Справа № 640/18422/21
Суддя: Мельничук Володимир Петрович
Дата ухвалення: 2022-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач - Мельничук В.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2022 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого-судді: Мельничука В.П.,

суддів: Лічевецького І.О., Оксененка О.М.,

при секретарі: Черніченко К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 травня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України про визнання протиправною бездіяльності та скасування розпорядження, визнання протиправним та скасування наказу, -

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до Міністерства внутрішніх справ України, в якій просив:

- визнати протиправними дії Міністерства внутрішніх справ України в частині затримки остаточного розрахунку при звільненні ОСОБА_1 з органів внутрішніх справ, відповідно наказу МВС України від 03.08.2020 № 582 о/с;

- стягнути з Міністерства внутрішніх справ України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу по затримці остаточного розрахунку при звільненні з органів внутрішніх справ, відповідно наказу МВС України від 03.08.2020 № 582 о/с за період з 24.11.2016 по 08.09.2017, у розмірі 291 374,85 грн.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 травня 2022 року (з урахуванням ухвали Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 червня 2022 року про виправлення описки) у задоволенні клопотання представника Міністерства внутрішніх справ України про залишення позову без розгляду відмовлено.

Закрито провадження у справі № 640/18422/21.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 травня 2022 року, а справу направити до суду першої інстанції для подальшого розгляду.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 не погоджується з ухвалою суду першої інстанції, та посилається на порушення останнім норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання.

Апеляційна скарга мотивована безпідставністю доводів суду першої інстанції, що позовні вимоги у цій справі спрямовані на перегляд судового рішення у справі № 826/7001/17, оскільки Позивач подав позов про стягнення середнього заробітку при затримці остаточного розрахунку при звільненні з органів внутрішніх справ, відповідно наказу МВС України від 03.08.2020 № 582 о/с, що не могло бути предметом розгляду в № 826/7001/17.

Відзиву Відповідача на апеляційну скаргу ОСОБА_1 до суду апеляційної інстанції не надходило, що не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, Позивача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Закриваючи провадження у даній адміністративній справі суд першої інстанції виходив з того, що в адміністративній справі № 826/7001/17 вже розглянуто спір між тими самими сторонами, про той самий предмет та з тих самих підстав, що заявлено в адміністративній справі № 640/18422/21.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

За змістом статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 238 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що в Окружному адміністративному суді міста Києва перебував позов ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, Національної поліції України, в якому Позивач просив:

- визнати протиправним та скасувати наказ МВС України від 06.11.2015 року 2338 о/с «По особовому складу» в частині звільнення полковника міліції, заступника начальника 1-го відділу управління розслідування особливо важких кримінальних проваджень Головного слідчого управління ОСОБА_1 з органів внутрішніх справ України;

- поновити його, ОСОБА_1 на службі в органах внутрішніх справ з 6 листопада 2015 року та перевести в Національну поліцію на рівнозначну посаду з 07 листопада 2015 року;

- зобов`язати Міністерство внутрішніх справ України виплатити йому ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 06 листопада 2015 року по день поновлення на службі.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 листопада 2016 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 23 березня 2017 року, у справі № 826/26466/15 адміністративний позов ОСОБА_1 - задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано Наказ Міністерства внутрішніх справ України від 06.11.2015 року 2338 о/с «По особовому складу» в частині звільнення ОСОБА_1 з займаної посади, Заступника начальника 1-го відділу управління розслідування особливо важливих кримінальних проваджень Головного слідчого управління, згідно з пунктами 10 та 11 розділу ХІ Закону України «Про Національну поліцію» та відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ звільнено з 06 листопада 2015 року у запас Збройних Сил за пунктом 64 «г» (через скорочення штатів).

Поновлено ОСОБА_1 на посаді Заступника начальника 1-го відділу управління розслідування особливо важливих кримінальних проваджень Головного слідчого управління Міністерства внутрішніх справ України.

Стягнуто з Міністерства внутрішніх справ України середній заробіток за час вимушеного прогулу з 09 листопада 2015 року по 23 листопада 2016 року у розмірі 392 982,49 грн.

Визнано протиправною бездіяльність Національної поліції України щодо не вирішення питання про прийняття ОСОБА_1 в органи поліції.

Зобов`язано Національну поліцію України розглянути питання щодо прийняття ОСОБА_1 на службу до поліції у відповідності до пункту 9 Розділу ХІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про Національну поліцію".

Допущено негайне виконання постанови суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді Заступника начальника 1-го відділу управління розслідування особливо важливих кримінальних проваджень Головного слідчого управління Міністерства внутрішніх справ України та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць у розмірі - 32 873,08 грн.

У решті позовних вимог відмовлено.

Наказом МВС України від 21 грудня 2016 року №1223 о/с скасовано пункт наказу МВС України від 06 листопада 2015 року № 2338 о/с «По особовому складу» в частині звільнення Позивача з посади Заступника начальника 1-го відділу управління розслідування особливо важливих кримінальних проваджень Головного слідчого управління Міністерства внутрішніх справ України з 06 листопада 2015 року та поновлено на посаді, яка згідно штатного розпису скорочена у МВС та введена у новоствореному центральному органі виконавчої влади - Національній поліції України.

08 вересня 2017 року Відповідачем видано наказ № 953 о/с про звільнення Позивача з займаної посади на підставі пункту 64 «г» (через скорочення штатів) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ.

Позивач, не погоджуючись із вказаним наказом, звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Міністерства внутрішніх справ України, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства внутрішніх справ України від 08 вересня 2017 року № 953 о/с «По особовому складу» в частині звільнення полковника міліції ОСОБА_1 , Заступника начальника 1-го відділу управління розслідування особливо важливих кримінальних проваджень Головного слідчого управління, з 08 вересня 2017 року, за пунктом 64 «г» (через скорочення штатів) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ в запас Збройних сил;

- поновити ОСОБА_1 на посаді заступника начальника 1-го відділу управління розслідування особливо важливих кримінальних проваджень Головного слідчого управління Міністерства внутрішніх справ України;

- стягнути з Міністерства внутрішніх справ України середній заробіток за час вимушеного прогулу з 08 вересня 2017 року по день прийняття рішення в даній справі;

- за час невідбутої відпустки за 2017 рік стягнути з Міністерства внутрішніх справ України матеріальну допомогу для оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення;

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 січня 2020 року, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 09 липня 2020 року у справі № 826/12793/17, позов ОСОБА_1 - задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано наказ Міністерства внутрішніх справ України від 08 вересня 2017 року № 953 о/с (по особовому складу) в частині звільнення в запас Збройних Сил за пунктом 64 «г» (через скорочення штатів) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом полковника міліції ОСОБА_1 (М-086841), Заступника начальника 1-го відділу управління розслідування особливо важливих кримінальних проваджень Головного слідчого управління з 08 вересня 2017 року.

Стягнуто з Міністерства внутрішніх справ України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 09 вересня 2017 року по 09 січня 2018 року у розмірі 182296 (сто вісімдесят дві тисячі двісті дев`яносто шість) грн 06 коп.

Допущено негайне виконання рішення суду в частині стягнення з Міністерства внутрішніх справ України на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах суми за один місяць без урахування обов`язкових податків та зборів.

У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України «Про особовий склад» від 31 липня 2020 року № 570 о/с, на виконання рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 16 січня 2020 року, винесеного у справі № 826/12793/17, залишеного без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 09 липня 2020 року, з урахуванням ухвали Окружного адміністративного суду м. Києва від 14 липня 2020 року, скасовано пункт наказу Міністерства внутрішніх справ від 08 вересня 2017 року № 953 о/с у частині звільнення в запас Збройних Сил за пунктом 64 «г» (через скорочення штатів) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ полковника міліції ОСОБА_1 (М-0868410), Заступника начальника 1-го відділу управління розслідування особливо важливих кримінальних проваджень Головного слідчого управління з 08 вересня 2017 року.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України «Про особовий склад» від 03 серпня 2020 року № 582 о/с, на підставі рапорта Позивача від 21.07.2020, полковника міліції ОСОБА_1 (М-0868410), поновленого за рішенням суду на посаді Заступника начальника 1-го відділу управління розслідування особливо важливих кримінальних проваджень Головного слідчого управління, звільнено в запас Збройних Сил за пунктом 64 «з» (у зв`язку з переходом у встановленому порядку на роботу (службу) в інші міністерства, центральні органи виконавчої влади (установи, організації) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, з 09 вересня 2017 року.

Також, в Окружному адміністративному суді міста Києва перебував позов ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, в якому Позивач (з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог) просив:

- визнати протиправною бездіяльність Міністерства внутрішніх справ України щодо не вирішення питання подальшого використання на службі ОСОБА_1 ;

- стягнути з Міністерства внутрішніх справ України середній заробіток за час вимушеного прогулу з 24 листопада 2016 року по 08 вересня 2017 року;

- за час не відбутої відпуски за 2016 рік стягнути з Міністерства внутрішніх справ України матеріальну допомогу для оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 січня 2020 року, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 30 квітня 2020 року у справі № 826/7001/17, у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовлено повністю.

Ухвалою Верховного Суду від 30 листопада 2020 року закрито касаційне провадження № К/9901/14392/20 за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 січня 2020 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 30 квітня 2020 року у справі № 826/7001/17.

Закриваючи провадження у даній адміністративній справі суд першої інстанції виходив з того, що предмет розгляду в даній адміністративній справі, вже був предметом розгляду в іншій адміністративній справі, в якій прийнято рішення, яке набрало законної сили - № 826/7001/17.

Колегія суддів звертає увагу, що предметом спору у справі № 826/7001/17 було стягнення з Міністерства внутрішніх справ України середнього заробітку за час вимушеного прогулу, визначене статтею 235 Кодексу законів про працю України, частиною 2 якої зокрема передбачено, що при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік.

Проте, предметом спору у даній адміністративній справі є визнання протиправними дій Міністерства внутрішніх справ України в частині затримки остаточного розрахунку при звільненні ОСОБА_1 з органів внутрішніх справ, відповідно наказу МВС України від 03.08.2020 № 582 о/с та стягнення з Міністерства внутрішніх справ України на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки остаточного розрахунку при звільненні з органів внутрішніх справ, відповідно наказу МВС України від 03.08.2020 № 582 о/с.

Вказані правовідносини визначені статтею 117 Кодексу законів про працю України, якою передбачено, що у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування у разі, якщо спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору, але не більш як за період, встановлений частиною першою цієї статті.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що оскільки предмет спору і підстави у справі № № 826/7001/17 та у даній справі не є тими самими, підстави для закриття провадження у справі на підставі пункту 4 частини першої статті 238 КАС України відсутні.

Суд першої інстанції на вищенаведене уваги не звернув та дійшов помилкового висновку про закриття провадження у даній адміністративній справі з підстав, встановлених п. 4 ч. 1 ст. 238 КАС України.

Відповідно до положень ст. 242 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

За змістом частини 1 статті 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку про передчасність постановлення судом першої інстанції ухвали 20 травня 2022 року про закриття провадження у справі та, як наслідок, наявність підстав для її скасування на підставі пункту 1 частини 1 статті 320 КАС України з направленням справи до цього ж суду для продовження розгляду.

Керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 308, 310, 320, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 травня 2022 року - скасувати, а справу направити до Окружного адміністративного суду міста Києва для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий-суддя: В.П. Мельничук

Судді: І.О. Лічевецький

О.М. Оксененко

Повний текст складено 15.09.2022 року.