Справа № 640/6040/22
Суддя: Черпіцька Людмила Тимофіївна
Дата ухвалення: 2022-09-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/6040/22 Суддя (судді) першої інстанції: Кармазін О.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2022 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого-судді: Черпіцької Л.Т., суддів: Пилипенко О.Є., Собківа Я.М., за участю секретаря: Висоцького А.М., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від "26" травня 2022 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат про визнання протиправним та скасування рішення,

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом, у якому просила:

1) визнати противоправними дії Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат, щодо відмови провести нарахування та виплату для ОСОБА_1 , як учасника бойових дій, грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком у сумі 8 190,00 гривень;

2) зобов`язати Київський міський центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат нарахувати та виплатити для ОСОБА_1 невиплачену грошову допомогу, як особі учаснику бойових дій, до 5 травня за 2020 рік у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, що складає суму у розмірі 8 190,00 гривень, з урахуванням вже виплаченої суми разової грошової допомоги;

3) визнати противоправними дії Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат щодо відмови провести нарахування та виплату для ОСОБА_1 , як учасника бойових дій, грошової допомоги до 5 травня за 2021 рік у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком у сумі 8 845,00 гривень;

4) зобов`язати Київський міський центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат нарахувати та виплатити для ОСОБА_1 невиплачену грошову допомогу, як особі учаснику бойових дій, до 5 травня за 2021 рік у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, що складає суму у розмірі 8 845,00 гривень, з урахуванням вже виплаченої суми разової грошової допомоги.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 22.02.2022 позовну заяву залишено без руху у зв`язку з її невідповідністю вимогам, встановленим статтями 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України та запропоновано позивачу надати суду:

1) заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду із цим позовом із обґрунтування поважності причин його пропуску та доказів поважності причин його пропуску;

2) оригінали або належним чином засвідчені копії доказів, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються вимоги позивача (питання засвідчення копій).

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 травня 2022 року адміністративний позов повернуто у зв`язку з невиконанням позивачем вимог ухвали суду про залишення позову без руху.

Позивач не погоджуючись із судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду та повернути справу для продовження розгляду.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, скаржник зазначає, що ухвалу суду першої інстанції від 22.02.2022 про залишення позовної заяви без руху отримала лише 17.06.2022. Також зазначила, що суд першої інстанції не вжив всіх можливих заходів щодо повідомлення її про залишення позовної заяви без руху. Зокрема, скаржник посилається на п. 2 ч. 6 ст. 251 КАС України, згідно з якою днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи.

Відповідач відзив на апеляційну скаргу не подав.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, оцінивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Крім того, стаття 2 та частина четверта статті 242 КАС України встановлюють, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме: бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Зазначеним вимогам процесуального закону оскаржуване рішення суду першої інстанції не відповідає, а викладені у апеляційній скарзі мотиви скаржника є прийнятні з огляду на наступне.

Суд першої інстанції, постановляючи оскаржувану ухвалу, виходив з того, що копія ухвали про залишення позову без руху, яка надіслана на адресу позивача, не була вручена позивачу під час доставки 20.04.2022, що підтверджується роздруківкою із сайту АТ «Укрпошта» за номером відправлення 490, а відтак повернута за зворотною адресою з незалежних від суду причин та, з огляду на положення ч. 4 ст. 124, ч. 1 ст. 127 та ч. 6 ст. 251 Кодексу адміністративного судочинства України, вважається врученою позивачу. Оскільки позивач недоліки не усунув, то суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для повернення позовної заяви.

Колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції передчасними з огляду на таке.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу.

У силу ч. 1 ст. 169 КАС України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до ч. 2 ст. 169 КАС України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати 10-ти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до пункту 1 частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Отже, наведені норми КАС свідчать про те, що суду для того, щоб повернути позов позивачу на підставі п.1 ч.4 ст.169 КАС України, визначальним є доказ отримання особою копії ухвали про залишення її позову без руху із обов`язковим зазначенням дати такого отримання та особистого підпису.

Частиною четвертою статті 124 КАС України передбачено, що у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх поштової адреси судовий виклик або судове повідомлення надсилаються: 1) юридичним особам та фізичним особам - підприємцям - за адресою місцезнаходження (місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців та громадських формувань; 2) фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності учасників справи за такою адресою вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручено їм належним чином.

Питання щодо вручення судових рішень врегульовано положеннями статті 251 КАС України.

Відповідно до частини п`ятої статті 251 Кодексу адміністративного судочинства України учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено в порядку письмового провадження, копія судового рішення надсилається протягом двох днів із дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня.

Згідно з частиною 11 цієї ж статті у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом із повідомленням про вручення.

Відповідно до пунктів 2, 3, 4, 5 частини шостої статті 251 Кодексу адміністративного судочинства України днем вручення судового рішення є:

день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи;

день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення;

день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду;

день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Порядок доставки поштових відправлень регламентований Правилами надання послуг поштового зв`язку, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2009 року №270 (далі - Правила), згідно з пунктом 2 якого адресатом є - фізична або юридична особа, якій адресується поштове відправлення, прізвище, ім`я та по батькові або найменування якої зазначені на поштовому відправленні в спеціально призначеному для цього місці; одержувачем - адресат або особа, уповноважена ним на одержання поштового відправлення, коштів за поштовим переказом; повідомлення про вручення поштового відправлення - повідомлення, яким оператор поштового зв`язку доводить до відома відправника чи уповноваженої ним особи інформацію про дату вручення реєстрованого поштового відправлення та прізвище одержувача.

Пунктом 116 Правил встановлено, що у разі неможливості вручення одержувачам поштові відправлення, внутрішні поштові перекази зберігаються об`єктом поштового зв`язку місця призначення протягом одного місяця з дня їх надходження, після чого повертаються відправнику.

У справі, що розглядається Окружний адміністративний суд міста Києва ухвалою від 22 лютого 2022 року позовну заяву залишив без руху та надав десятиденний строк для усунення недоліків позовної заяви.

Копія вказаної ухвали направлена на адресу позивача. Проте, під час доставки 20.04.2022 ухвала не була вручена позивачу, що підтверджується роздруківкою із сайту АТ «Укрпошта» за номером відправлення 490, із зазначенням причини повернення: "інші причини". Відомостей про повторне надіслання копії ухвали, матеріали справи не містять.

Колегія суддів зазначає, що у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 461/10610/13-ц викладена наступна правова позиція: «повернення повістки про виклик до суду з вказівкою причини повернення «за закінченням терміну зберігання» чи «інші причини, що не дали змоги виконати обов`язки щодо пересилання поштового відправлення» не є доказом належного інформування позичальника про час і місце розгляду справи». А отже, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що суд не виконав належно зазначений процесуальний обов`язок з інформування позичальника.

Аналогічного правового висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постановах від 12 грудня 2018 року у справі № 752/11896/17 та від 12 лютого 2019 року у справі № 906/142/18.

Водночас, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що така причина невручення поштового відправлення як «інші причини» не передбачена положеннями Кодексу адміністративного судочинства України як причина невручення судового рішення. Ця відмітка не розкриває суті причини неможливості вручити адресату відповідний рекомендований лист. Крім того, така відмітка не дає суду обґрунтованих процесуальних підстав для визначення факту належного повідомлення сторони у судовій справі, зокрема не визначає чи адресат відмовився від отримання судового повідомлення, чи адресат відсутній, чи особу, якій адресовано судове рішення, не виявлено за місцем проживання.

Отже, колегія суддів дійшла висновку, що невручення поштового відправлення, яким позивачу направлено копію ухвали суду про залишення позовної заяви без руху, з відміткою «інші причини», не може свідчити про обізнаність позивача щодо її існування та, як наслідок, наявності у неї можливості виконати таку ухвалу суду шляхом усунення недоліків позовної заяви, визначених у цій ухвалі у встановлений судом строк.

Тож, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що копія ухвали про залишення позовної заяви без руху в силу закону вручена позивачу з незалежних від суду причин та про наявність підстав для повернення позовної заяви на підставі пункту 1 частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України, що призвело до порушення норм процесуального права та постановлення незаконної ухвали, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Інших доказів, які б достовірно вказували на момент вручення скаржнику копії ухвали про залишення позовної заяви без руху матеріали справи не містять.

Колегія суддів звертає увагу, що в позовній заяві позивач, крім поштової адреси, зазначив номер засобу зв`язку (мобільний номер телефону), адресу електронної пошти, проте суд першої інстанції, отримавши інформацію про не вручення поштового відправлення з ухвалою про залишення позовної заяви без руху, не сповістив позивача за допомогою інших засобів зв`язку в порядку, визначеному статтею 129 КАС України щодо повідомлення скаржника про залишення позовної заяви без руху.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 12 серпня 2019 року у справі № 1340/5463/18 та від 30 березня 2020 року у справі № 240/2765/19.

Враховуючи викладене та беручи до уваги не вжиття судом першої інстанції всіх можливих заходів щодо повідомлення позивача про залишення позовної заяви без руху, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для скасування ухвали суду першої інстанції про повернення позовної заяви.

На думку колегія суддів, такі дії суду обмежили право позивача (в аспекті доступу до суду) і стали перешкодою для захисту його прав.

Колегія суддів зауважує, що право особи на доступ до правосуддя гарантоване статтею 55 Основного Закону, положення якого є нормами прямої дії. Відповідно до наведеної статті Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав та свобод і можливість оскаржити до суду рішення, дії та бездіяльність органів державної влади, органів місцевого самоврядування, громадських об`єднань та посадових осіб.

Слід зазначити, що частиною другою статті 129 Конституції України як одну з основних засад судочинства визначено, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Суд виходить з того, що забезпечення конституційного права на апеляційне оскарження включає як можливість оскарження судового рішення, так і обов`язок суду прийняти та розглянути подану апеляційну скаргу.

У справі «Bellet v. France», Європейський Суд з прав людини зазначив, що стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

У рішенні у справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» від 13 січня 2000 року та в рішенні по справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» від 28 жовтня 1998 року Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступ до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ч. 3 ст. 312 КАС України у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі, про повернення позовної заяви, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

За змістом ч. 1 ст. 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції постановив оскаржуване судове рішення з порушенням норм процесуального права, що призвело до створення перешкоди у реалізації заявником права на доступ до правосуддя, а тому наявні підстави для його скасування та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 243, 308, 310, 315, 320, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 травня 2022 р. - скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена.

Повний текст судового рішення складено 13.09.2022.

Головуючий суддя Судді:Л.Т. Черпіцька О.Є. Пилипенко Я.М. Собків