Справа № 420/17836/21
Суддя: Кравченко К.В.
Дата ухвалення: 2022-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 вересня 2022 р.м.ОдесаСправа № 420/17836/21
Головуючий в 1 інстанції: Андрухів В.В.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Кравченка К.В.,
судді Джабурія О.В.,
судді Вербицької Н.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Одеської обласної прокуратури на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2021 року по справі за ОСОБА_1 до Одеської обласної прокуратури про визнання протиправними та скасування наказу, -

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2021 року адвокат Вовк О.Є. в інтересах ОСОБА_1 (надалі позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Одеської обласної прокуратури (надалі відповідач), в якому просив визнати протиправним та скасувати наказ відповідача від 29.07.2021 року №1783к.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що наказом Генерального прокурора від 30.09.2019 року №163к його призначено на посаду прокурора Одеської області з 01.10.2019 року. 25.09.2019 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» №113-ІХ, яким впроваджено процедуру атестації, і в якій позивач взяв участь. 20.07.2020 року рішенням Одинадцятої кадрової комісії за підсумками проведення співбесіди (третього та заключного етапу атестації) позивача визнано таким, що не пройшов атестацію (результат атестації «неуспішно»). На підставі вказаного рішення Одинадцятої кадрової комісії від 20.07.2020 року про неуспішне проходження атестації, наказом Генерального прокурора від 27.07.2020 року №192к позивача звільнено з посади прокурора Одеської області та органів прокуратури на підставі п.9 ч.1 ст.51 Закону України «Про прокуратуру» з 28.07.2020 року Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 28.04.2021 року по справі №420/6806/20 визнано протиправним та скасовано рішення Одинадцятої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур від 20.07.2020 р. про неуспішне проходження позивачем атестації; визнано протиправним та скасовано наказ Офісу Генерального прокурора від 27.07.2020 року №192к та поновлено позивача на посаді прокурора Одеської області з 29.07.2020 року. Постанова П`ятого апеляційного адміністративного суду від 28.04.2021 року по справі №420/6806/20 на даний час є чинною. На виконання судового рішення Генеральним прокурором видано наказ №257к від 22.06.2021 року про поновлення позивача на посаді прокурора Одеської області з 29.07.2020 року, який фактично не виконується, оскільки до роботи його як керівника обласної прокуратури не допущено. Натомість, керівником Одеської обласної прокуратури Костенком С.К. від 29.07.2021 року видано оскаржуваний наказ №1783к про визначення позивачу тимчасового робочого місця. Позивач вважає наказ від 29.07.2021 року протиправним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки: враховуючи факт незаконного звільнення та поновлення на посаді він досі зберігає статус прокурора Одеської області, однак фактичного допуску до роботи і поновлення його трудових прав не відбулося; ані положення Закону України «Про прокуратуру», ані КЗпП України не визначають підстав для прийняття керівником Одеської обласної прокуратури оскаржуваного наказу щодо позивача; посада, яку обіймає позивач, відсутня у штатному розписі Одеської обласної прокуратури, і продовження трудових відносин у спосіб визначення робочого місця без призначення на відповідну посаду прокурора чинним законодавством не передбачений; серед осіб, яким керівник обласної прокуратури може віддавати письмові накази адміністративного характеру, що є обов`язковими до виконання, відсутній "прокурор області".

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 16.12.2021 року позов задоволено.

Не погоджуючись з таким рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи наказом Генерального прокурора України від 30.09.2019 року №163к на підставі відповідної заяви позивача призначено на посаду прокурора Одеської області з 01.10.2019 року (а.с.88).

19.09.2019 року Верховною Радою України прийнято Закон України №113-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури», яким, зокрема, передбачено створення у системі органів Прокуратури обласних прокуратур.

Відповідно до Наказу Генерального прокурора №414 від 08.09.2020 року «Про день початку роботи обласних прокуратур» днем початку роботи обласних прокуратур визначено 11.09.2020 року (а.с.89).

15.10.2019 року позивачем подано на ім`я Генерального прокурора письмову заяву про переведення на посаду прокурора в обласній прокуратурі та про намір пройти атестацію на підставі пункту 10 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури».

20.07.2020 року Одинадцятою кадровою комісією з атестації прокурорів регіональних прокуратур прийнято рішення №11 про неуспішне проходження позивачем атестації.

На підставі зазначеного рішення Офісом Генерального прокурора прийнято наказ від 27.07.2020 року №192к про звільнення позивача з посади прокурора Одеської області та органів прокуратури на підставі п.9 ч.1 статті 51 Закону України «Про прокуратуру» з 28.07.2020 року (а.с.11).

У липні 2020 року позивач звернувся до суду з позовом до Одинадцятої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур, Офісу Генерального прокурора, в якому просив:

- визнати протиправними та скасувати рішення Одинадцятої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур від 20.07.2020 року про неуспішне проходження ним атестації; - визнати протиправними та скасувати наказ Генерального прокурора від 27.07.2020 року №192к;

- поновити його на посаді прокурора Одеської області з 29.07.2020 року;

- стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 15.10.2020 року по справі №420/6806/20 позов ОСОБА_1 задоволено.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 28.04.2021 року по справі №420/6806/20 рішення Одеського окружного адміністративного суду від 15.10.2020 року скасовано та прийнято по справі нову постанову, якою позов ОСОБА_1 задоволено частково наступним чином: визнано протиправним та скасовано рішення Одинадцятої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур від 20.07.2020 року про неуспішне проходження позивачем атестації; визнано протиправними та скасовано наказ Офісу Генерального прокурора від 27.07.2020 року №192к «Про звільнення ОСОБА_1 з посади прокурора Одеської області та органів прокуратури на підставі п.9 ч.1 ст.51 Закону України «Про прокуратуру» та поновлено позивача на посаді прокурора Одеської області з 29.07.2020 року. В іншій частині позовних вимог відмовлено (а.с.12-25).

Наказом Генерального прокурора від 22.06.2021 року №257к скасовано наказ Генерального прокурора від 27.07.2020 року №192к про звільнення позивача з посади прокурора Одеської області та поновлено його на посаді прокурора Одеської області з 29.07.2020 року (а.с.26).

29.07.2021 року керівником Одеської обласної прокуратури прийнято наказ №1783к, пунктом 1 якого, у зв`язку із поновленням позивача на посаді прокурора Одеської області, а також початком роботи Одеської обласної прокуратури з 11.09.2020 року, тимчасово визначено робоче місце позивачу у першому відділі процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління ДБР Одеської обласної прокуратури за адресою: м. Одеса, вул. Щорса, 2 «а». Пунктом 2 наказу на начальника вказаного відділу покладено обов`язок щодо забезпечення ведення табельного обліку використання робочого часу та контроль за дотриманням позивачем вимог правил внутрішнього службового розпорядку (а.с.27).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з наступних позицій:

- визначення позивачу робочого місця у першому відділі процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління ДБР Одеської обласної прокуратури не наділяє позивача повноваженнями на тій посаді;

- спірний наказ Одеської обласної прокуратури №1783к від 29.07.2021 року не містить належного правового обґрунтування підстав та строків визначення позивачу робочого місця без призначення його на посаду прокурора;

- серед осіб, яким керівник обласної прокуратури на підставі абз.2 ст.17 Закону України «Про прокуратуру» може видавати письмові накази адміністративного характеру, що є обов`язковими до виконання, відсутня така посадова особа як «прокурор області», а посада, на яку був поновлений позивач, не вважається нижчою, ніж посада керівника обласної прокуратури, а тому приймати щодо позивача будь-які накази керівник обласної прокуратури не мав права.

При вирішені даного спору, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень суди перевіряють чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Вирішуючи питання про те, чи мав керівник Одеської обласної прокуратури приймати відносно позивача спірний наказ, слід виходити з наступних положень законодавства, яке врегульовує це питання.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові засади організації і діяльності прокуратури України, статус та повноваження прокурорів, порядок здійснення прокурорського самоврядування, а також систему прокуратури України визначено Законом України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року №1697-VII (із змінами і доповненнями) (далі - Закон №1697).

Статтею 5 Закону №1697 передбачено, що функції прокуратури України здійснюються виключно прокурорами. Делегування функцій прокуратури, а також привласнення цих функцій іншими органами чи посадовими особами не допускається.

Згідно ст.16 Закону №1697 незалежність прокурора забезпечується, зокрема особливим порядком його призначення на посаду, звільнення з посади, притягнення до дисциплінарної відповідальності, а також порядком здійснення повноважень, визначеним процесуальним та іншими законами. Прокурор призначається на посаду безстроково та може бути звільнений з посади, його повноваження на посаді можуть бути припинені лише з підстав та в порядку, передбачених законом.

Нормами статті 17 Закону №1697 передбачено наступне:

- прокурори здійснюють свої повноваження у межах, визначених законом, і підпорядковуються керівникам виключно в частині виконання письмових наказів адміністративного характеру, пов`язаних з організаційними питаннями діяльності прокурорів та органів прокуратури (ч.1);

- генеральний прокурор має право видавати письмові накази адміністративного характеру, що є обов`язковими до виконання всіма прокурорами (абз.1 ч.2);

- керівник обласної прокуратури має право видавати письмові накази адміністративного характеру, що є обов`язковими до виконання першим заступником, заступниками, керівниками та заступниками керівників підрозділів, прокурорами відповідної обласної прокуратури та керівниками окружних прокуратур, розташованих у межах адміністративно-територіальної одиниці, що підпадає під територіальну юрисдикцію відповідної обласної прокуратури (абз.2 ч.2).

- прокурори вищого рівня мають право давати вказівки прокурору нижчого рівня, погоджувати прийняття ним певних рішень та здійснювати інші дії, що безпосередньо стосуються реалізації цим прокурором функцій прокуратури, виключно в межах та порядку, визначених законом. Генеральний прокурор має право давати вказівки будь-якому прокурору (абз.2 ч.3);

- для керівника обласної прокуратури, його першого заступника та заступників, керівника та заступника керівника підрозділу, прокурора Офісу Генерального прокурора прокурором вищого рівня є Генеральний прокурор чи його перший заступник або заступник відповідно до розподілу обов`язків (п.4 абз.3 ч.3).

З 25.09.2019 року набув чинності Закон України від 19.09.2019 року №113-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» (далі - Закон №113-ІХ).

Пунктом 3 розділу ІІ Закону №113-ІХ встановлено, що до дня початку роботи Офісу Генерального прокурора, обласних прокуратур, окружних прокуратур їх повноваження здійснюють відповідно Генеральна прокуратура України, регіональні прокуратури, місцеві прокуратури.

Після початку роботи Офісу Генерального прокурора, обласних прокуратур, окружних прокуратур забезпечення виконання функцій прокуратури призначеними до них прокурорами здійснюється з дотриманням вимог законодавства України та особливостей, визначених Генеральним прокурором.

За прокурорами та керівниками регіональних, місцевих і військових прокуратур, прокурорами і керівниками структурних підрозділів Генеральної прокуратури України зберігається відповідний правовий статус, який вони мали до набрання чинності цим Законом, при реалізації функцій прокуратури до дня їх звільнення або переведення до Офісу Генерального прокурора, обласної прокуратури, окружної прокуратури. На зазначений період оплата праці працівників Генеральної прокуратури України, регіональних прокуратур, місцевих прокуратур, військових прокуратур здійснюється відповідно до постанови Кабінету Міністрів України, яка встановлює оплату праці працівників органів прокуратури.

Відповідно до наказу Генерального прокурора №410 від 03.09.2020 року «Про окремі питання забезпечення початку роботу обласних прокуратур» було здійснено перейменування без зміни ідентифікаційних кодів юридичних осіб прокуратур областей, зокрема прокуратура Одеської області була перейменована в Одеську обласну прокуратуру, а наказом Генерального прокурора №414 від 08.09.2020 року «Про день початку роботи обласних прокуратур» днем початку роботи Одеської обласної прокуратури визначено 11.09.2020 року.

З наведеного вбачається, що після звільнення позивача з посади прокурора Одеської області наказом від 27.07.2020 року №192к і до моменту його поновлення на цій посаді наказом Генерального прокурора від 22.06.2021 року №257к, відбулось перейменування прокуратури Одеської області на Одеську обласну прокуратуру.

Враховуючи, що позивач був поновлений на посаді прокурора Одеської області наказом від 27.07.2020 року №192к, то з дня його поновлення на нього розповсюджуються наведені вище положення пункту 3 розділу ІІ Закону №113-ІХ, тобто за позивачем зберігається відповідний правовий статус прокурора Одеської області, який він мав до набрання чинності цим Законом, при реалізації функцій прокуратури до дня його звільнення або переведення до Офісу Генерального прокурора, обласної прокуратури, окружної прокуратури.

Виходячи з цього, керівник Одеської обласної прокуратури не міг приймати відносно позивача жодних письмових наказів адміністративного характеру, оскільки, по-перше - посада позивача не передбачена в переліку тих посад, які визначені абз.2 ч.2 ст.17 Закону №1697 і відносно яких керівник Одеської обласної прокуратури має право видавати письмові накази адміністративного характеру, а по-друге - посада керівника Одеської обласної прокуратури згідно положень ч.3 ст.17 Закону №1697 не є посадою вищого рівня по відношенню до посади, на яку було поновлено позивача.

Як вже зазначено вище, для посади позивача, як керівника обласної прокуратури, прокурором вищого рівня згідно п.4 абз.3 ч.3 ст.17 Закону №1697 є Генеральний прокурор чи його перший заступник або заступник відповідно до розподілу обов`язків.

Підсумовуючи вищенаведене, спірний наказ від 29.07.2021 року №1783к не відповідає визначеним ч.2 ст.2 КАС України критеріям його оцінки та підлягає скасуванню як неправомірний, оскільки прийнятий керівником Одеської обласної прокуратури не у межах повноважень, що визначені Конституцією та законами України.

Таким чином, суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, порушень матеріального та процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

За таких обставин апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.311, ст.315, ст.316, ст.321, ст.322, ст.325, ст.328 КАС України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Одеської обласної прокуратури залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення з підстав, передбачених ст.328 КАС України.

Головуючий суддя Кравченко К.В.
Судді Джабурія О.В. Вербицька Н. В.