Справа № 607/10470/22
Суддя: Братасюк В. М.
Дата ухвалення: 2022-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.09.2022 Справа №607/10470/22

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі

головуючого судді Братасюка В.М.,

секретаря судового засідання Мокрій М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у спрощеному провадженні позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції у Львівській області, інспектора сектору реагування патрульної поліції відділення поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області Худрія Романа Івановича про визнання дій протиправними, скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з позовом до Головного управління національної поліції у Львівській області, інспектора сектору реагування патрульної поліції відділення поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області Худрія Романа Івановича про визнання дій протиправними, скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення серії БАВ №341372 від 01.08.2022 року, якою його визнано винним за ч.2 ст.122 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн. Однак вказану постанову позивач вважає необґрунтованою, що не відображає дійсних обставин справи і є такою, що підлягає до скасування, оскільки вона винесена з порушенням вимог закону та без достатнього обґрунтування. Позивач зазначає, що порушень ПДР він не допускав, зазначає, що інспектором не було взято до уваги його пояснення, та заперечення, а саме те, що він перетнув дорожню розмітку для здійснення обгону поодинокого транспортного засобу автобуса, що рухався у попутному напрямку зі швидкістю менше 30 км/год. не створивши при цьому перешкод для інших учасників дорожнього руху, що дозволено ПДР, окрім того поліцейським не роз`яснено йому прав, не з`ясовано позиції щодо участі захисника у розгляді справи, не пред`явлено доказів правопорушення, а тому просить позов задовольнити.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, подано заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача Головного управління національної поліції у Львівській області в судове засідання не з`явився, хоча про день та час слухання справи був повідомлений належним чином, відзиву на позов не подано.

Інспектор сектору реагування патрульної поліції відділення поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області Худрій Р.І. в судове засідання не з`явився, хоча про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином.

Суд, дослідивши докази, дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення, з огляду на наступне:

Як вбачається із постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАВ №341372 від 01.08.2022 року, 01.08.2022року близько 11 год. 40 хв. ОСОБА_1 керував транспортним засобом Skoda Fabia р.н. НОМЕР_1 в с.Словіта Львівського району Львівської області, здійснив обгін попутнього транспортного засобу в зоні обмеженої оглядовості, чим порушено п.14.6е ПДР, чим скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч.2 ст.122 КУпАП, постановлено застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу 510 грн.

Як вбачається з адміністративного позову свої вимоги про скасування оскаржуваної постанови позивач обґрунтовує тим, що поліцейським порушено процедуру притягнення до адміністративної відповідальності. Вказані порушення полягають, зокрема, у тому, що поліцейським не було роз`яснено йому прав, не було вжито жодних дій щодо надання можливості реалізувати право на отримання правової допомоги, не пред`явлено доказів правопорушення, відеореєстратор був ввімкнений лише після того як він зробив зауваження, що його бодікамера вимкнена.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.213 КУпАП справи про адміністративні правопорушення розглядаються, зокрема, органами Національної поліції, органами державних інспекцій та іншими органами (посадовими особами), уповноваженими на те цим Кодексом.

Згідно з ч.ч.1,2 ст.222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема відповідальність за які передбачена ст.122 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Положеннями ч.2 ст.258 КУпАП передбачено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

У відповідності до ч.4 ст.258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст.283 цього Кодексу.

Зазначені норми права вказують на те, що постанова у справі про адміністративне правопорушення, відповідальність за порушення яких передбачена ст.122 КУпАП виноситься на місці вчинення правопорушення. У такому випадку не здійснюється провадження у справі про адміністративне правопорушення у порядку та за правилами, встановленими розділом ІV КУпАП.

Таким чином судом встановлено, що поліцейський, як посадова особа яка виконує посадові інструкції, оцінивши докази щодо вчинення позивачем адміністративного правопорушення, за своїм внутрішнім переконанням, керуючись чинними нормативно-правовими актами України та своєю правосвідомістю, виніс відповідну спірну постанову.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України «При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду».

Так постановою Верховного суду у справі № 536/583/17 вказано «Згідно із частиною 1 статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Частиною 1 статті 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Разом з тим, частинами 2,4 статті 258 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено, що у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі протокол не складається. У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Отже, у визначених законодавством випадках допускається скорочене провадження у справах про адміністративні правопорушення, яке передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення. Застосування процедури скороченого провадження у випадках, визначених законом, не призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених в Кодексі України про адміністративні правопорушення.

Висновки аналогічного змісту містяться у рішенні Конституційного Суду України від 26.05.2015року по справі №1-11/2015 за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення».

Згідно п. 14.6е Правил дорожнього руху України, обгін заборонено на дорогах, що мають дві і більше смуги для руху в одному напрямку.

Відповідно до ч.2 ст.122 КУпАП передбачена відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Частина 1 ст. 9 КУпАП визначає поняття адміністративного правопорушення, яким визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з частиною 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Для української правової системи такий термін, як стандарт доказування є новим, а тому ще малодослідженим. Він є характерним для тих країн де найбільш виражена змагальна модель процесу. В американському та англійському праві під терміном стандарт доказування розуміють критерій, відповідно до якого суддя виносить рішення по справі. Стандарт доказування не ставить мету встановити істину, а лише є показником того, чи змогли сторони успішно виконати покладений на них тягар доказування.

Оскільки у вітчизняному процесуальному законі відсутнє визначення розумного сумніву чи доведеності вини поза розумним сумнівом, то для належного розуміння сутності поняття поза розумним сумнівом в Україні насамперед керуватися практикою Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), в якій Суд ілюструє європейський стандарт розуміння аналізованого принципу.

Правова позиція ЄСПЛ щодо цього, відображена, зокрема, у п. 43 Рішення від 14 лютого 2008 р. у справі Кобець проти України. Суд зазначив, що відповідно до його прецедентної практики при оцінці доказів він керується критерієм «поза розумним сумнівом. Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і взаємоузгоджених.

Крім цього, згідно зі статтею 252 КУпАП посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ст. 62 Конституції України вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідачем не долучено до матеріалів справи будь-яких доказів, які б підтверджували факт вчинення позивачем правопорушення передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, не подано відзиву на позов, натомість позивач у позовній заяві заперечив свою провину у вчиненні правопорушення.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Разом з тим, згідно з ч.ч.1, 2 ч. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Вказані вище обставини та відсутність належних доказів свідчать про недоведеність відповідачем наявності в діях ОСОБА_1 порушення вимог ПДР України, що у свою чергу свідчить про недоведеність події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП, за яке позивача було піддано адміністративному стягненню.

При цьому суд критично оцінює доводи позивача, щодо порушення інспектором його прав, так як відповідно до норм ст.268 КУпАП він мав можливість на місці ознайомитись із усіма наявними матеріалами справи, надати пояснення по обставинах справи та докази, заявляти клопотання та отримати правову допомогу, тому не був обмежений у своїх правах.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Із врахуванням встановлених обставин та наведених вище положень чинного законодавства України, суд приходить до висновку, що винесена постанова у справі про адміністративне правопорушення серії БАВ №341372 від 01.08.2022 року, якою на позивача накладено штраф у розмірі 510 грн. за вчинення ним адміністративного правопорушення за ч.2 ст.122 КУпАП підлягає скасуванню, провадження у справі слід закрити.

Керуючись ст. 121, 251, 283, 284 КУпАП, ст. 73-77, 90, 241-246, 255, 286 КАС України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву задовольнити.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАВ №341372 від 01.08.2022 року, якою ОСОБА_1 визнано винним за ч.2 ст.122 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн. скасувати, а провадження у справі закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління національної поліції у Львівській області на користь ОСОБА_1 496,20 гривень сплаченого при зверненні до суду, судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Восьмого апеляційного адміністративного суду у 10-денний строк з дня проголошення рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 .

Відповідач: Головне управління національної поліції у Львівській області, м.Львів, вул. Григоренка,3.

Відповідач: інспектор сектору реагування патрульної поліції відділення поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області Худрій Роман Іванович.

Головуючий суддяВ. М. Братасюк