Справа № 500/2538/22
Суддя: Осташ Андрій Васильович
Дата ухвалення: 2022-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/2538/22

12 вересня 2022 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі: головуючого судді Осташа А. В. за участю: секретаря судового засідання Шаблій Ю.П., представника позивача (в режимі відеоконференції) - Теслі П.О., представника відповідача - Левківа П.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про скасування наказу та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся із адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі - відповідач), в якому позивач просить суд:

- частково скасувати Наказ командира в/ч НОМЕР_1 АДРЕСА_1 за №326 в частині притягнення до дисциплінарної відповідальності старшого солдата ОСОБА_1 та накладення на нього дисциплінарного стягнення «Сувора Догана» та позбавлення його премії за березень 2022 року в повному обсязі;

- зобов`язати в/ч НОМЕР_1 АДРЕСА_1 нарахувати та виплатити позивачу премію за березень 2022 року в повному обсязі.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач вважає дії відповідача не правомірними, оскільки на нього наклали дисциплінарне стягнення у вигляді «Суворої Догани» безпідставно, та як наслідок позбавили його премії, без встановлення його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, не дочекавшись рішення суду, оскільки за Конституцією України тільки суд є органом влади який встановлює вину особи.

Зазначив, що станом на день винесення наказу №326, а саме 28 березня 2022 року на нього поширювалася презумпція невинуватості, але через неправомірні дії відповідача на нього було незаконно накладено дисциплінарне стягнення та позбавлення премії.

Ухвалою судді від 11.07.2022 позовну заяву залишено без руху та встановлено строк для усунення недоліків позовної заяви шляхом подання: заяви про поновлення пропущеного строку звернення до суду, у якій навести причини пропуску строку звернення до суду відмінні від тих, що зазначені в позовній заяві та надати докази, що підтверджують поважність такого пропуску; надати належним чином завірену копію постанови Чортківського районного суду від 12 травня 2022 року у справі №608/581/22.

На виконання вимог ухвали суду, представник позивача подав до суду 18.07.2022 заяву про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою судді від 20.07.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено у справі судове засідання на 17.08.2022.

Ухвалою суду від 12.08.2022 призначено судове засідання в режимі відеоконференції на 17.08.2022.

На адресу суду 15.08.2022 надійшов відзив на позовну заяву відповідача, відповідно до якого відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Зокрема зазначено, що позивач вживаючи алкогольні напої порушив вимоги ст.ст. 11,13,16,49,242 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст.1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, за що був притягнутий до дисциплінарної відповідальності. Також зазначено, що в даному випадку рішення Чортківського районного суду у справі №608/581/22 не має преюдиціального значення, оскільки суд не дослідив рапорт та не допитав свідків.

З врахуванням наведено, вважає, що відповідач вважає оскаржуваний наказ правомірним.

Протокольною ухвалою суду від 17.08.2022 оголошено перерву до 12.09.2022.

Ухвалою суду від 17.08.2022 постановлено витребувати в Чортківському районному суді Тернопільської області для огляду в судовому засіданні матеріали справи №608/581/22 (номер провадження 3/608/454/2022) щодо розгляду протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за ч.3 ст.172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

На адресу суду від Чортківського районного суду Тернопільської області надійшла справа №608/581/22.

В судовому засіданні 12.09.2022 представник позивача просив позов задовольнити.

Представник відповідача просив відмовити у задоволенні позовних вимог повному обсязі.

Заслухавши вступне слово представників сторін, показання свідків, розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, судом встановлено наступне.

Судом встановлено, що з 02.07.2021 у військовій частині НОМЕР_1 проходить військову службу за контрактом старший солдат ОСОБА_1 , що підтверджується витягом з наказу командира військової частини № НОМЕР_2 від 02.07.2021.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 28.03.2022 №326, за порушення вимог ст.ст. 11, 13, 16, 49, 241 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, вимог статей 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, на підставі статті 45, керуючись статтями 48, 55 Дисциплінарного статуту Збройних сил України, старшого солдата ОСОБА_2 , номера обслуги шостої гармати другого артилерійського взводу третьої артилерійської батареї першого артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 та старшого солдата ОСОБА_3 , номера обслуги третьої гармати першого артилерійського взводу другої артилерійської батареї першого артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 , притягнуто до дисциплінарної відповідальності та накладено дисциплінарне стягнення сувора догана та позбавлено премії за березень 2022 року в повному обсязі.

Не погоджуючись із вказаним наказом, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи спір по суті суд виходить з наступного.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість дій і рішень суб`єктів владних повноважень та надавши правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 17 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.

Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.

Згідно із ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснює Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-ХІІ (далі - Закон №2232-ХІІ).

Частиною 1 статті 1 Закону № 2232-ХІІ визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Згідно із ч. 1 ст. 2 Закону № 2232-ХІІ військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язаній із захистом Вітчизни.

Частинами другою-четвертою статті 2 Закону України № 2232-ХІІ передбачено, що проходження військової служби здійснюється: громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом; іноземцями та особами без громадянства - у добровільному порядку (за контрактом) на посадах, що підлягають заміщенню військовослужбовцями рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил України.

Громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які проходять військову службу, є військовослужбовцями.

Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до частини першої статті 19 Закону України № 2232-ХІІ військовослужбовці, які проходять кадрову або строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, громадяни призовного віку, які мають вищу, професійно-технічну, повну або базову загальну середню освіту і не проходили строкової військової служби, військовозобов`язані, а також жінки, які не перебувають на військовому обліку, укладають контракт про проходження військової служби за контрактом з додержанням умов, передбачених статтею 20 цього Закону.

Разом з тим, сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг визначає Дисциплінарний статут Збройних Сил України, який затверджений Законом України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» (далі - Дисциплінарний статут ЗСУ).

Так, за приписами ст.ст. 1, 2 Дисциплінарного статуту ЗСУ військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України. Військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі.

Статтею 4 Дисциплінарного статуту ЗСУ передбачено, що військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів; бути пильним, зберігати державну та військову таємницю; додержуватися визначених військовими статутами правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків, не вживати під час проходження військової служби (крім медичного призначення) наркотичні засоби, психотропні речовини чи їх аналоги, а також не вживати спиртні напої під час виконання обов`язків військової служби.

Стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов`язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків (частина третя статті 5 Дисциплінарного статуту ЗСУ).

Згідно з частиною першою статті 45 Дисциплінарного статуту ЗСУ у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.

Наведені норми Дисциплінарного статуту ЗСУ дають підстави дійти висновку, що суть дисциплінарного правопорушення полягає у невиконанні чи неналежному виконанні військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушенні військової дисципліни чи громадського порядку.

Відповідно до вимог статей 83-86 Дисциплінарного статуту ЗСУ на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення.

Прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.

Службове розслідування призначається письмовим наказом командира, який вирішив притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Воно може бути проведено особисто командиром, доручено офіцерові чи прапорщикові (мічманові), а у разі вчинення правопорушення рядовим (матросом) чи сержантом (старшиною) - також сержантові (старшині).

Заборонено проводити службове розслідування особам, які є підлеглими військовослужбовця, чиє правопорушення підлягає розслідуванню, а також особам - співучасникам правопорушення або зацікавленим у наслідках розслідування. Розслідування проводиться за участю безпосереднього начальника військовослужбовця, який вчинив дисциплінарне правопорушення. Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення командиром (начальником). У необхідних випадках цей термін може бути продовжено командиром (начальником), який призначив службове розслідування, або старшим командиром (начальником), але не більш як на один місяць.

Відповідно до вимоги статті 86 Дисциплінарного статуту ЗСУ якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир приймає рішення про накладення дисциплінарного стягнення.

Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.

Згідно з вимогами статті 91 Дисциплінарного статуту ЗСУ заборонено за одне правопорушення накладати кілька дисциплінарних стягнень або поєднувати одне стягнення з іншим, накладати стягнення на весь особовий склад підрозділу замість покарання безпосередньо винних осіб.

Згідно з приписами статті 48 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України на військовослужбовців можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення:

а) зауваження;

б) догана;

в) сувора догана;

г) позбавлення чергового звільнення з розташування військової частини чи з корабля на берег (стосовно військовослужбовців строкової військової служби та курсантів вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти);

ґ) попередження про неповну службову відповідність (крім осіб рядового складу строкової військової служби);

д) пониження в посаді;

е) пониження у військовому званні на один ступінь (стосовно осіб сержантського (старшинського) та офіцерського складу);

є) пониження у військовому званні з переведенням на нижчу посаду (стосовно військовослужбовців сержантського (старшинського) складу);

ж) звільнення з військової служби через службову невідповідність (крім осіб, які проходять строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, а також військовозобов`язаних під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів та резервістів під час проходження підготовки та зборів).

Таким чином, для притягнення до дисциплінарної відповідальності, достатньо, щоб був зафіксований сам факт порушення та невиконання (неналежне виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку.

Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб бригади (полку, корабля 1 і 2 рангу, окремого батальйону) та її підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах визначає Статут внутрішньої безпеки, затверджений Законом України від 24 березня 1999 року № 548-XIV (далі Статут).

Відповідно до статі 11 Статуту, необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців такі обов`язки: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим; беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню оберігати Бойовий Прапор своєї частини; постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно; дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України; поважати бойові та військові традиції, допомагати іншим військовослужбовцям, що перебувають у небезпеці, стримувати їх від вчинення протиправних дій, поважати честь і гідність кожної людини; бути пильним, суворо зберігати державну таємницю; вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; додержуватися правил військового вітання, ввічливості й поведінки військовослужбовців, завжди бути одягненим за формою, чисто й охайно.

Статтею 16 Статуту передбачено, що кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

За правилами статті 49 цього Статуту військовослужбовці повинні постійно бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей, зобов`язані завжди пам`ятати, що за їх поведінкою судять не лише про них, а й про Збройні Сили України в цілому.

Статтею 13 Статуту встановлено, що військовослужбовець зобов`язаний додержуватися вимог безпеки, вживати заходів до запобігання захворюванню, травматизму, повсякденно підвищувати фізичну загартованість і тренованість, утримуватися від шкідливих для здоров`я звичок.

Кожний військовослужбовець повинен піклуватися про збереження свого здоров`я, не приховувати хвороб, суворо додержуватися правил особистої, громадської гігієни та утримуватися від шкідливих звичок (куріння і вживання алкоголю) гідності (стаття 241 Статуту).

Як убачається з матеріалів справи, наказом від 28.03.2022 №326 за перебування на службі в стані алкогольного сп`яніння, за порушення вимог ст.ст. 11, 13, 16, 49, 241 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, вимог статей 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, на позивача накладено дисциплінарне стягнення у вигляді суворої догани та позбавлення премії.

З приводу цього, суд вважає за необхідне зазначити, що факт перебування позивача у стані алкогольного сп`яніння підтверджується рапортом заступника начальника штабу з мобілізаційної роботи військової частини НОМЕР_1 майора ОСОБА_4 від 27.03.2022, в якому зазначено, що свідками події знаходження старшого солдата контрактної служби ОСОБА_1 з ознаками алкогольного сп`яніння та його відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння були - майор ОСОБА_5 , солдат ОСОБА_6 та солдат ОСОБА_7 .

В судовому засіданні були допитані в якості свідків, майор ОСОБА_5 та солдат ОСОБА_6 , які підтвердили той факт, що позивач дійсно 26.03.2022 перебував на службі з ознаками алкогольного сп`яніння, проходити "Алкотест" відмовився.

Доказів, які б спростовували даний факт, позивачем у позовній заяві не наведено та не долучено до матеріалів справи.

У той же час, як на підставу для скасування оскаржуваного наказу позивач посилається на постанову Чортківського районного суду Тернопільської області від 12.05.2022 справа №608/581/22, якою звільнено позивача від адміністративної відповідальності за ч.3 ст.172-20 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення та відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення, щодо нього закрито.

Позивач стверджує, що рішенням суду спростовано факт його перебування в стані алкогольного сп`яніння, що засвідчує умисне ігнорування командиром військової частини рішення суду та має явні ознаки перевищення наданих йому повноважень, що порушує ст. 19 Конституції України, якою передбачено, що посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Наявність чи відсутність складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 статті 172-20 КУпАП в діях будь якої особи є виключними повноваженнями суду.

Проте, суд не погоджується з такими доводами та зазначає, що позивач був притягнутий спірним наказом за порушення вимог ст. 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, які знайшли своє підтвердження в ході службових розслідувань.

Суд зазначає, що один і той самий проступок може бути підставою для різних видів юридичної відповідальності, однією з яких є дисциплінарна.

З огляду на наведене правове регулювання вчинення адміністративного правопорушення може бути підставою для службового розслідування й застосування заходів дисциплінарного впливу й не ставиться у залежність від того, чи притягнута особа до адміністративної відповідальності. Водночас для притягнення до дисциплінарної відповідальності треба з`ясувати обставини скоєного, його причини та наслідки, а також вину особи. Усі ці питання з`ясовуються в рамках службового розслідування.

Вищевикладене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду викладеною в постанові від 07.11.2019 у справі №826/1610/18.

Крім того, суд зазначає, що в судовому засіданні досліджено справу №608/581/22 Чортківського районного суду Тернопільської області, з якої встановлено, що при розгляді справи Чортківський районний суд не встановлював обставини, які підтверджують факт вчинення позивачем дисциплінарного проступку, а саме, не досліджував наведений рапорт та не були допитані в якості свідків особи, які були очевидцями встановленого факту.

Судом не приймаються до уваги посилання адвоката на те, що позивач в дань виявлення його дисциплінарного проступку перебував у хворобливому стані, що нібито підтверджується випискою із медичної карти стаціонарного хворого та довідкою №9 про тимчасову непрацездатність. Дані медичні документи не мають відношення до 26.03.2022, оскільки вони підтверджують тимчасову непраздатність позивача з 02.04.2022 по 18.04.2022.

Відповідно до частини четвертої статті 78 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Наведеною нормою КАС України встановлені преюдиційні обставини, тобто ті обставини, що встановлені в судовому рішенні, яке набрало законної сили. Зазначені преюдиційні обставини є підставами для звільнення від доказування.

Звільнення від доказування з підстав установлення преюдиційних обставин в іншому судовому рішенні, передбачене частиною четвертою статті 78 КАС України, варто розуміти так, що учасники адміністративного процесу не зобов`язані повторно доказувати ті обставини, які були встановлені чинним судовим рішенням в іншій адміністративній, цивільній або господарській справі, якщо в цій справі брали участь особи, щодо яких відповідні обставини встановлені.

Тобто, за змістом частини четвертої статті 78 КАС України учасники адміністративного процесу звільнені від надання доказів на підтвердження обставин, які встановлені судом при розгляді іншої адміністративної, цивільної чи господарської справи. Натомість такі учасники мають право посилатися на зміст судового рішення у відповідних справах, що набрало законної сили, в якому відповідні обставини зазначені як установлені.

Водночас, передбачене частиною четвертою статті 78 КАС України звільнення від доказування не має абсолютного характеру і не може сприйматися судами як неможливість спростування під час судового розгляду обставин, які зазначені в іншому судовому рішенні. Адміністративні суди не повинні сприймати як обов`язкові висновки щодо фактичних обставин справи, наведені у чинних судових рішеннях за інших адміністративних, цивільних чи господарських справ.

Для спростування преюдиційних обставин, передбачених частиною четвертою статті 78 КАС України, учасник адміністративного процесу, який ці обставини заперечує, повинен подати суду належні та допустимі докази. Ці докази повинні бути оцінені судом, що розглядає справу, у загальному порядку за правилами статті 90 КАС України.

Якщо суд дійде висновку про те, що обставини у справі, що розглядається, є інакшими, ніж установлені під час розгляду іншої адміністративної, цивільної чи господарської справи, то справу належить вирішити відповідно до тих обставин, які встановлені безпосередньо судом, який розглядає справу.

Таким чином, адміністративний суд під час розгляду конкретної справи на підставі встановлених ним обставин (у тому числі з урахуванням преюдиційних обставин) повинен самостійно кваліфікувати поведінку особи і дійти власних висновків щодо правомірності такої поведінки з відповідним застосуванням необхідних матеріально-правових норм.

Підтвердженням наведеного слугують приписи частини четвертої статті 78 КАС України, згідно якої правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов`язковою для суду.

За таких умов суд вважає, що встановлені постановою Чортківського районного суду Тернопільської області у справі №608/581/22 обставини є відмінними від обставин, які досліджені в цій справі, а відтак не мають преюдиційного значення.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку про підтвердження факту вчинення дисциплінарного правопорушення, а відтак відсутність підстав для визнання протиправним та скасування оскаржуваного наказу відповідача.

За таких обставин, суд дійшов висновку що оскаржуваний наказ прийнятий на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений законом України, а тому підстав для його скасування не має.

Щодо позовної вимоги зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу премію за березень 2022 року в повному обсязі, суд зазначає, що відмова у задоволенні первісних вимог щодо визнання протиправним та скасування наказу командира військової частини, є підставою для відмови у задоволенні й похідної від них вимоги.

Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч.1статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч.1 та ч.2ст.77Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже на підставі встановлених фактичних обставин та норм законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що правомірність накладення дисциплінарного стягнення, відповідачем доведена.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що з наведених у позовній заяві мотивів і підстав позовні вимоги не підлягають задоволенню, а тому у задоволені позову слід відмовити повністю.

Підстави для розподілу судових витрат, відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, відсутні.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про часткове скасування наказу командира військової частини НОМЕР_1 №326 в частині притягненння до дисциплінарної відповідальності старшого солдата ОСОБА_1 та зобов`язання нарахувати та виплатити військовослужбовцю ОСОБА_1 премію за березень 2022 року, - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 13 вересня 2022 року.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- ОСОБА_1 (місцезнаходження/місце проживання: АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_3 );

відповідач:

- Військова частина НОМЕР_1 (місцезнаходження/місце проживання: АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_4 );

Головуючий суддя Осташ А.В.