Справа № 754/14317/16-а
Суддя: Аліменко Володимир Олександрович
Дата ухвалення: 2022-09-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

13 вересня 2022 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача Аліменка В.О.,

суддів Єгорової Н.М., Федотова І.В.

за участю секретаря Мельник К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, без фіксування технічними засобами, в порядку ч. 4 ст. 229 КАС України, заяву ОСОБА_1 про перегляд Постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 27 лютого 2017 року за виключними обставинами у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Лівобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 звернувся до Деснянського районного суду міста Києва із адміністративним позовом до Лівобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України в місті Києві про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

Постановою Деснянського районного суду міста Києва від 20 січня 2017 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано неправомірним рішення Лівобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України в місті Києві щодо відмови ОСОБА_1 в проведенні перерахунку пенсії за вислугою років у зв`язку з підвищенням заробітної плати працівникам прокуратури відповідно Закону України «Про прокуратуру» на підставі довідки Генеральної прокуратури України № 18 - 1307 зп від 11.10.2016 року.

Зобов`язано Лівобережне об`єднане управління Пенсійного фонду України в місті Києві провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки Генеральної прокуратури України № 18 - 1307 зп від 11.10.2016 року відповідно ст. 501 Закону України «Про прокуратуру» виходячи з розрахунку 90 % від суми заробітку за відповідною посадою та виплатити заборгованість по виплаті пенсії починаючи з 01 травня 2016 року.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 27 лютого 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення; апеляційну скаргу Лівобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві задоволено, Постанову Деснянського районного суду міста Києва від 20 січня 2017 року скасовано, прийнято нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

08.01.2020 року до Шостого апеляційного адміністративного суду надійшла заява ОСОБА_1 про перегляд за виключними обставинами Постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 27 лютого 2017 року.

Заява обґрунтована тим, що рішенням Конституційного Суду України від 13 грудня 2019 року № 7-р(II)/2019 було визнано неконституційною норму права, яка застосована судом апеляційної інстанції під час ухвалення постанови від 27 лютого 2017 року.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 27 січня 2020 року відкрито провадження за заявою ОСОБА_1 про перегляд постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 27 лютого 2017 року за виключними обставинами у справі № 754/14317/16-а.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 19 лютого 2020 року зупинено апеляційне провадження у даній справі до набрання законної сили судовим рішенням у справі №357/13414/16-а.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 13.09.2022 року апеляційне провадження у справі № 754/14317/16-а поновлено.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду вищевказаної заяви, у судове засідання не з`явилися.

Згідно з частиною 2 статті 313 КАС України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи, що у матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення вказаної заяви, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов`язкова, колегія суддів на місці ухвалила проводити розгляд заяви за відсутності представників сторін.

Згідно ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи заяви про перегляд судового рішення за виключними обставинами, колегія суддів вважає, що заява про перегляд за виключними обставинами постанови суду не підлягає задоволенню, виходячи із наступного.

Згідно зі ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У відповідності до ч. 1 ст. 361 КАС України судове рішення, яким закінчено розгляд справи і яке набрало законної сили, може бути переглянуто за нововиявленими або виключними обставинами.

Положеннями п. 1 ч. 5 ст. 361 КАС України підставою для перегляду судових рішень у зв`язку з виключними обставинами є встановлена Конституційним Судом України неконституційність (конституційність) закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 365 КАС України заява про перегляд судового рішення суду першої інстанції з підстав, визначених частиною другою, пунктами 1, 2 частини п`ятої статті 361 цього Кодексу, подається до суду, який ухвалив судове рішення. Заява про перегляд судових рішень судів апеляційної і касаційної інстанцій з підстав, зазначених у частині першій цієї статті, якими змінено або скасовано судове рішення, подається до суду тієї інстанції, яким змінено або ухвалено нове судове рішення.

Звертаючись до суду із заявою про перегляд Постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 27 лютого 2017 року, позивач у якості виключної обставини зазначив те, що Конституційним Судом України встановлено неконституційність ч. 20 ст. 86 Закону України "Про прокуратуру".

Рішенням Конституційного Суду України від 13 грудня 2019 року № 7-р(II)/2019 справа №3-209/2018(2413/18, 2807/19) були визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційним), положення ч. 20 ст. 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII зі змінами, якими передбачено, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.

Конституційний Суд України встановив такий порядок виконання рішення від 13 грудня 2019 року № 7-р(II)/2019:

- ч. 20 ст. 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII зі змінами не підлягає застосуванню з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення;

- ч. 20 ст. 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII підлягає застосуванню в первинній редакції: "Призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок. Перерахунок призначених пенсій проводиться з першого числа місяця, наступного за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув право на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Пенсія працюючим пенсіонерам перераховується також у зв`язку з призначенням на вищу посаду, збільшенням вислуги років, присвоєнням почесного звання або наукового ступеня та збільшенням розміру складових його заробітної плати в порядку, передбаченому частинами другою, третьою та четвертою цієї статті, при звільненні з роботи або за кожні два відпрацьовані роки".

Дослідивши мотивувальну частину постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 27 лютого 2017 року, колегія суддів встановила, що ОСОБА_1 просив суд здійснити перерахунок пенсії відповідно до ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" №1789-ХІІ.

Разом з тим, судом апеляційної інстанції було враховано, що з 15 липня 2015 року Закон України "Про прокуратуру" №1789-ХІІ втратив чинність (крім окремих положень) у зв`язку з набуттям чинності новим Законом України "Про прокуратуру" №1697-VII.

У мотивувальній частині постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 27 лютого 2017 року зазначено, що згідно ч. 20 ст. 86 Закону України "Про прокуратуру" № 1697-VII (чинної на час виникнення спірних правовідносин) умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України. Проте, Кабінетом Міністрів України умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури не визначено і відповідний нормативно-правовий акт не прийнято.

Таким чином, рішенням Конституційного Суду України від 13 грудня 2019 року № 7-р(II)/2019 дійсно було встановлено неконституційність закону, застосованого судом при вирішенні справи.

Вирішуючи питання щодо наявності підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про перегляд за виключними обставинами постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 27 лютого 2017 року, колегія суддів виходить із того, що до спірних правовідносин підлягає застосуванню ч. 20 ст. 86 Закону України "Про прокуратуру" № 1697-VII у редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин.

Як вбачається із матеріалів справи, 03 листопада 2016 року ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою про проведення перерахунку пенсії у зв`язку з підвищенням заробітної плати відповідно до постанов Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 року №1013 на підставі довідки Генеральної прокуратури України від 11.10.2016 року № 18-1307 зп про заробітну плату.

Листом Лівобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України від 10.11.2016 року ОСОБА_1 повідомлено, що провести перерахунок пенсії немає законних підстав, оскільки згідно п.5 Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02 березня 2015 року №213-VIII, з 01 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб відповідно до Закону України "Про прокуратуру", а тому пенсії за цим Законом не призначаються та раніше призначені пенсії не перераховуються.

Колегія суддів зазначає, що положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 152 Конституції України передбачено, що закони та інші акти за рішенням Конституційного Суду України визнаються неконституційними повністю чи в окремій частині, якщо вони не відповідають Конституції України або якщо була порушена встановлена Конституцією України процедура їх розгляду, ухвалення або набрання ними чинності. Закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

У відповідності до ст. 91 Закону України "Про Конституційний Суд України" закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

За висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 23 грудня 2019 року у справі № 814/1274/17, за загальним правилом рішення Конституційного Суду України змінює законодавче регулювання лише для правовідносин, що матимуть місце з дати ухвалення рішення, якщо інше не встановлено самим рішенням.

Разом з тим, рішенням Конституційного Суду України від 13 грудня 2019 року № 7-р(II)/2019 було визначено, що ч. 20 ст. 86 Закону України "Про прокуратуру" № 1697-VII зі змінами не підлягає застосуванню з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення.

Предметом оскарження у даній справі були дії Лівобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві №17371/09/А-1378 від 10.11.2016 р. щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку пенсії за вислугою років у зв`язку з підвищенням заробітної плати працівникам прокуратури відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» в редакції Закону України від 12.07.2001 № 2663-ІИ, на підставі Довідки Генеральної прокуратури України № 18-1307 зп від 11.10.2016 року; зобов`язання Лівобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві провести ОСОБА_1 перерахунок пенсії на підставі Довідки Генеральної прокуратури України № 18-1307 зп від 11.10.2016 року відповідно до частин 13, 17, 18 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції, чинній на час призначення пенсії, № 2663-Ш від 12.07.2001р.), виходячи з розрахунку 90 % від суми заробітку за відповідною посадою без обмеження максимального розміру пенсії та виплатити заборгованість що виникне на день такого перерахунку з 01.01.2016 року.

Отже, перевіряючи наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , суд перевіряв відповідність дій Лівобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві вимогам закону, чинного на час розгляду заяви про перерахунок пенсії.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2019 року № 7-р(II)/2019 на правовідносини, пов`язані з розглядом заяви ОСОБА_1 від 03 листопада 2016 року, не може вплинути, оскільки вони виникли та існували до його прийняття.

Згідно з ч. 6 ст. 361 КАС України при перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову.

Зміна правового регулювання правовідносин щодо пенсійного забезпечення працівників органів прокуратури внаслідок ухвалення Конституційним Судом України рішення від 13 грудня 2019 року № 7-р(II)/2019 є підставою для звернення позивача до органів Пенсійного фонду України із новою заявою про перерахунок пенсії.

У разі, якщо після ухвалення Конституційним Судом України відповідного рішення, поновлення права на перерахунок пенсії не відбулося, у позивача виникають підстави для звернення до суду з новим позовом задля його захисту.

Отже, ухвалення Конституційним Судом України рішення від 13 грудня 2019 року № 7-р(II)/2019 не може слугувати підставою для перегляду постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 27 лютого 2017 року за виключними обставинами.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 23 грудня 2019 року у справі № 814/1274/17.

Крім того, колегія суддів враховує правову позицію, що міститься у постанові Верховного Суду 17 грудня 2019 року у справі № 808/2492/18. У вказаному судовому рішенні зазначено, що із тексту імперативних приписів п. 1 ч. 5 ст. 361 КАС України слідує, що встановлена Конституційним Судом України неконституційність (конституційність) закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи може бути підставою для перегляду рішення за виключними обставинами тільки, якщо рішення суду ще не виконане. У випадку, що є предметом дослідження, рішення не може вважатись невиконаним в контексті приписів п. 1 ч. 5 ст. 361 КАС України, оскільки рішення, що набрало законної сили, яким у задоволенні позову відмовлено, не передбачає примусового виконання.

Також колегія суддів звертає увагу на те, що при вирішенні питання про наявність підстав для перегляду судового рішення за виключними обставинами із зазначеної підстави, обов`язково належить враховувати, що згідно зі ст. 91 Закону України "Про Конституційний Суд України" закони, що визнані неконституційними, втрачають чинність не раніше, ніж з дня ухвалення Конституційним Судом рішення про їх неконституційність.

З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку про те, що ухвалення Конституційним Судом України рішення від 13 грудня 2019 року № 7-р(II)/2019 не є підставою для перегляду за виключними обставинами постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 27 лютого 2017 року, якою у задоволенні адміністративного позову відмовлено. У зв`язку з цим колегія суддів вважає необхідним відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд за виключними обставинами постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 27 лютого 2017 року у справі №754/14317/16-а.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 КАС у разі відмови в задоволенні заяви про перегляд рішення, ухвали за нововиявленими або виключними обставинами суд постановляє ухвалу.

Згідно з ч. 2 ст. 369 КАС України судове рішення за наслідками провадження за нововиявленими або виключними обставинами може бути оскаржено в порядку, встановленому цим Кодексом для оскарження судових рішень суду відповідної інстанції. З набранням законної сили новим судовим рішенням в адміністративній справі втрачають законну силу судові рішення інших адміністративних судів у цій справі.

Керуючись ст.ст. 229, 242, 313, 328, 329, 368, 369 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд Постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 27 лютого 2017 року за виключними обставинами у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Лівобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач В.О. Аліменко

Судді Н.М. Єгорова

І.В. Федотов

Повний текст ухвали складено « 13» вересня 2022 року.