Справа № 280/4619/22
Суддя: Прудивус Олег Васильович
Дата ухвалення: 2022-09-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

13 вересня 2022 року Справа № 280/4619/22 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Прудивуса О.В. розглянув у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін адміністративну справу

за позовною заявою: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 )

до: Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (, 69057, м. Запоріжжя, проспект Соборний, буд. 158-Б)

про: визнання протиправними дій суб`єкта владних повноважень та зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії.

05.08.2022 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі відповідач), в якому позивач просить:

визнати протиправними дії відповідача щодо обмеження пенсійної виплати позивача максимальним розміром;

зобов`язати відповідача провести виплату перерахованого основного розміру пенсії позивача, виходячи з грошового забезпечення, визначеного довідкою від 14.07.2021 № 33/28-1470 Державної установи «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Запорізькій області», без обмеження максимальним розміром у відповідності до вимог ст.ст. 43, 63 Закону України від 09.04.1992 №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», ст. 9 Закону України від 20.12.1991 № 2011 «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», положень постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції», з 01.12.2019, і виплатити утворену заборгованість.

Позовна заява підписана представником позивача Малишем О.Д., який діє на підставі довіреності від 18.10.2021 № б/н.

Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що він перебуває на пенсійному обліку та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України від 09.04.1992 №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Також позивач зауважив, що відповідачем на виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 14.12.2021 по справі № 280/9782/21 (головуючий суддя Кисіль Р.В.) були проведені перерахунок та виплата пенсії на підставі довідки від 14.07.2021 за №33/28-1470 про розмір грошового забезпечення, виданої Державною установою «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Запорізькій області», починаючи з 01.12.2019, із врахуванням раніше виплачених сум. При цьому, суму виплати відповідач обмежив максимальним розміром на рівні десяти прожиткових мінімумів для осіб, що втратили працездатність. На думку позивача, дії відповідача щодо обмеження пенсійної виплати позивача максимальним розміром є протиправними, оскільки положення Закону України від 24.12.2015 № 911-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», якими керувався позивач при їх вчиненні, застосовується до пенсій, що призначаються, починаючи з 01.01.2016. У свою чергу, позивач перебуває на пенсійному обліку та отримує пенсію за вислугу років з 14.08.2002. Крім того, на день призначення позивачу пенсії в Законі України від 09.04.1992 №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» також була відсутня норма щодо обмеження пенсійної виплати максимальним розміром. Посилаючись додатково на рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 № 7-рп/2016 у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень другого речення ч. 7 ст. 43, першого речення ч. 1 ст. 54 Закону України від 09.04.1992 №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та низку постанов Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду у відповідній сфері правовідносин, позивач просить суд задовольнити позов у повному обсязі.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 09.08.2022 відкрито провадження у справі та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (у порядку письмового провадження).

29.08.2022 судом отримано відзив на позовну заяву (вх.№ 3064 від 29.08.2022), в якому відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, оскільки відповідно до ч. 7 ст. 43 Закону України від 09.04.1992 №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Також відповідач зазначив, що соціально-економічні права особи не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. На підтвердження вказаної позиції відповідач послався на рішення Європейського суду з прав людини від 03.06.2014 «Велікода проти України» та на рішення Конституційного Суду України від 26.12.2011 № 20-рп/2011 у справі за конституційними поданнями 49 народних депутатів України, 53 народних депутатів України і 56 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) пункту 4 розділу VII «Прикінцеві положення» Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік». Окремо відповідачем було наголошено на пропуску позивачем строку звернення до суду з даним адміністративним позовом. З огляду на викладені вище обставини, відповідач просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

У зв`язку з розглядом даної справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (у порядку письмового провадження) фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, розглянувши матеріали і з`ясувавши обставини адміністративної справи, дослідивши всі наявні у справі докази у їх сукупності,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відповідача зареєстровано як юридичну особу орган державної влади 27.06.2002.

Позивач перебуває на обліку в Головному управлінню Пенсійного фонду України в Запорізькій області та отримує пенсію відповідно до Закону України від 09.04.1992 №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі Закон України від 09.04.1992 №2262-ХІІ), що підтверджується наявною у матеріалах справи копією пенсійного посвідчення № 86/13480, виданого 14.08.2002 (а.с.9).

У жовтні 2021 року позивач звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом, в якому просив, зокрема, зобов`язати відповідача провести позивачу перерахунок та виплату пенсії з грошового забезпечення, визначеного у довідці Державної установи «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Запорізькій області» №33/28-1470 від 14.07.2021, станом на листопад 2019 року, з 01.12.2019, без обмеження максимальним розміром, з урахуванням раніше виплачених сум.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 14.12.2021 по справі № 280/9782/21 (головуючий суддя Кисіль Р.В.) позов задоволено частково, а саме:

визнано протиправними дії відповідача щодо відмови у перерахунку пенсії позивачу на підставі довідки про розмір грошового забезпечення від 14.07.2021 за №33/28-1470, виданої Державною установою «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Запорізькій області» МВС України;

зобов`язано відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії позивачу на підставі довідки про розмір грошового забезпечення від 14.07.2021 за №33/28-1470, виданої Державною установою «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Запорізькій області» МВС України, починаючи з 01.12.2019, із врахуванням раніше виплачених сум;

у задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено (а.с.11-14).

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 14.12.2021 по справі № 280/9782/21 набрало законної сили 10.06.2022.

На виконання вказаного вище судового рішення відповідач у червні 2022 року провів перерахунок пенсії позивача з 01.12.2019 на підставі довідки про розмір грошового забезпечення від 14.07.2021 за №33/28-1470, виданої Державною установою «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Запорізькій області» МВС України. Поряд із цим, відповідачем було застосовано обмеження пенсійної виплати позивача максимальним розміром на рівні десяти прожиткових мінімумів для осіб, що втратили працездатність.

12.07.2022 позивач в особі свого представника звернувся до відповідача з заявою, в якій просив здійснити на виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 14.12.2021 по справі № 280/9782/21 перерахунок та виплату пенсії позивача з 01.12.2019, без застосування обмеження максимального розміру пенсії на рівні десяти прожиткових мінімумів для осіб, які втратили працездатність (а.с.15-16).

Листом від 25.07.2022 № 7324-6877/П-02/8-0800/22 відповідач поінформував позивача, що рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 14.12.2021 по справі № 280/9782/21 виконано в межах покладених зобов`язань. Також, у відповіді наголошено, що за приписами ст. 43 Закону України від 09.04.1992 №2262-ХІІ максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність, який з 01.07.2022 становить 2 027,00 грн. Позивач отримує пенсію у максимальному розмірі (а.с.17).

Оцінюючи правомірність дій відповідача щодо обмеження пенсійної виплати позивача максимальним розміром, суд виходить із такого.

Частиною другою ст. 19 Конституції Україні передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Закон України від 09.04.1992 №2262-ХІІ визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Національному антикорупційному бюро України, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції, Бюро економічної безпеки України чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом.

Відповідно до ч. 7 ст. 43 Закону України від 09.04.1992 №2262-ХІІ в редакції Закону України від 24.12.2015 № 911-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», чинній з 01 січня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, у період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10 740,00 грн.

Рішенням Конституційного Суду України від 20 грудня 2016 року № 7-рп/2016 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ зі змінами, а саме: ч. 7 ст. 43, згідно з якою максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність; тимчасово, у період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740,00 грн.

Відповідно до п. 2 резолютивної частини рішення Конституційного Суду України від 20 грудня 2016 року № 7-рп/2016 положення ч. 7 ст. 43 Закону України від 09.04.1992 №2262-ХІІ, які визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення.

Поряд із цим, Законом України від 06.12.2016 № 1774-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» (далі Закон України від 06.12.2016 № 1774-VIII), який набрав чинності з 01.01.2017, у ч. 7 ст. 43 Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ слова і цифри «у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року» замінено словами і цифрами «по 31 грудня 2017 року».

Відповідно до положень ст. 2 Закону України від 08.07.2011 № 3668-VI «Про заходи щодо законодавчого реформування пенсійної системи» (далі Закон України від 08.07.2011 № 3668-VI) максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до Митного кодексу України, законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про статус народного депутата України», «Про Національний банк України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про дипломатичну службу», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про судову експертизу», «Про статус і соціальний захист громадян, як постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів», «Про наукову і науково-технічну діяльність», «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», «Про пенсійне забезпечення», «Про судоустрій і статус суддів», Постанови Верховної Ради України від 13 жовтня 1995 року «Про затвердження Положення про помічника-консультанта народного депутата України», не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Водночас, Законом України від 08.07.2011 № 3668-VI внесено зміни у ст. 43 Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ, яку викладено в редакції Закону України від 08.07.2011 № 3668-VI, а саме: максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Також, слід зауважити, що Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду у постанові від 02.08.2022 по справі № 240/1369/21, яка за предметом свого регулювання є аналогічною розглядуваному публічно-правовому спору, досліджуючи питання щодо правомірності обмеження максимальним розміром пенсії, призначеної на підставі Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ, вказав, що згідно з висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 16 жовтня 2018 року у справі № 522/16882/17, від 31 січня 2019 року у справі № 638/6363/17, від 12 березня 2019 року у справі № 522/3049/17, від 15 квітня 2019 року у справі № 522/16973/17, від 08 серпня 2019 року у справі № 522/3271/17, від 10 жовтня 2019 року у справі № 522/22798/17, від 23 червня 2020 року у справі № 686/24928/16-а, від 09 лютого 2021 року у справі № 1640/2500/18 та від 18 травня 2022 року у справі № 380/12337/20, буквальне розуміння змін, внесених Законом України від 06.12.2016 № 1774-VIII, з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 20 грудня 2016 року № 7-рп/2016, дозволяє стверджувати, що у Законі України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ відсутня частина сьома статті 43, а внесені до неї зміни, що полягають у зміні слів і цифр, є нереалізованими.

Це означає, що протягом 2017 року ст. 43 Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ не передбачала положення про те, що максимальний розмір пенсії не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів.

Отже, внесені Законом України від 06.12.2016 № 1774-VIII до ч. 7 ст. 43 Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ, яка визнана неконституційною і втратила чинність, зміни (щодо періоду, протягом якого діють обмеження пенсії), за позицією Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, самі по собі не створюють підстав для такого обмеження.

Обмеження граничного розміру пенсії, призначеної на підставі Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ, десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, вперше введено в дію Законом України від 08.07.2011 № 3668-VI, який набрав законної сили 01 жовтня 2011 року.

Далі, у постанові від 02.08.2022 по справі № 240/1369/21 Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду дійшов висновку, що положення ч. 7 ст. 43 Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ та положення ч. 1 ст. 2 Закону України від 08.07.2011 № 3668-VI (у частині поширення її дії на Закон України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ), прийняті одночасно для регулювання одних і тих самих правовідносин (обмеження максимальним розміром пенсій, призначених відповідно до Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ) та є однаковими за змістом.

Конституційним Судом України у Рішенні від 20 грудня 2016 року № 7-рп/2016 надано оцінку правовому регулюванню спірних правовідносин (обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців) та визнано таким, що не відповідає ст. 17 Конституції України положення ч. 7 ст. 43 Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ.

При цьому, положення ст. 2 Закону України від 08.07.2011 № 3668-VI (у частині поширення її дії на Закон України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ), які дублюють зміст ч. 7 ст. 43 Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ, тобто є однопредметними правовими нормами, які прийняті одночасно для регулювання спірних правовідносин змін не зазнали та передбачали обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців.

Тобто, як зазначає Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду у постанові від 02.08.2022 по справі № 240/1369/21, на момент виникнення спірних правовідносин була наявна колізія між Законом України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 20 грудня 2016 року № 7-рп/2016 та Законом України від 08.07.2011 № 3668-VI у частині обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців.

При цьому, оскільки норми вказаних законів неоднаково регулюють правовідносини щодо пенсійного забезпечення військовослужбовців у частині обмеження їх пенсії максимальним розміром, колегія суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду дійшла висновку, що вони явно суперечать одна одній (позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, № в Єдиному державному реєстрі судових рішень 105564884).

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так, судом встановлено, що позивач отримує пенсію відповідно до Закону України від 09.04.1992 №2262-ХІІ (а.с.9). Запорізький окружний адміністративний суд своїм рішенням від 14.12.2021 по справі № 280/9782/21 (головуючий суддя Кисіль Р.В.) визнав протиправними дії відповідача щодо відмови у перерахунку пенсії позивачу на підставі довідки про розмір грошового забезпечення від 14.07.2021 за №33/28-1470, виданої Державною установою «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Запорізькій області» МВС України, а також зобов`язав відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії позивачу на підставі довідки про розмір грошового забезпечення від 14.07.2021 за №33/28-1470, виданої Державною установою «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Запорізькій області» МВС України, починаючи з 01.12.2019, із врахуванням раніше виплачених сум (а.с.11-14). Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 14.12.2021 по справі № 280/9782/21 набрало законної сили 10.06.2022.

Відповідач у червні 2022 року на виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 14.12.2021 по справі № 280/9782/21 здійснив перерахунок пенсії позивача з 01.12.2019 на підставі довідки про розмір грошового забезпечення від 14.07.2021 за №33/28-1470, виданої Державною установою «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Запорізькій області» МВС України. Поряд із цим, відповідачем було застосовано обмеження пенсійної виплати позивача максимальним розміром на рівні десяти прожиткових мінімумів для осіб, що втратили працездатність. Листом від 12.07.2022 позивач в особі свого представника звернувся до відповідача, в якому просив здійснити перерахунок та виплату пенсії позивача з 01.12.2019 без застосування обмеження максимального розміру пенсії на рівні десяти прожиткових мінімумів для осіб, які втратили працездатність (а.с.15-16). Однак, відповідач у листі від 25.07.2022 № 7324-6877/П-02/8-0800/22 зазначив, що рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 14.12.2021 по справі № 280/9782/21 ним виконано в межах покладених зобов`язань. У свою чергу, за приписами ст. 43 Закону України від 09.04.1992 №2262-ХІІ максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність, що з 01.07.2022 становить 2 027,00 грн. Позивач, за позицією відповідача, отримує пенсію у максимальному розмірі (а.с.17).

У контексті оцінки спірних правовідносин суд виходить із того, що норми законодавства, які допускають неоднозначне або множинне тлумачення, завжди трактуються на користь особи (постанова Великої Палати Верховного Суду від 06.11.2018 по справі № 812/292/18).

Крім того, Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 13.02.2019 у справі № 822/524/18, із посиланням на положення статей 1, 8, 92 Конституції України, а також на статтю 9 Міжнародного пакту про економічні, соціальні і культурні права, ухваленого Організацією об`єднаних націй 16.12.1966 та ратифікованого Указом Президії Верховної Ради Української РСР від 19.10.73 № 2148-VIII, зроблено висновок, що у випадку існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві, наявність у національному законодавстві правових «прогалин» щодо захисту прав людини та основних свобод, зокрема, у сфері пенсійного забезпечення, органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Зважаючи на викладене, приймаючи наведену вище правозастосовну практику суду касаційної інстанції у досліджуваній сфері правовідносин, суд доходить висновку, що застосуванню підлягають норми Закону України від 09.04.1992 №2262-ХІІ з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 20 грудня 2016 року № 7-рп/2016, а не положення Закону України від 08.07.2011 № 3668-VI. Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 16 грудня 2021 року у справі № 400/2085/19, від 27 січня 2022 року у справі № 240/7087/20 та від 17 лютого 2022 року у справі № 640/11168/20.

Відтак, обмеження відповідачем пенсійної виплати позивачу максимальним розміром суд оцінює як протиправне. Належних та достатніх доказів зворотнього відповідачем не надано.

Стосовно доводів відповідача про те, що позивачем пропущений строк звернення до суду з даною позовною заявою, суд зауважує, що адміністративний суд не може застосовувати шестимісячний строк звернення до суду як підставу відмови у задоволенні позову у справах з вимогами, пов`язаними з виплатою компенсаторної складової доходу, та у справах з вимогами, пов`язаними з виплатою доходу як складової конституційного права на соціальний захист, до якого належить, зокрема, право на отримання пенсії.

Аналогічне застосування норм права відображено, зокрема у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 19.06.2018 у справі № 646/6250/17 (№ в Єдиному державному реєстрі судових рішень 74820954).

З огляду на викладене, зазначені доводи відповідача суд вважає неспроможними.

Таким чином, позовні вимоги про визнання протиправними дій відповідача щодо обмеження пенсійної виплати позивача максимальним розміром є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Оцінюючи наявність правових підстав для зобов`язання відповідача провести виплату перерахованого основного розміру пенсії позивача, виходячи з грошового забезпечення, визначеного довідкою від 14.07.2021 № 33/28-1470 Державної установи «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Запорізькій області», без обмеження максимальним розміром у відповідності до вимог ст.ст. 43, 63 Закону України від 09.04.1992 №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», ст. 9 Закону України від 20.12.1991 № 2011 «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», положень постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції», з 01.12.2019, і виплатити утворену заборгованість, суд виходить із такого.

Спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду.

Так, згідно з ч.ч. 2-3 ст. 51 Закону України від 09.04.1992 №2262-ХІІ перерахунок пенсій, призначених особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей, провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців.

Отже, із урахуванням обставин, встановлених під час надання правової оцінки діям відповідача щодо обмеження пенсійної виплати позивачу максимальним розміром, суд з метою захисту прав, свобод та інтересів позивача, про захист яких він просить, вважає за необхідне зобов`язати відповідача провести виплату перерахованого основного розміру пенсії позивача, виходячи з грошового забезпечення, визначеного довідкою від 14.07.2021 № 33/28-1470 Державної установи «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Запорізькій області», без обмеження максимальним розміром у відповідності до вимог ст.ст. 43, 63 Закону України від 09.04.1992 №2262-ХІІ, ст. 9 Закону України від 20.12.1991 № 2011, положень Постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції», з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії, а саме з 01.12.2019.

Крім того, оскільки відповідач вчинює дії щодо обмеження позивачу пенсійної виплати максимальним розміром, починаючи з 01.12.2019, суд також вважає за доцільне зобов`язати відповідача виплатити позивачу утворену заборгованість.

Відтак, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про зобов`язання відповідача провести виплату перерахованого основного розміру пенсії позивача, виходячи з грошового забезпечення, визначеного довідкою від 14.07.2021 № 33/28-1470 Державної установи «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Запорізькій області», без обмеження максимальним розміром у відповідності до вимог ст.ст. 43, 63 Закону України від 09.04.1992 №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», ст. 9 Закону України від 20.12.1991 № 2011 «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», положень постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції», з 01.12.2019, і виплатити утворену заборгованість, є обґрунтованими, а відтак, в цій частині позов також підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 КАС України. Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Позивачем, на переконання суду, обґрунтовано протиправність дій відповідача щодо обмеження пенсійної виплати позивача максимальним розміром та вмотивовано необхідність зобов`язання відповідача провести виплату перерахованого основного розміру пенсії позивача, виходячи з грошового забезпечення, визначеного довідкою від 14.07.2021 № 33/28-1470 Державної установи «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Запорізькій області», без обмеження максимальним розміром.

У свою чергу, суд вважає, що відповідач не надав докази на спростування обставин, якими позивач обґрунтував свої позовні вимоги.

Таким чином, адміністративний позов, на переконання суду, є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 10 ч. 1 ст. 5 Закону України від 08.07.2011 № 3674-VI «Про судовий збір» як громадянин, віднесений до 1 категорії постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, підстави для вирішення питання щодо розподілу судових витрат відсутні.

Враховуючи вищезазначене та керуючись ст.ст. 2, 6, 8 10, 14, 90, 139, 143, 241 246, 250 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Задовольнити адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (, 69057, м. Запоріжжя, проспект Соборний, буд. 158-Б) про визнання протиправними дій суб`єкта владних повноважень та зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо обмеження пенсійної виплати ОСОБА_1 максимальним розміром.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області провести виплату перерахованого основного розміру пенсії ОСОБА_1 , виходячи з грошового забезпечення, визначеного довідкою від 14.07.2021 № 33/28-1470 Державної установи «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Запорізькій області», без обмеження максимальним розміром у відповідності до вимог ст.ст. 43, 63 Закону України від 09.04.1992 №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», ст. 9 Закону України від 20.12.1991 № 2011 «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», положень постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції», з 01.12.2019, і виплатити утворену заборгованість.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення виготовлено в повному обсязі та підписано 13 вересня 2022 року.

Суддя О.В. Прудивус