Справа № 340/5908/20
Суддя: Лукманова О.М.
Дата ухвалення: 2022-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

15 вересня 2022 року м. Дніпросправа № 340/5908/20

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого - судді Лукманової О.М. (доповідач),
суддів: Божко Л.А., Дурасової Ю.В.,
розглянувши у порядку письмового провадження в м. Дніпро апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 24.02.2022 року (суддя Петренко О.С., м. Кропивницький, повний текст рішення складено 24.02.2022 року) в справі №340/5908/20 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання нарахувати та виплатити грошову компенсацію за неотримане речове майно, зобов`язання нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення, -

в с т а н о в и в:
29.12.2020 року ОСОБА_1 (далі по тексту позивач) звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі по тексту відповідач-1), Військової частини НОМЕР_2 (далі по тексту відповідач-2) в якому просив визнати протиправною бездіяльність відповідачів щодо ненарахування та невиплати йому грошової компенсації вартості неотриманого під час проходження військової служби речового майна та індексації грошового забезпечення за період служби з 13.10.2015 року по 13.10.2020 року; зобов`язати відповідачів нарахувати та виплатити йому грошову компенсацію вартості неотриманого під час проходження військової служби речового майна із 13.10.2015 року по 13.10.2020 року; зобов`язати відповідача-1 нарахувати та виплатити йому індексацію грошового забезпечення за період служби з 13.10.2015 року по 13.10.2020 року; стягнути з відповідачів на його користь грошове забезпечення за час затримки розрахунку при звільнені за період з 13.10.2020 року по день ухвалення судового рішення в справі.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 24.02.2022 року позовні вимоги задоволено частково, визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за неотримане речове майно, зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за неотримане речове майно; визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 13.10.2015 року по 13.10.2020 року; зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 13.10.2015 року по 13.10.2020 року.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Військова частина НОМЕР_1 подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати рішення та прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. Свої вимоги обґрунтувала тим, що судом не надано належної оцінки нормам чинного законодавства, висновки суду не відповідають обставинам справи, що призвело до прийняття невірного рішення. Апелянт зазначив, що судом першої інстанції невірно зобов`язано військову частину нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 13.10.2015 року по 13.10.2020 року, оскільки цей період позивач не рахувався у складі військової частини, не проходив військову службу у цій військовій частині. Позовні вимоги про нарахування та виплату грошової компенсацію вартості отриманого під час проходження військової служби речового майна із 13.10.2015 року по 13.10.2020 року пред`явлено до двох відповідачів. Згідно витягу із наказу № 120 від 15.06.2020 року, капітан ОСОБА_1 прибув 13.06.2020 року та зарахований до списків особового складу частини на всі види забезпечення, на фінансове забезпечення до Військової частини НОМЕР_1 , речове забезпечення здійснювалось Військовою частиною НОМЕР_2 . Згідно витягу із наказу № 221 від 13.10.2020 року, капітана ОСОБА_1 з 13.10.2020 року виключено із списків особового складу частини НОМЕР_1 та всіх видів забезпечення, з речового забезпечення - із Військової частини НОМЕР_2 . Згідно довідки №267 від 23.06.2022 року, виданої командиром Військової частини НОМЕР_2 , за період проходження військової служби в Військовій частині НОМЕР_1 капітан ОСОБА_1 перебував на речовому забезпеченні у Військовій частині НОМЕР_2 на підставі Директиви МОУ від 25.12.2004 року №Д-312/1/029 «Про проведення організаційних заходів у ЗС України». Військова частина НОМЕР_1 не є належним відповідачем щодо позовних вимог. Апелянт вказував, що при нарахуванні і виплаті позивачу сум, належних при звільненні 13.10.2020 року був відсутній спір щодо їх розміру. Представник позивача із адвокатським запитом звернувся 20.11.2020 року, а з позовом 24.12.2020 року. Позивач мав право не надавати згоду на його виключення із списків забезпечення у разі не здійснення всіх розрахунків, проте своїм правом не скористався та написав відповідний рапорт. Апелянт вказував, що ОСОБА_1 прибув до Військової частини НОМЕР_1 із Військової частини НОМЕР_3 13.06.2020 року та зарахований до списків особового складу частини НОМЕР_1 . Військова частина НОМЕР_1 не повинна була і не могла нараховувати та виплачувати ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 13.10.2015 року по 13.06.2020 року, оскільки він у зазначений період перебував на фінансовому забезпечені у іншій частині. Згідно довідки №28 від 08.04.2021 року, ОСОБА_1 нараховано та виплачено індексацію грошового забезпечення з червня 2020 року по жовтень 2020 року.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги частково, виходив з того, що речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що визначаються відповідно Головою Служби безпеки України, порядок грошової компенсації вартості за неотримане речове майно визначається Кабінетом Міністрів України. Порядок здійснення всіх видів матеріального забезпечення військовослужбовців, відряджених до державних органів, підприємств, установ, організацій, а також державних та комунальних навчальних закладів, та виплати грошової компенсації вартості за речове майно, що не отримано такими військовослужбовцями, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Суд першої інстанції вказував, що грошова компенсація виплачується військовослужбовцям з моменту виникнення права на отримання предметів речового майна відповідно до норм забезпечення у разі звільнення з військової служби. Грошова компенсація виплачується військовослужбовцям за місцем військової служби за їх заявою (рапортом) на підставі наказу командира (начальника) військової частини, територіального органу, територіального підрозділу, закладу, установи, організації, а командирам (начальникам) військової частини - наказу старшого командира (начальника), у якому зазначається розмір грошової компенсації на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, оригінал якої додається до відомості щодо виплати грошової компенсації. Довідка про вартість речового майна, що належить до видачі, видається речовою службою військової частини, виходячи із закупівельної вартості такого майна станом на 1 січня поточного року. Виплати військовослужбовцям грошової компенсації вартості за неотримане речове майно передбачено застосування різних форм звернення про виплату грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, а саме рапорту, як особливої, передбаченої спеціальним законодавством форми доповіді військовослужбовця при його зверненні до вищого начальника в різних випадках службової діяльності, так і заяви, як звернення громадянина із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством його прав та інтересів. Визначено, що вартість предметів речового майна, що підлягає відшкодуванню (утриманню), може бути компенсована за рахунок вартості не отриманих протягом військової служби належних предметів речового майна. Пункт 4 IV Інструкції №584 передбачає, що військовослужбовцям предмети польової форми одягу видаються тільки в натуральному вигляді. Предмети польової форми одягу видаються тільки в натуральному вигляді та позивачем не отримувалися. Сама польова форма одягу є предметом військової форми одягу, тобто речовим майном. За неотримане речове майно військовослужбовцям Служби безпеки виплачується грошова компенсація на підставах та у порядку, передбаченому Порядком №178. Суд першої інстанції вказував, що профільною Інструкцією №548 не встановлено заборони щодо компенсації за польову форму одягу, виключення щодо заборони виплата грошової компенсації встановлено виключно щодо спеціального одяг, який видається тільки в готовому вигляді. Суд першої інстанції вказував, що нарахування та виплата індексації грошового забезпечення здійснювалася відповідно до роз`яснення департаменту фінансів Міністерства оборони України від 24.09.2018 року №248/8294, в якому зазначено, що відповідно до ст. 51 Бюджетного Кодексу України керівники бюджетних установ здійснюють фактичні видатки на грошове забезпечення лише в межах фонду грошового забезпечення. Встановлено, що фінансування на виплату індексації не здійснювалося. Регулювання виплати індексації визначає умови (якщо величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації), з настанням яких виникає право на щомісячне отримання суми індексації у структурі заробітної плати (грошового забезпечення) до настання обставин (підвищення тарифних ставок, окладів), за яких виплата розрахованої суми індексації припиняється до повторного настання обставин, які обумовлюють повторне виникнення права на отримання індексації. Індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій щодо оплати праці, проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковим для всіх юридичних осіб-роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи. За відсутності затвердженого особливого порядку індексації грошового забезпечення військовослужбовців, нарахування індексації грошового забезпечення здійснюється у встановленому Кабінетом Міністрів України порядку, а саме відповідно до Порядку №1078. Сума індексації грошового забезпечення є складовою частиною грошового забезпечення і відповідно до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», підлягає обов`язковому нарахуванню та виплаті, покладається обов`язок проводити індексацію заробітної плати (грошового забезпечення) у разі перевищення величини індексу споживчих цін встановленого порогу індексації, при цьому базовим місяцем при обчисленні індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації слід вважати місяць підвищення грошового забезпечення за рахунок зростання його складових, які не мають разового характеру. Суд першої інстанції вказував на протиправність дій відповідачів щодо ненарахування та невиплати позивачу індексації грошового забезпечення у період з 13.10.2015 року по 13.10.2020 року включно. Суд першої інстанції вказував, що питання визначення базового місяця, наявності факту перевищення індексом споживчих цін порогу індексації у взаємозв`язку з розміром грошового забезпечення, що має виплачуватися позивачу, належить до компетенції відповідача саме при нарахуванні таких сум, а тому вимога позивача в частині зобов`язання відповідача встановити базовий місяць для обчислення індексації є передчасною та спрямована на захист ще не порушеного права. Суд першої інстанції вказував, що основними умовами для виплати суми компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі індексації) та виплата нарахованих доходів, при цьому виплата компенсації втрати частини доходів здійснюється в день виплати основної суми доходу. Відсутні підстави вважати, що під час виплати позивачу компенсації за неотримане речове майно та індексації грошового забезпечення, відповідачами не буде виплачено позивачу компенсацію втрати частини доходів. Суд першої інстанції вказував, що виплата грошової компенсації за несвоєчасний розрахунок при звільненні є передчасною.

Відповідно до матеріалів справи, згідно витягу із наказу Міністра оборони України від 06.10.2015 року № 754, призначено капітана запасу ОСОБА_1 командиром роти, ОСОБА_1 прийнятий на військову службу строком на п`ять років шляхом підписання контракту.

Згідно витягу з наказу командира Військової частини НОМЕР_3 від 13.10.2015 року № 211 капітан запасу ОСОБА_1 зарахований до списків особового складу та на всі види забезпечення військової частини з 13.10.2015 року.

Відповідно до копії витягу з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 15.06.2020 року № 120, капітана ОСОБА_1 з 13.06.2020 року зараховано до списків особового складу частини, на всі види забезпечення на фінансове забезпечення до військової частини НОМЕР_1 , речове до військової частини НОМЕР_2 .

У матеріалах справи наявна копія послужного списку ОСОБА_1 , відповідно до якого у період з 13.10.20215 року по 05.06.2020 року ОСОБА_1 був командиром роти охорони у Військовій частині НОМЕР_3 , у період з 05.06.2020 року по 13.10.2020 року офіцер командно-розвідувального пункту у Військовій частині НОМЕР_1 .

Отже, встановлено, що ОСОБА_1 у період із 13.10.2015 року по 12.06.2020 року перебував на фінансовому забезпеченні у Військовій частині НОМЕР_3 . З 13.06.2020 року по 13.10.2020 року перебував на фінансовому забезпеченні у Військовій частині НОМЕР_1 , на речовому забезпеченні з 13.06.2020 року по 13.10.2020 року перебував у Військовій частині НОМЕР_2 .

Згідно витягу з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 13.10.2020 року № 221 капітана ОСОБА_1 з 13.10.2020 року виключено із списків особового складу військової частини та всіх видів забезпечення, з речового забезпечення із військової частини НОМЕР_2 АДРЕСА_1 .

Згідно довідки про щомісячне нарахування та виплату індексації грошового забезпечення з червня 2020 року по жовтень 2020 року ОСОБА_1 від 08.04.2021 року № 28, Військовою частиною нараховувалась індексація грошового забезпечення у період з 15.06.2020 року по 13.10.2020 року.

Згідно ст. 1, ст. 1-2, частин 1, 3 ст. 9-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом. У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації. Продовольче забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що встановлюються Кабінетом Міністрів України. Речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що визначаються відповідно Міністерством оборони України, у тому числі для Державної спеціальної служби транспорту, іншими центральними органами виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні військові формування, Головою Служби безпеки України, начальником Управління державної охорони України, Головою Служби зовнішньої розвідки України, Головою Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, а порядок грошової компенсації вартості за неотримане речове майно визначається Кабінетом Міністрів України. Порядок здійснення всіх видів матеріального забезпечення військовослужбовців, відряджених до державних органів, підприємств, установ, організацій, а також державних та комунальних навчальних закладів, та виплати грошової компенсації вартості за речове майно, що не отримано такими військовослужбовцями, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 242 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України», затвердженого Указом Президента України 10.12.2008 року №1153/2008, після надходження до військової частини письмового повідомлення про звільнення військовослужбовця з військової служби або після видання наказу командира (начальника) військової частини про звільнення військовослужбовець повинен здати в установлені строки посаду та підлягає розрахунку, виключенню зі списків особового складу військової частини і направленню на військовий облік до районного (міського) військового комісаріату за вибраним місцем проживання. Особи, звільнені з військової служби, зобов`язані у п`ятиденний строк прибути до районних (міських) військових комісаріатів для взяття на військовий облік. Особа, звільнена з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням.

Згідно п. 19 Інструкції про організацію речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України в мирний час та особливий період, затвердженої Наказом Міністерства оборони України 29.04.2016 року № 232, виплата грошової компенсації здійснюється на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 16 березня 2016 року № 178 «Про затвердження Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно» у межах бюджетних призначень на закупівлю речового майна, передбачених Міністерству оборони України на відповідний рік.

Відповідно до пунктів 3, 4, 7 Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.03.2016 року № 178, грошова компенсація виплачується військовослужбовцям з моменту виникнення права на отримання предметів речового майна відповідно до норм забезпечення у разі: зокрема, звільнення з військової служби. Грошова компенсація виплачується військовослужбовцям за місцем військової служби за їх заявою (рапортом) на підставі наказу командира (начальника) військової частини, територіального органу, територіального підрозділу, закладу, установи, організації, а командирам (начальникам) військової частини - наказу старшого командира (начальника), у якому зазначається розмір грошової компенсації на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, оригінал якої додається до відомості щодо виплати грошової компенсації. Виплата грошової компенсації здійснюється в межах бюджетних призначень на закупівлю речового майна, передбачених Міноборони, МВС, Мінінфраструктури, СБУ, Службі зовнішньої розвідки, Адміністрації Держприкордонслужби, Адміністрації Держспецзв`язку, Головному управлінню розвідки Міноборони та Управлінню державної охорони на відповідний рік.

Таким чином, передбачено, що грошова компенсація виплачується військовослужбовцям за місцем військової служби за їх заявою (рапортом) на підставі наказу командира (начальника) військової частини.

У період з 13.10.2015 року по 12.06.2020 року позивач перебував на фінансовому забезпеченні у Військовій частині НОМЕР_3 , проте така військова частина не є відповідачем у справі, з неї позивач не просить стягнути грошову компенсацію вартості неотриманого під час проходження військової служби речового майна.

З 13.06.2020 року позивач перебував на речовому забезпеченні у Військовій частині НОМЕР_2 .

Пункт 3 Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.03.2016 року № 178, передбачає виплату грошової компенсації військовослужбовцям у разі звільнення з військової служби. Норми не містять твердження, що грошова компенсація за неотримане речове майно виплачується тільки діючим військовослужбовцям, навпаки, виплата можлива і після звільнення з військової служби.

Згідно п. 4 розділу ІІІ Інструкції про організацію речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України в мирний час та особливий період, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 29.04.2016 року № 232 , встановлено, що військовослужбовці, які звільняються в запас або відставку, за їх бажанням отримують речове майно, яке не було отримане під час проходження служби, або грошову компенсацію за нього, виходячи із закупівельної вартості такого майна. Порядок виплати грошової компенсації здійснюється відповідно до вимог Порядку № 178. Грошова компенсація замість речового майна, що підлягає видачі, виплачується на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, форма якої наведена у додатку до Порядку № 178, яка видається речовою службою військової частини, виходячи із заготівельної вартості цих предметів. Грошова компенсація замість речового майна, що підлягає видачі, виплачується на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, форма якої наведена у додатку до Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 березня 2016 року № 178, яка видається речовою службою військової частини, виходячи із заготівельної вартості цих предметів.

Згідно п. 5 Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.03.2016 року № 178, довідка про вартість речового майна, що належить до видачі, видається речовою службою військової частини виходячи із закупівельної вартості такого майна, розрахованої Міноборони, МВС, Головним управлінням Національної гвардії, СБУ, Службою зовнішньої розвідки, Адміністрацією Держприкордонслужби, Адміністрацією Держспецтрансслужби, Адміністрацією Держспецзв`язку, Головним управлінням розвідки Міноборони та Управлінням державної охорони станом на 1 січня поточного року, та оформляється згідно з додатком.

Військова частина НОМЕР_2 при звільненні позивача з військової служби, на день виключення зі списків особового складу, не забезпечила повністю позивача речовим забезпеченням.

Позивач у своїх позовних вимогах просить суд зобов`язати відповідачів нарахувати та виплатити йому грошову компенсацію вартості неотриманого під час проходження військової служби речового майна із 13.10.2015 року по 13.10.2020 року, проте, з огляду на вище встановлені обставини, виплата грошової компенсації вартості неотриманого під час проходження військової служби речового майна можлива з Військової частини НОМЕР_2 , частини на речовому забезпеченні якої позивач перебував з 13.06.2020 року по день звільнення з військової служби, тобто по 13.10.2020 року.

Згідно ч. 2, 3 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» до складу грошового забезпечення входять посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця та підлягає індексації відповідно до закону. Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Таким чином, грошове забезпечення військовослужбовця підлягає індексації.

Відповідно до ч. 1 ст. 2, ст. 4, ч. 2 ст. 6 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, пенсії. Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. Індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 101 відсотка. Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону. Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті. Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін. У разі якщо грошові доходи населення підвищено з урахуванням прогнозного рівня інфляції випереджаючим шляхом, при визначенні обсягу підвищення грошових доходів у зв`язку із індексацією враховується рівень такого підвищення у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 1-1, п. 4 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078 підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін. Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 103 відсотка. Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. У межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, індексуються оплата праці (грошове забезпечення), розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, допомога по безробіттю та матеріальна допомога у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації безробітного, що надаються залежно від страхового стажу у відсотках середньої заробітної плати, стипендії. У разі несвоєчасної виплати сум індексації грошових доходів громадян провадиться їх компенсація відповідно до законодавства.

Відповідно до п. 5 вищевказаного Порядку, у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків. Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення. Сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу. Якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу. У разі підвищення грошових доходів населення випереджаючим шляхом з урахуванням прогнозного рівня інфляції під час визначення розміру підвищення грошових доходів у зв`язку з індексацією враховується рівень такого підвищення. Нарахування сум індексації або проведення чергового підвищення грошових доходів випереджаючим шляхом здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін, на підставі якого нарахована сума індексації перевищить розмір підвищення грошових доходів випереджаючим шляхом.

Відповідно до п. 6 вищевказаного Порядку, виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких провадяться відповідні грошові виплати населенню, а саме: підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету.

Передбачено, що обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення. У разі зростання заробітної плати за рахунок інших її складових без підвищення тарифних ставок (окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення заробітної плати. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові заробітної плати, які не мають разового характеру.

Підставою для встановлення базового місяця індексації є підвищення, зокрема, посадових окладів особи. Зміна розміру доплат, надбавок та премій не випливає на встановлення базового місяця індексації для початку обчислення індексу споживчих цін при нарахуванні індексації. За умови підвищення посадового окладу в січні 2008 року останній виступає базовим, а з лютого здійснюється обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації.

Індексація грошового забезпечення є однією з основних державних гарантій щодо оплати праці та повинна проводитись у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією), є обов`язковою для всіх юридичних осіб роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи. На установи, організації, незалежно від форм власності покладається обов`язок проводити індексацію заробітної плати (грошового забезпечення) у разі перевищення величини індексу споживчих цін встановленого порогу індексації, при цьому базовим місяцем при обчисленні індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації слід вважати підвищення грошового забезпечення за рахунок зростання його складових, які не мають разового характеру.

У своїх поясненнях Військова частина НОМЕР_1 вказувала, що індексація грошового забезпечення нараховувалась за період з червня 2020 року по жовтень 2020 року, однак не надано докази її виплати.

У позовних вимогах, ОСОБА_1 просить суд зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити йому індексацію грошового забезпечення за період служби з 13.10.2015 року по 13.10.2020 року, проте, за цей період він не перебував на фінансовому забезпеченні у цій частині. На фінансовому забезпеченні (виплата грошового забезпечення) ОСОБА_1 перебував у Військовій частині НОМЕР_1 у період із 13.10.2015 року по 13.10.2020 року.

Пунктом 1 постанови Кабміну Міністрів України від 30.08.2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 року №704 затверджено тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу. Пунктом 10 визначено, що постанова набирає чинності з 1 березня 2018 року.

Тобто з 01.03.2018 року базовим місяцем для визначення індексації є березень 2018 року.

Обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації його грошового забезпечення, має здійснюватися з місяця, наступного за місяцем останньою підвищення посадових окладів військовослужбовців відповідно до рішення КМУ.

Відповідач-1 не здійснював виплату позивачу індексації грошового забезпечення в період з 13.06.2020 року по 13.10.2020 року з розрахунку базового місяця березень 2018 року. Проте, відповідно до матеріалів справи, здійснював нарахування індексації.

Таким чином, ОСОБА_1 має право на отримання невиплаченої індексації грошового забезпечення за період військової служби за період з 13.06.2020 року по 13.10.2020 року, отримання грошового забезпечення та за період, за який така індексація не виплачувалась з урахуванням базового місяця.

При вирішенні спору щодо виплати компенсації за несвоєчасно виплачені суми при звільненні ОСОБА_1 суд зазначає наступне.

Згідно ст. 47 Кодексу законів про працю України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Відповідно до статей 116, 117 Кодексу законів про працю України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Отже, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Нормою статті 117 вищевказаного Кодексу передбачено відповідальність за затримку розрахунку при звільненні, підставою для якої є факт порушення власником строків розрахунку при звільненні та вина власника, установи, органу. Під «належними звільненому працівникові сумами» необхідно розуміти усі виплати, на отримання яких працівник має право станом на дату звільнення згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових правовідносинах з роботодавцем.

На час звільнення ОСОБА_1 зі служби, спору щодо виплати або не виплати йому компенсацій за не отримане речове майно та індексації, не було. Такий спір ініційований та виник у зв`язку із зверненням позивача до суду.

Тільки у межах цієї справи суд встановлює невиплату позивачу при звільненні всіх належних сум. Та відсутня стала визначена сума, яка не виплачена при звільненні та остаточна дата її виплати.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що при визначенні суми середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні слід враховувати такі чинники, як наявність спору між працівником та роботодавцем з приводу розміру належних до виплати працівникові сум за трудовим договором на день звільнення; виникнення спору між роботодавцем та працівником після того, коли належні до виплати працівникові суми за трудовим договором у зв`язку з його звільненням повинні бути сплачені роботодавцем; прийняття судом рішення щодо часткового задоволення вимог працівника про виплату належних йому при звільненні сум у строки, визначені статтею 116 Кодексу. Необхідно брати до уваги відсутність вини відповідача у затримці розрахунку при звільненні, спір про розмір таких сум затримки був відсутній.

Обов`язок виплатити ОСОБА_1 недотриману компенсацію за неотримане речове майно та суму індексації грошового забезпечення виникне з моменту набрання цим судовими рішеннями законної сили. Військова частина НОМЕР_2 та Військова частина НОМЕР_1 ще не допустились протиправності дій щодо ненарахування та невиплати позивачу компенсації втрати частини доходу за невчасно виплачену індексацію грошового забезпечення та речового майна, оскільки факт невиплат буде підтверджений судом у межах цієї справи та на момент звільнення позивача з військової служби не існувало спору щодо виплачених або невиплачених йому належних сум та зрештою не існувало обов`язку виплачувати компенсацію втрати частини доходу.

Суд апеляційної інстанції при вирішені спору керуються правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 26.02.2020 року у справі № 821/1083/17. Велика Палата Верховного Суду вказувала, що якщо компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір відшкодування, передбаченого статтею 117 КЗпП України, враховуючи: розмір простроченої заборгованості роботодавця щодо виплати працівнику при звільненні всіх належних сум, передбачених на день звільнення трудовим законодавством, колективним договором, угодою чи трудовим договором, період затримки (прострочення) виплати такої заборгованості, а також те, з чим була пов`язана тривалість такого періоду з моменту порушення права працівника і до моменту його звернення з вимогою про стягнення відповідних сум; ймовірний розмір пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника, інші обставини справи, встановлені судом, зокрема, дії працівника та роботодавця у спірних правовідносинах, співмірність ймовірного розміру пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника та заявлених позивачем до стягнення сум середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні.

Суд апеляційної інстанції при вирішенні спору керується правовою позицією Верховного Суду викладеною у постановах від 31.03.2020 року у справі №540/1244/19, від 04.09.2020 року у справі № 260/348/19, від 15.10.2020 року у справі № 520/80/20.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду першої інстанції слід скасувати та прийняти нове рішення про часткове задоволення позовних вимог позивача.

Керуючись ст.ст. 242, 315, 317, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 задовольнити частково.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 24.02.2022 року в справі №340/5908/20 скасувати.

Прийняти нове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання нарахувати та виплатити грошову компенсацію за неотримане речове майно, зобов`язання нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 та Військової частини НОМЕР_2 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації вартості неотриманого під час проходження військової служби речового майна та індексації грошового забезпечення за період служби з 13.06.2020 року по 13.10.2020 року.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію вартості неотриманого під час проходження військової служби речового майна за період служби із 13.06.2020 року по 13.10.2020 року.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період служби з 13.06.2020 року по 13.10.2020 року.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів у порядку ст.ст. 328 329 КАС України.

Головуючий - суддя О.М. Лукманова

суддя Л.А. Божко

суддя Ю. В. Дурасова