 у ВП №59609039, від 29.05.2020 у ВП №62198669, від 06.11.2019 у ВП №60483288, від 29.05.2020 у ВП №62198656, від 06.11.2019 у ВП №60483776, - боржником у яких є ОСОБА_1 .

Відповідачем не заперечується, що щомісяця із сум державної соціальної допомоги, яку призначено ОСОБА_1 , як особі з інвалідністю 2 групи, утримувались кошти в рахунок погашення сум за виконавчими провадженнями. Розмір утриманих коштів становить 50% суми державної соціальної допомоги.

Звертаючись до суду з позовом, позивач вважає, що відповідач не має права утримувати з сум призначеної їй державної соціальної допомоги кошти, оскільки, на переконання позивача, на такі кошти не може бути звернено стягнення в силу приписів ч. 2 ст. 70 Закону України "Про виконавче провадження".

Вважаючи дії відповідача щодо стягнення 50% суми державної соціальної допомоги необґрунтованою та протиправною, а свої права та охоронювані законом інтереси порушеними, позивач звернувся з позовом до суду.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що позивач, як особа з інвалідністю отримує державну соціальну допомогу, а не матеріальну допомогу, як помилково вважає. Враховуючи викладене, суд вважає, що дії відповідача, щодо звернення стягнення з державної соціальної допомоги, яку отримує позивач, є правомірними, оскільки статтею 15 Закону України "Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю" визначено, що у всіх випадках звернення стягнень на розмір державної соціальної допомоги за одержувачем державної соціальної допомоги зберігається не менш як 50 відсотків належного розміру державної соціальної допомоги.

Колегія суддів погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції та враховує наступне.

Відповідно до частин першої, другої статті 68 Закону № 1404-VІІІ стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів.

За іншими виконавчими документами виконавець має право звернути стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника без застосування заходів примусового звернення стягнення на майно боржника - за письмовою заявою стягувана або за виконавчими документами, сума стягнення за якими не перевищує п`яти мінімальних розмірів заробітної плати.

Відповідно до статті 73 Закону № 1404-VІІІ стягнення не може бути звернено на такі виплати:

1) вихідну допомогу, що виплачується в разі звільнення працівника;

2) компенсацію працівнику витрат у зв`язку з переведенням, направленням на роботу до іншої місцевості чи службовим відрядженням;

3) польове забезпечення, надбавки до заробітної плати, інші кошти, що виплачуються замість добових і квартирних;

4) матеріальну допомогу особам, які втратили право на допомогу по безробіттю;

5) допомогу у зв`язку з вагітністю та пологами;

6) одноразову допомогу у зв`язку з народженням дитини;

7) допомогу при усиновленні дитини;

8) допомогу на дітей, над якими встановлено опіку чи піклування;

9) допомогу на дітей одиноким матерям;

10) допомогу особам, зайнятим доглядом трьох і більше дітей віком до 16 років, по догляду за дитиною з інвалідністю, по тимчасовій непрацездатності у зв`язку з доглядом за хворою дитиною, а також на іншу допомогу на дітей, передбачену законом;

11) допомогу на лікування;

12) допомогу на поховання;

13) щомісячну грошову допомогу у зв`язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства громадян, які проживають на території, що зазнала радіоактивного забруднення;

14) дотації на обіди, придбання путівок до санаторіїв і будинків відпочинку за рахунок фонду споживання.

2. Стягнення не здійснюється також із сум:

1) неоподатковуваного розміру матеріальної допомоги;

2) грошової компенсації за видане обмундирування і натуральне постачання;

3) вихідної допомоги в разі звільнення (виходу у відставку) з військової служби, служби в поліції та Державної кримінально-виконавчої служби України, а також грошового забезпечення, що не має постійного характеру, та в інших випадках, передбачених законом;

4) одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві;

5) грошової допомоги, пов`язаної з безоплатним забезпеченням протезування (ортезування) учасника антитерористичної операції, учасника здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, які втратили функціональні можливості кінцівок, благодійної допомоги, отриманої зазначеними особами, незалежно від її розміру та джерела походження.

Крім того, згідно з частиною першою статті 69 Закону № 1404-VІІІ підприємства, установи, організації, фізичні особи, фізичні особи - підприємці здійснюють відрахування із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника і перераховують кошти на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця у строк, встановлений для здійснення зазначених виплат боржнику, а в разі якщо такий строк не встановлено, - до десятого числа місяця, наступного за місяцем, за який здійснюється стягнення. Такі підприємства, установи, організації, фізичні особи, фізичні особи - підприємці щомісяця надсилають виконавцю звіт про здійснені відрахування та виплати за формою, встановленою Міністерством юстиції України.

При цьому у силу приписів статті 70 Закону №1404-VІІІ, розмір відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника вираховується із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Судом встановлено та матеріалами адміністративної справи підтверджується наявність п`яти чинних постанов державного виконавця про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника.

Частиною 3 статті 70 Закону №1404 встановлено, що загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків.

Отже, розмір відрахувань, що можуть бути утримані з кожної виплаченої фізичній особі (боржнику) суми доходу у вигляді заробітної плати чітко регламентований статтею 70 Закону № 1404-VІІІ та обмежується 50% доходів боржника.

Також встановлено, що позивач отримує державну соціальну допомогу, призначену відповідно до Закону України "Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю".

Правові засади надання державної соціальної допомоги особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю, а також надання державної соціальної допомоги на догляд визначає Закон України "Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю".

Статтею 1 Закону України "Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю" визначено, що державна соціальна допомога особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю - щомісячна державна допомога, що надається відповідно до норм цього Закону у грошовій формі особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю;

Приписами статті 3 Закону України "Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю" визначено, що відповідно до цього Закону призначаються такі види державної соціальної допомоги: державна соціальна допомога особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю; державна соціальна допомога на догляд.

Отже, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позивач, як особа з інвалідністю отримує державну соціальну допомогу, а не матеріальну допомогу, як помилково вважає.Зазначене підтверджується довідкою про розмір державної соціальної допомоги, нарахованої позивачу; довідкою №33271/08 від 11.08.2021 про нараховану та виплачену державну соціальну допомогу; копіями постанов Новоград-Волинського міськрайонного відділу ДВС Центрально-Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Хмельницький) про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника.

Статтею 15 Закону України "Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю". У всіх випадках звернення стягнень на розмір державної соціальної допомоги за одержувачем державної соціальної допомоги зберігається не менш як 50 відсотків належного розміру державної соціальної допомоги.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає дії відповідача, щодо звернення стягнення з державної соціальної допомоги, яку отримує позивач, є правомірними.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Зазначеним вимогам закону судове рішення відповідає.

Переглянувши судове рішення в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення, суд першої інстанції не допустив неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, які б були б підставою для скасування судового рішення, а тому рішення суду першої інстанції слід залишити без змін.

В свою чергу доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.

Одночасно слід зазначити, що в контексті положень п.6 ч.6 ст.12 КАС України дана справа відноситься до категорій справ незначної складності, а тому відповідно до п.2 ч.5 ст.328 цього Кодексу судове рішення за результатами її розгляду судом апеляційної інстанції в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 22 листопада 2021 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Сторчак В. Ю.

Судді Граб Л.С. Полотнянко Ю.П.