Справа № 640/34888/21
Суддя: Каракашьян С.К.
Дата ухвалення: 2022-09-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 вересня 2022 року м. Київ № 640/34888/21

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Каракашьяна С.К., при секретарі судового засідання Ярош Д.С., за участі представників позивача Богатирьова С.В. (в режимі відеоконференції), відповідача Гайдая В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу:

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Глобал-Агро»
доГоловного управління ДПС у м. Києві
провизнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Глобал-Агро» (позивач/ ТОВ «Глобал-Агро») звернулось до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Головного управління ДПС у м. Києві (відповідач), в якому просить суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 15.11.2021 №4.

Позивач мотивує свої вимоги тим, що висновки контролюючого органу, на яких ґрунтується оскаржуване податкове повідомлення-рішення є необґрунтованими та такими, що не відповідають дійсним обставинам справи.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечував, вказавши про правомірність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, прийнятого у межах наданих контролюючому органу повноважень, у зв`язку з виявленими під час перевірки порушеннями вимог податкового законодавства з боку позивача.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Співробітниками Головного управління ДПС у м. Києві проведено документальну позапланову невиїзну перевірку товариства з обмеженою відповідальністю «Глобал-Агро» (код 39837089) з питань законності декларування від`ємного значення з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. грн. за липень 2021 року, результати якої оформлені актом від 08.10.2021 №76023/26-15-07-04-05/39837089.

Відповідно до акту перевірки, перевіркою ТОВ «Глобал-Агро» встановлено порушення:

1.п.44.1, 44.6 ст.44, п.198.1, п.198.3, п.198.6 ст.198, п.200.1 ст. 200, п.201.1 абз. 2 п.201.10 ст. 201 Податкового кодексу України, в результаті чого завищено суму від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (ряд. 21 Декларації) на загальну суму 1141717 грн., за липень 2021 року.

2. п. 44.1, п.44.6 ст.44, п.85.2 ст. 85 Податкового кодексу України , не надано документи до перевірки.

Листом «Про розгляд заперечення» від 09.11.2021 №32881/1/26-15-07-04-05-13 Головне управління ДПС у м. Києві висновки акта залишено без змін, а заперечення - без задоволення.

На підставі висновків акту перевірки від 08.10.2021 №76023/26-15-07-04-05/39837089, Головним управлінням ДПС у м. Києві прийнято податкове повідомлення-рішення від 15.11.2021 №4, яким зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість за звітний (податковий) період липень 2021 року в сумі 1141717 грн.

Вважаючи вказане податкове повідомлення-рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд бере до уваги наступне.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Податковий кодекс України (далі - ПК України) регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства (стаття 1 Податкового кодексу України).

Предметом доказування у цьому спорі є реальність господарських операцій, що є підставою для виникнення права на податковий кредит; добросовісність дій платника податку, яка полягає у відповідності вчинених ним дій, а також достовірність усіх даних, наведених у документах, що надають право на податковий кредит та/або бюджетне відшкодування.

Так, згідно із пунктом 73.3 статті 73 ПК України, контролюючі органи мають право звернутися до платників податків та інших суб`єктів інформаційних відносин із письмовим запитом про подання інформації (вичерпний перелік та підстави надання якої встановлено законом),

Згідно з пунктом 44.1 статті 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначено, що податковий кредит - це сума, на яку платник ПДВ має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Відповідно до пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій, зокрема, придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг (підпункт «а»).

Пункт 198.3 статті 198 ПК України встановлює, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду, зокрема, у зв`язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Відповідності до пункту 198.2 статті 198 ПК України датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Згідно з пунктом 198.6 статті 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Положеннями статті 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16 липня 1999 року №996-XIV (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин; далі - Закон України №996-XIV) визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до частини 1 статті 9 Закону України №996-XIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Підпунктом 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України встановлено, що господарська діяльність - це діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

У відповідності до статті 1 Закону №996-XIV господарська операція це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.

Отже, правові наслідки у вигляді виникнення в покупця права на формування податкового кредиту з ПДВ виникають за наявності сукупності таких обставин та підстав, зокрема: фактичного (реального) здійснення оподатковуваних операцій та їх документального підтвердження сукупністю юридично значимих (дійсних) первинних та інших документів, які зазвичай супроводжують операції певного виду; наявності у сторін спеціальної податкової правосуб`єктності та належним чином складеної податкової накладної; ділової мети, розумних економічних причин для здійснення операції й подальшого використання придбаного товару (робіт, послуг) у межах господарської діяльності платника.

Наслідки для податкового обліку створює лише фактичний рух активів, що є обов`язковою умовою для формування податкових вигод.

Недоведеність наявності вказаних умов позбавляє первинні документи юридичної значимості для цілей формування податкового кредиту, а покупця - права на його формування та відображення у бухгалтерському та податковому обліку.

Водночас наведені вище норми податкового законодавства у взаємозв`язку з приписами законодавства з питань бухгалтерського обліку та звітності визначають окремі випадки, за яких неможливе формування податкового кредиту, зокрема, це: не пов`язаність здійсненої операції (понесених витрат) з господарською діяльністю покупця (придбання товарів/послуг без мети їх використання у господарській діяльності); фіктивність операцій/нездійснення оподатковуваних операцій; видача податкової накладної особою, яка не є платником податку на додану вартість; відсутність у платника податків юридично значимих первинних документів.

Так, судом встановлено, ТОВ «ГЛОБАЛ-АГРО», іменоване надалі «Покупець», в особі генерального директора Закусілова Петра Геннадійовича, який діє на підставі Статуту, з однієї Сторони, та ТОВ «КАРЕН ТОРГ ГРУП», іменоване надалі «Постачальник», в особі директора Кирилюка Сергія Олександровича, шо діє на підставі Статуту, з іншої Сторони, надалі разом іменовані «Сторони», а кожне окремо «Сторона», уклали Договір поставки від 10.03.2021 № 1003/2021, про наступне: Постачальник зобов`язується передати, а Покупець - прийняти та сплатити сировину для виробництва кормів (надалі - «Ресурси») на умовах, передбачених цим Договором.

Кількість, номенклатура Ресурсів зазначаються в специфікаціях до цього Договору, які є його невід`ємною частиною (надалі - «Специфікації»).

Покупець має право в односторонньому порядку відмовитися від придбання усіх або: частини Ресурсів шляхом направлення Постачальникові відповідного повідомлення з переліком Ресурсів, від поставки яких він відмовляється, не пізніше 10 днів до дати поставки Ресурсів, зазначених у повідомленні.

З моменту відправлення Покупцем Постачальникові повідомленні про відмову від придбання усіх або частини Ресурсів, цей Договір втрачає силу в частині, що стосується Ресурсів, зазначених у повідомленні, але зберігає силу в частині відповідних Ресурсів, не зазначених у повідомленні.

Якість, упаковка і маркування Ресурсів повинні відповідати нормам, визначеним сертифікатами виробника, діючими стандартами (ТУ, ГОСТ) для визначеного виду Ресурсів, а також спеціальними технічними вимогам, якщо такі встановлені Сторонами і відображені в Специфікаціях до цього Договору.

Гарантія відповідності Ресурсів вимогам п. 2.3. підтверджується паспортом якості Постачальника або виробника (у випадку, якщо Постачальник не є виробником), які надаються Покупцеві при поставці кожної партії Ресурсів.

Постачальник зобов`язується здійснити поставку Ресурсів на умовах поставки, вказаних в Специфікаціях до цього Договору відповідно до міжнародних правил інтерпретації комерційних термінів «Інкотермс» в редакції 2010 року.

Строки поставки Ресурсів вказуються в Специфікаціях до цього Договору.

Постачальник має право здійснити поставку Ресурсів в інші строки виключно на підставі попередньої згоди Покупця в письмовій формі.

Право власності на Ресурси та ризик випадкового знищення або пошкодження Ресурсів переходить від Постачальника до Покупця з дати поставки Ресурсів, що підтверджується видатковими накладними.

Поставка Ресурсів здійснюється за цінами, які визначені відповідно до умов поставки, зазначені в Специфікаціях і включають в себе усі податки, збори та інші обов`язкові платежі, а також вартість тари, упаковки, маркування та інші витрати Постачальника, пов`язані з поставкою Ресурсів.

Ціна на Ресурси може бути змінена тільки за взаємною згодою сторін шляхом внесення змін у відповідні Специфікації до цього Договору.

Зміна ціни після оплати Ресурсів не допускається.

Загальна вартість Ресурсів за цим Договором (вартість договору) складається з вартості усіх поставлених Постачальником Ресурсів згідно підписаних Сторонами Специфікацій до цього Договору та визначається у видаткових накладних.

На виконання умов договору до перевірки надано скан-копїї рахунків на оплату та видаткових накладних виписаних ТОВ «КАРЕН ТОРГГРУП» на адресу ТОВ «Глобал-Агро».

Відповідно до Єдиного реєстру податкових накладних, у квітні та липні 2021 року ТОВ «КАРЕН ТОРГГРУП» на адресу ТОВ «Глобал-Агро» оформлено (зареєстровано) податкові накладні.

Суми податку на додану вартість за податковими накладними включено ТОВ «Глобал- Агро» до податкового кредиту за квітень та липень 2021 року, відображено у додатку 5 до податкових декларацій з податку на додану вартість за відповідні періоди.

Також, товариство з обмеженою відповідальністю «МИРГОРОДСЬКИЙ КОМБІНАТ ХЛІБОПРОДУКТІВ», іменоване надалі «Постачальник», в особі директора Овсяннікової Олени Ігорівни, що діє на підставі Статуту, з іншої Сторони, та товариство з обмеженою відповідальністю «Глобал-Агро», надалі іменується «Покупець», в особі директора Закусілова Петра Геннадійовича, який діє на підставі статуту, з іншої сторони, надалі разом іменовані «Сторони», уклали Договір поставки від 16.03.2021 № 28-03/21, про наступне.

Постачальник зобов`язується в порядку та на умовах визначених цим Договором поставити у власність Покупця висівки пшеничні (надалі іменується - «Товар»), а Покупець зобов`язується прийняти Товар та оплатити його вартість.

Кількість, асортимент, ціна та загальна вартість партії Товару, строки, умови і місце поставки (відвантаження) Товару, а також умови та порядок оплати Товару визначаються Сторонами в Додатках (Специфікаціях) до цього Договору.

Додатки (Специфікації) оформляються на кожну замовлену партію Товару та після підписання уповноваженими представниками Сторін і скріплення печатками є невід`ємною частиною цього Договору.

Ціна на Товар встановлюється в національній валюті Україні в Додатках (Специфікаціях) до цього Договору.

Загальна сума Товару по цього Договору визначається сумарною вартістю партій Товару, поставлених Постачальником та прийнятих Покупцем протягом Договору.

Ціна Товару є звичайною ціною та відповідає звичайній ціні, що для продажу такого Товару на дату підписання Додатку.

Кількість Товару вказується в Додатках (специфікаціях ) до цього Договору.

Поставка Товару здійснюється Постачальником в строк та на умовах погоджених Сторонами у відповідному Додатку (специфікації) до цього Договору.

На виконання умов договору до перевірки надано скан-копії рахунків на оплату та видаткових накладних.

Відповідно до Єдиного реєстру податкових накладних, у липні 2021 року ТОВ «МИРГОРОДСЬКИЙ КОМБІНАТ ХЛІБОПРОДУКТІВ» на адресу ТОВ «Глобал-Агро» оформлено (зареєстровано) податкові накладні.

Проаналізувавши надані позивачем первинні документи, судом встановлено, що вказані документи не мають дефектів щодо форми, змісту або пошкодження, які б зумовили втрату ними юридичної сили і доказовості, тобто оформлені відповідно до чинного законодавства України, містять необхідні для цілей оподаткування відомості про зміст та обсяг розглядуваних операцій та засвідчують фактичний рух активів між задекларованими учасниками.

В той же час контролюючий орган наполягає, що операції ТОВ «КАРЕН ТОРГГРУП» та ТОВ «МИРГОРОДСЬКИЙ КОМБІНАТ ХЛІБОПРОДУКТІВ» по взаємовідносинам з ТОВ «Глобал-Агро» неможливо підтвердити стосовно врахування реального часу здійснення операцій, наявності трудових ресурсів, а також основних засобів, що економічно необхідні для виконання такої діяльності, що свідчить про відсутність необхідних умов для здійснення відповідної господарської, економічної діяльності.

Зазначає, що операції оформлені вказаними контрагентами позивача не мали реального характеру, оскільки не підтверджено факт реалізації товарів від контрагентів на адресу ТОВ «Глобал-Агро», що свідчить про те, що правочини здійсненні без мети настання реальних наслідків.

Щодо вказаних доводів відповідача про відсутність у контрагентів позивача трудових ресурсів, основних засобів тощо, суд зазначає наступне.

Верховний Суд у постановах від 17 квітня 2018 року в справі №826/14549/15, від 06 лютого 2018 року в справі №816/166/15-а, від 06.02.2018 року в справі №804/4940/14 від 13 серпня 2020 року в справі №520/4829/19, від 21 жовтня 2020 року в справі №140/1845/19 зазначив, що відсутність у контрагентів позивача матеріальних та трудових ресурсів не виключає можливості реального виконання ним господарської операції та не свідчить про одержання необґрунтованої податкової вигоди покупцем, оскільки залучення працівників є можливим за договорами цивільно-правового характеру, аутсорсингу та аутстафінгу (оренда персоналу).

Відтак, недостатність персоналу, відсутність власних транспортних засобів, виробничо-складських приміщень не може свідчити про відсутність адміністративно-господарських можливостей на виконання господарських зобов`язань та відсутність фактичних дій, спрямованих на виконання взятих на себе зобов`язань, що унеможливлює здійснення господарської діяльності, оскільки наведені обставини не позбавляють суб`єкта господарювання здійснювати посередницьку діяльність, залучати виробничі та трудові ресурси інших суб`єктів господарювання для виконання зобов`язань по укладених ним договорах.

Аналогічна правова позиція висловлена 10 листопада 2020 року Верховним Судом у справі №440/3779/18.

У будь-якому випадку реалізуючи господарську компетенцію при укладенні та виконанні господарських договорів, сторони цього договору можуть вимагати від контрагента дотримання умов цих договорів, тією мірою якою дозволяють його (їх) умови. Перекладати на сторону договору обов`язки контролю свого контрагента за межами взаємовідносин, як того вимагає податковий орган, знаходиться за межами господарської компетенції суб`єкта господарювання та не входить до прав та обов`язків платника податку. Це, своєю чергою, в межах спірних відносин на позивача як платника податку покладає додаткове не передбачене законом обтяження, що є недопустимим.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 11 грудня 2018 року в справі №803/2094/15, від 20 грудня 2018 року в справі №815/4992/16.

Також суд ураховує позицію, викладену в постановах Верховного Суду від 04 грудня 2018 року в справі №814/788/14, від 30 листопада 2018 року в справі №820/4698/17, від 14 лютого 2018 року в справі №804/15887/14, згідно з якою інформація про ознаки фіктивної діяльності контрагента (податковий стан платника податків, відсутність необхідних та достатніх матеріально-технічних ресурсів та персоналу тощо), одержана контролюючим органом з його власних інформаційних систем, що не оформлена рішенням суб`єкта владних повноважень і не є юридичним фактом, утворює лише привід і підстави для перевірки такої інформації.

Суд наголошує, що платник не несе відповідальності за дії всіх підприємств та організацій, що беруть участь у багатостадійному процесі сплати податків до бюджету. Зворотне призвело б до неправомірного покладення на платника тягаря відповідальності за дії третіх осіб у багатостадійному господарському обороті.

У постанові від 16 квітня 2019 року в справі №804/6909/17 Верховний Суд зазначив, що аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків і відповідності їх дійсному економічному змісту. При цьому в первинних документах, які є підставою для бухгалтерського обліку, фіксуються дані лише про фактично здійснені господарські операції.

Норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Порушення певним постачальником товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог законодавства щодо формування об`єкта оподаткування податком на прибуток та податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема у вигляді позбавлення права на формування витрат та податкового кредиту, за можливу неправомірну діяльність його контрагентів за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагентів та злагодженість дій між ними.

Суд зауважує, що під час проведення господарських операцій платник податків може бути і необізнаним стосовно дійсного стану правосуб`єктності своїх контрагентів і реально отримати від них товари (роботи чи послуги), незважаючи на те, що контрагенти можливо і мають наміри щодо порушення податкового законодавства.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 27 березня 2018 року в справі №816/809/17.

Суд звертає увагу на рішення Європейського Суду з прав людини в справах «Інтерсплав" проти України» (2007 рік, заява №803/02), «Булвес» АД проти Болгарії» (2009 рік, заява №3991/03) і «Бізнес Супорт Центр» проти Болгарії» (2010 рік, заява №6689/03), в яких, перевіряючи відповідність позбавлення права на податковий кредит/бюджетне відшкодування вимогам статті 1 Протоколу №1, Європейський суд з прав людини застосовував принцип пропорційності. Цей принцип є складовою частиною принципу верховенства права і вимагає додержання «справедливого балансу» між вимогами публічного інтересу та захистом прав приватних осіб, у реалізацію яких здійснюється втручання держави.

У згаданих справах Європейський Суд з прав людини визнав, що «справедливий баланс» не додержується, коли платника податку на додану вартість позбавляють права на податковий кредит/бюджетне відшкодування за відсутності доказів його залучення до протиправної діяльності, пов`язаної з незаконним отриманням бюджетного відшкодування, чи доказів того, що йому було відомо/повинно було відомо про таку діяльність його постачальників.

Щодо посилань відповідача на ненадання підприємством позивача оригіналів первинних документів, суд враховує наступне.

Відповідно до п.п. 17.1.16 п. 17.1 ст. 17 ПК України, платник податків між іншим має право надавати за власного ініціативою письмові пояснення та/або документи щодо обставин, які підтверджують відсутність його вини у вчиненому податковому правопорушенні, в порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до п. 17.1.6 ст. 17 ПК України має право за власної ініціативи надавати пояснення з питань, що виникають під час таких перевірок, та за власною ініціативою пояснення з питань, що не запитувалися контролюючим органом та подавати контролюючому органу письмові заперечення в порядку, встановленому цим Кодексом.

Про наявність у контролюючого органу питань щодо реальності операцій з поставки ТОВ «ГЛОБАЛ-АГРО» від зазначених в запереченнях контрагентів платнику стало відомо з Запиту № 2 від 01.10.2021 року, який був оформлений в день закінчення перевірки, а отриманий позивачем лише 06.10.2021 року, тобто через шість днів після закінчення перевірки, а отже виконати вказаний запит в період проведення позапланової перевірки було фізично неможливо.

При цьому слід зазначити, що Закон вимагає наявність оригіналів первинних документів саме у платника, але при цьому положення п. 44.6. ст. 44 ПК України не передбачають, що таки документи виключно в оригінали мають бути надані для перевірки.

На акт перевірки № 76023/26-15-07-04-05/39837089 від 08.10.202 позивачем у передбачений законом термін було надано заперечення, в прохальній частині заперечень було зазначено про розгляд заперечень за участі представника товариства.

Відповідно до п. 86.7.2. ст. 86 Податкового кодексу України у разі отримання від платника податків у визначеному цим пунктом порядку заперечень до акта перевірки та/або додаткових документів і пояснень, контролюючий орган зобов`язаний повідомити платника податків про місце і час проведення розгляду матеріалів перевірки. Таке повідомлення надсилається платнику податків протягом двох робочих днів з дня отримання від нього заперечень та/або додаткових документів і пояснень, але не пізніше ніж за чотири робочі дні до дня їх розгляду.

Згідно п. 86.7.3. ст. 86 ПК України платник податків має право брати участь у процесі розгляду матеріалів перевірки особисто або через свого представника. Безпосередньо під час розгляду матеріалів перевірки платник податку має право надавати письмові та/або усні пояснення з приводу предмета розгляду.

Відповідно до п. 76.7.4. ст. 86 ПК України під час розгляду матеріалів перевірки комісія з питань розгляду заперечень між іншим: - встановлює, чи вчинив платник податку, щодо якого було складено акт перевірки, порушення податкового, валютного та/або іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи; - розглядає обставини вчинених правопорушень, які відображені в акті перевірки, а також встановлені при розгляді наданих платником податків відповідно до цього пункту письмових пояснень та їх документального підтвердження (зокрема щодо обставин, що стосуються події правопорушення, та вжитих платником податків заходів щодо дотримання правил та норм законодавства, з посиланням на документи та інші фактичні дані, що підтверджують зазначені обставини); - досліджує питання наявності або відсутності обставин, що виключають вину у вчиненні правопорушення (крім правопорушень, відповідальність за які настає незалежно від наявності вини), пом`якшують або звільняють від відповідальності.

При розгляді матеріалів перевірки контролюючим органом досліджуються всі наявні фактичні дані, що стосуються предмета розгляду, у тому числі документи, надані платником податків або витребувані у нього, письмові та усні пояснення платника податку, інші фактичні дані, що наявні або доступні контролюючому органу.

Так, в постанові Верховного суду від 05.05.2020 року по справі № 826/678/16 суд дійшов висновку, що якщо платник податків після закінчення перевірки та до прийняття рішення контролюючим органом за результатами такої перевірки надає документи, що підтверджують показники, відображені ним у податковій звітності, але не надані під час перевірки (у випадках, передбачених абзацами другим і четвертим пункту 44.7 цієї статті), такі документи повинні бути враховані контролюючим органом під час розгляду ним питання про прийняття рішення.

Окрім цього, право надавати заперечення щодо висновків податкового органу та долучати до матеріалів справи докази на підтвердження таких заперечень надається платнику як на усіх стадіях податкового контролю, так і на стадіях судового процесу із поданням учасником процесу нових доказів, що у протилежному випадку є обмеження судом предмету дослідження та призведе до неповноти дослідження й порушення справедливого судового розгляду, наголошується Верховним Судом у постановах від 12.11.2018 у справі №806/434/16 (ЄДРСРУ №78329873), від 24.01.2019 у справі №820/12113/15 (ЄДРСРУ № 79409332), від 12.02.2019 у справі №820/6512/16 (ЄДРСРУ №79791393).

У рішеннях Європейського суду з прав людини у справах «Компанія «Вестберґа таксі Актіеболаґ» та «Вуліч проти Швеції», Суд звертав увагу на необхідність покладення обов`язку доказування на податковий орган, що цілком відповідає положенням статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України.

Враховуючи вищевикладене, операції здійснені між позивачем та його контрагентами мали реальний характер, а висновок відповідача не відповідає вимогам законодавства, оскільки ґрунтується на припущеннях. Відповідач лише обмежився посиланнями у своєму Акті перевірки на наявні у контролюючих органів сумніви щодо реальності та можливості виконання контрагентами позивача прийнятих за договорами обов`язків, при цьому відповідачем не наведено жодних фактичних даних щодо такого твердження.

За таких обставин, відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів, що фінансово-господарські операції між позивачем з його контрагентами не були спрямовані на настання реальних наслідків фінансово-господарської діяльності; доказів того, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення прийнято обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин справи, у межах повноважень та у способи, що передбачені Конституцією та законами України, а тому позовні вимоги щодо визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС у м. Києві від 15.11.2021 № 4 є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Згідно частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 цього Кодексу передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись вимогами ст.ст. 2, 5 - 11, 19, 72 - 77, 90, 139, 241 - 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Глобал-Агро" задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Головного управління Державної податкової служби у м. Києві № 4 від 15.11.2021р.

3. Витрати по сплаті судового збору в сумі 17125 (сімнадцять тисяч сто двадцять п`ять грн. 76 коп.) відшкодувати на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Глобал-Агро" (Академіка Вільямса, 6Д, оф.43,Київ,03189, за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби у м. Києві (вул. Шолуденка,33/19,Київ 116,04116, ).

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295 - 297 КАС України.

Суддя С.К. Каракашьян