Справа № 607/1394/21
Суддя: Затолочний Віталій Семенович
Дата ухвалення: 2022-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2022 рокуЛьвівСправа № 607/1394/21 пров. № А/857/11201/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Затолочного В.С.,

суддів: Курильця А.Р., Мікули О.І.,

за участі секретаря судового засідання Гриньків І.С.,

представника позивача Віляйкіної А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24 червня 2022 року у справі № 607/1394/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови, (рішення суду першої інстанції ухвалене суддею Сливка Л.М. у м. Тернопіль Тернопільської області 24.06.2022, дата складення судового рішення 24.06.2022), -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі також ОСОБА_1 , позивач) звернувся із позовом до Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції (надалі також УПП в Тернопільській області, відповідач), у якому просив суд скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення про накладення адміністративного стягнення серії ГАБ № 448762 від 17 січня 2021 року (надалі також - Постанова), згідно якої його притягнуто до адміністративної відповідальності за завідомо неправдивий виклик поліції за статтею 183 Кодексу України про адміністративні правопорушення (надалі також - КУпАП) та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 51 грн., а провадження у справі - закрити.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24 червня 2022 року відмовлено у задоволенні позову.

Не погодившись із вказаним рішенням, його оскаржив позивач, який покликаючись на його необґрунтованість, безпідставність, а також прийняття такого без з`ясування усіх обставин справи, що мають істотне значення, просить рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24 червня 2022 року скасувати та закрити провадження у справі.

В обґрунтування апеляційних вимог вказує, що викликав поліцію, щоб повідомити про порушення його матір`ю заборонного припису. Тому відсутні підстави вважати даний виклик неправдивим. Звертає увагу на неповноту встановлених судом першої інстанції обставин справи.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, посилається на аналогічні підстави викладені в позовній заяві.

Відповідач не скористався правом подання відзиву на апеляційну скаргу. Відповідно до частини четвертої статті 304 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі також - КАС України) відсутність відзиву не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

В судовому засіданні представник позивача ніполягала на задоволенні апеляційної скарги.

Відповідач, який був належним чином, відповідно до положень статті 268 КАС України, повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився.

Також в порядку частини третьої статті 268, частини другої статті 313 КАС України неявка сторін, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 16 січня 2021 року працівниками поліції було винесено Терміновий заборонний припис серії АА № 137102 стосовно кривдника позивача, згідно із яким впродовж трьох діб з 11 год. 00 хв. 16 січня по 11 год. 00 хв. 19 січня 2021 року йому було заборонено у будь-який спосіб контактувати із постраждалою особою його матір`ю ОСОБА_2 (надалі також ОСОБА_2 ).

Також, 16 січня 2021 року працівниками поліції було винесено Терміновий заборонний припис серії АА № 137101 стосовно кривдника ОСОБА_2 , згідно із яким впродовж трьох діб з 11 год. 00 хв. 16 січня по 11 год. 00 хв. 19 січня 2021 року їй було заборонено у будь-який спосіб контактувати із постраждалою особою її сином ОСОБА_1

16 січня 2021 року позивачем було здійснено виклик працівників поліції та написано заяву в органи поліції щодо побиття матір`ю ОСОБА_2 та двома особами.

17 січня 2021 року близько 11 год. 23 хв. позивач здійснив дзвінок на лінію « 102» та повідомив, що його мати ОСОБА_2 порушила вимоги термінового заборонного припису стосовно кривдника.

Як убачається із Постанови, позивач 17 січня 2021 року близько 11 год. 23 хв. зателефонував на спеціальну лінію « 102» та повідомив про те, що його матір ОСОБА_2 порушила вимоги термінового заборонного припису, хоча такого факту не було.

Вказаною постановою позивач притягнутий до адміністративної відповідальності за статтею 183 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 51 грн.

При цьому, позивач категорично заперечує сам факт вчинення ним наведеного правопорушення.

Вважаючи Постанову незаконною та необґрунтованою, ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що спірна Постанова винесена з дотриманням вимог закону, підстави для її скасування відсутні, а тому рішення суб`єкта владних повноважень щодо винесення останньої слід залишити без змін, а позовну заяву без задоволення.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції і надаючи правову оцінку обставинам справи та доводам апелянта, зазначає наступне.

Статтею 183 КУпАП передбачена відповідальність за завідомо неправдивий виклик пожежно-рятувального підрозділу (частини), поліції, бригади екстреної (швидкої) медичної допомоги або інших аварійно-рятувальних формувань.

Відповідно до приписів статті 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил випуску у плавання малих, спортивних суден і водних мотоциклів, правил судноплавства на морських і внутрішніх водних шляхах, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (статті 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частина перша статті 44, стаття 89, частина друга статті 106-1, частини перша, друга, третя, четверта і шоста статті 109, стаття 110, частина четверта статті 116-2, стаття 117, частини перша і друга статті 119, частини перша, друга, третя, п`ята, шоста, восьма, десята і одинадцята статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга, третя, п`ята і шоста статті 122, частина перша статті 123, статті 124-1, 125, частини перша, друга і четверта статті 126, частини перша, друга і третя статті 127, статті 128-129, частина перша статті 132-1, частини перша і п`ята статті 133, частини третя, шоста, восьма, дев`ята, десята і одинадцята статті 133-1, стаття 135, стаття 136 (за винятком порушень на автомобільному транспорті), стаття 137, частини перша, друга і третя статті 140, статті 148, 151, частини шоста, сьома і восьма статті 152-1, статті 161, 164-4, стаття 175-1 (за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статті 176, 177, частини перша і друга статті 178, статті 180, 181-1, частина перша статті 182, статті 183, 192, 194, 195).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Аналіз викладеного порушення у спірній Постанові вказує на те, що позивачу інкримінується виклик поліції за допомогою телефонної лінії « 102» та повідомлення про порушення відносно нього термінового заборонного припису.

Відповідно до пункту 1 статті 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Зі змісту норми статті 283 КУпАП також слідує, що обставини вчинення адміністративного правопорушення, які викладені у постанові, мають встановлюватись на підставі оцінених органом (посадовою особою) доказів, що є допустимими, тобто зібраними у встановленому КУпАП порядку.

Згідно зі статтею 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Надаючи оцінку представленим відповідачем відеозаписам з нагрудних камер працівників поліції колегія суддів враховує наступне.

Приписами статті 40 Закону України № 580-VIII від 02.07.2015 «Про Національну поліцію» визначено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на однострої, у/на службових транспортних засобах, у тому числі без кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень, радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз, а також використовувати інформацію, отриману з фото- і відеотехніки, що перебуває в чужому володінні, з метою: запобігання правопорушенню, виявлення або фіксування правопорушення, охорони та захисту публічної безпеки, особистої безпеки осіб і власності від протиправних посягань; забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Зі вказаних відеозаписів вбачається, що на місці події ОСОБА_1 пояснив поліцейським, що його мати ОСОБА_2 16 січня 2021 року порушила вимоги термінового заборонного припису стосовно кривдника, яким їй було заборонено в будь-який спосіб контактувати з позивачем. З метою встановлення всіх обставин справи працівниками поліції було вислухано пояснення матері та брата позивача, які були присутні на місці події. Вони пояснили, що ОСОБА_2 жодним чином не порушує терміновий заборонний припис, що стосується будь-якого контакту з позивачем. Більше того, згідно пояснень самого позивача було встановлено, що в день виклику патрульної поліції 17.01.2021 з підстав порушення термінового заборонного припису стосовно нього, такого порушення не було, а було напередодні, тобто 16.01.2021. І в цей день (16.01.2021 року), з метою припинення протиправних дій стосовно позивача, останнім був також здійснений виклик працівників поліції, якими був зафіксований відповідний випадок.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що станом на 17.01.2021 необхідності для виклику поліції у позивача не було, що підтверджується належним чином зафіксованими матеріалами відеофіксації з місця події.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема, із тексту позовної заяви, інших власноруч складених позивачем документів, 17 січня 2021 року стосовно нього його матір`ю не вчинялись протиправні дії.

Апеляційний суд вважає, що позивач жодним чином не був позбавлений можливості самостійно звернутися до відповідного підрозділу поліції 17 січня 2021 року, без її виклику, оскільки на момент здійснення позивачем такого виклику потреби у припиненні чи фіксації протиправних дій щодо нього не було.

Обставини подій, які відбулися напередодні, були зафіксовані працівниками поліції, які здійснювали виїзд за викликом позивача 16 січня 2021 року.

Посилання представника позивача на неможливість пересування позивача, що перешкоджало поданню ним заяви у підрозділі поліції, у зв`язку з карантинними обмеженнями апеляційний суд відкидає як безпідставні.

Так, дослідженням наявних у відкритому доступі нормативних документів Тернопільської міської ради не встановлено, що станом на 17 січня 2021 року у місті Тернополі були введені обмеження щодо пересування громадян.

Таким чином, позивач усвідомлював, що, підстав для термінового виклику поліції у нього не було.

Згідно з частинами першою та другою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 183 КУпАП, зафіксовано на відеозаписах, наданих стороною відповідача, натомість доводи позивача про зворотне не відповідають обставинам справи. Наданими відповідачем доказами спростовуються пояснення позивача.

Тому, суд апеляційної інстанції вважає, що доводи позивача про те, що він не вчиняв правопорушення, є необґрунтованими.

Підсумовуючи, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку. Наведені висновки суду є вичерпні, а доводи апелянта - безпідставні, свідчать про довільне і неправильне трактування ним норм законодавства.

Апеляційний суд переглянув оскаржуване судове рішення і не виявив порушень норм матеріального чи процесуального права, які могли призвести до ухвалення незаконного судового рішення, щоб його скасувати й ухвалити нове.

Покликання позивача на формальні неточності у рішенні суду першої інстанції не можуть бути єдиною підставою для його скасування, натомість позивач може звернутися із заявою про виправлення допущених в оскаржуваному судовому рішенні описок.

Відповідно до пункту 1 статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно зі статтею 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 241, 242, 268, 286, 308, 310, 315, 316, 321, 325, 370 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24 червня 2022 року у справі № 607/1394/21 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя В. С. Затолочний
судді А. Р. Курилець
О. І. Мікула
Повне судове рішення складено 15.09.2022