Справа № 160/8468/22
Суддя: Врона Олена Віталіївна
Дата ухвалення: 2022-09-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 вересня 2022 року Справа № 160/8468/22
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Врони О. В.
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Української інженерно-педагогічної академії про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-
ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовом до Української інженерно - педагогічної академії, в якому просить:
- визнати протиправними дії Української інженерно - педагогічної академії щодо виплати грошової допомоги у розмірі 25 відсотків встановленої у закладі освіти стипендії протягом шести місяців з дня здавання двох максимально допустимих доз донації крові;
- зобов`язати Українську інженерно - педагогічну академію здійснити ОСОБА_1 виплату грошової допомоги у розмірі 25 відсотків встановленої у закладі освіти стипендії протягом шести місяців з дня здавання двох максимально допустимих доз донації крові.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідачем протиправно відмовлено у виплаті грошової допомоги у розмірі 25 відсотків встановленої у закладі освіти стипендії протягом шести місяців з дня здавання двох максимально допустимих доз донації крові, що передбачено п. 5 ст. 20 Закону України «Про безпеку та якість донорської крові та компонентів крові».
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.06.2022 року відкрито провадження у справі №160/8468/22, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
Відповідно до ч.6 ст.12, ч.1, 2 ст. 257, ч.1 ст.260 Кодексу адміністративного судочинства України зазначена справа є справою незначної складності та розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Питання про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження.
Згідно з ч. 5 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.
19.07.2022 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов відзив від Української інженерно-педагогічної академії.
Відповідач просить відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що з огляду на зміст ч. 5 ст. 20 Закону України «Про безпеку та якість донорської крові та компонентів крові» не відповідає визначеним підставам для отримання такої допомоги.
Позивач проходив навчання заочно, не отримував стипендії і на момент звернення до Академії із заявою від 30.11.2021 працював водієм взводу УГБУ Військової частини НОМЕР_1 , здавав донорську кров на базу КП «Дніпропетровська обласна станція переливання крові», а тому має право звернутися до місця проходження своєї служби.
Крім того, проведення відповідних розрахунків на такі виплати не можливе, оскільки відповідні місцеві програми з розвитку донорства крові та компонентів крові не розроблялися.
Не погоджуючись з поданим відзивом, позивач 28.07.2022 подав до суду відповідь, в якій зазначив, що не є військовослужбовцем строкової служби чи курсантом, а тому така виплата не може бути проведена Військовою частиною.
В період з 15.08.2022 по 02.09.2022 суддя перебувала у відпустці.
Розгляд справи здійснюється після виходу судді з відпустки.
Дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи в їх сукупності, проаналізувавши норми чинного законодавства України, суд встановив наступні обставини.
Позивач ОСОБА_1 є добровільним донором крові, який відповідно до довідки Комунального підприємства «Дніпропетровська обласна станція переливання крові» Дніпропетровської обласної ради 15.07.2021 і 22.09.2021 здавав безкоштовно донорську кров максимально допустимими дозами (по 450 мл).
30.11.2021 позивач звернувся із заявою до Української інженерно-педагогічної академії, в якій на підставі п. 5 ст. 30 Закону України «Про безпеку та якість донорської крові та компонентів крові» просив виплатити грошову допомогу у розмірі 25 відсотків, встановленої у закладі освіти стипендії протягом шести місяців з дня здавання двох максимально допустимих доз донації крові, що підтверджується відповідною довідкою.
У відповідь листом від 02.12.2021 №107-19-486 Українська інженерно-педагогічна академія повідомила про неможливість здійснити таку виплату, оскільки Харківською обласною державною адміністрацією повідомлено про відсутність відповідних програм в Харківському регіоні на запитуваний період. Правові підстави виплати грошової компенсації у Академії відсутні.
Не погоджуючись з відмовою, вважаючи її протиправною, позивач звернувся з позовом до суду.
Вирішуючи спір по суті суд виходить з наступного.
Правові та організаційні засади державної політики щодо організації заготівлі, тестування, переробки, зберігання, розподілу, транспортування та реалізації донорської крові та компонентів крові, функціонування системи крові, визначає стандарти безпеки та якості донорської крові та компонентів крові з метою забезпечення рівного доступу населення України до якісних і безпечних компонентів донорської крові у необхідній кількості, організації обігу донорської крові та компонентів крові, забезпечення безпеки та здоров`я донорів крові та компонентів крові, а також їх реципієнтів, захисту їхніх прав та законних інтересів визначені Законом України від 30.09.2020 №931-IX «Про безпеку та якість донорської крові та компонентів крові» (Закон №.931-IX)
Згідно термінів, наведених у ст. 1 Закону №.931-IX добровільне безоплатне донорство - здійснення донором донації крові та/або компонентів крові з особистої волі та без отримання грошової винагороди за таку донацію (у формі готівкових коштів чи в будь-якій іншій формі, що може вважатися еквівалентом грошей), крім невеликих сувенірів, легких закусок та відшкодування витрат на дорогу (п. 9); донорство крові та компонентів крові - добровільний акт людини, що полягає у донації крові та/або компонентів крові для подальшого використання їх для трансфузії, виготовлення лікарських засобів, медичних виробів або використання у наукових дослідженнях (п. 10).
Частиною 1.ст.14 Закону №.931-IX встановлено, що донором крові та/або компонентів крові може бути будь-який дієздатний громадянин України, іноземець чи особа без громадянства, яка має посвідку на постійне проживання на території України, який пройшов відповідне медичне обстеження в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері охорони здоров`я, за результатами якого підтверджена відсутність показань до постійного чи тимчасового відсторонення від донорства відповідно до переліку показань, затверджених центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері охорони здоров`я, з яким проведено співбесіду перед донацією крові та/або компонентів крові, під час якої йому надано вичерпну інформацію щодо донації, та який надав письмову згоду на забір у нього крові та/або компонентів крові, а також (за потреби) на застосування до нього допоміжних медичних технологій за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері охорони здоров`я.
Особа, яка виявила бажання здійснити донацію крові та/або компонентів крові, може звернутися до будь-якого суб`єкта системи крові, що здійснює заготівлю, переробку, тестування, зберігання, розподіл та реалізацію донорської крові та компонентів крові, незалежно від реєстрації місця проживання.
Величина разової максимально допустимої дози крові та компонентів крові, збір якої може бути здійснено від одного донора, та регулярність донацій визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері охорони здоров`я.
Частиною 5 ст. 20 Закону №.931-IX передбачено, що здобувачам вищої, професійної (професійно-технічної) та фахової передвищої освіти, які протягом року безоплатно здійснили донацію крові у сумарній кількості, що дорівнює двом разовим максимально допустимим дозам, або плазми крові в сумарній кількості, що дорівнює чотирьом разовим максимально допустимим дозам, заготовленим методом аферезу, або тромбоцитів у двох разових донаціях методом аферезу, надається право на одержання грошової допомоги у розмірі 25 відсотків встановленої у закладі освіти стипендії, а військовослужбовцям строкової служби та курсантам військових закладів освіти - право на одержання грошової надбавки у розмірі 25 відсотків призначеного їм грошового забезпечення протягом шести місяців після здійснення донації крові та/або компонентів крові у зазначених кількостях. Виплата такої грошової допомоги здійснюється за місцем навчання або проходження служби донора за рахунок коштів відповідних місцевих програм з розвитку донорства крові та компонентів крові.
Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 12 Закону №.931-IX керівники підприємств, установ, закладів, організацій, командири (начальники) військових частин зобов`язані: вирішувати віднесені цим Законом до їхньої компетенції питання про надання добровільним безоплатним донорам крові та компонентів крові компенсацій, передбачених законом.
Зі змісту вищенаведеної норми ч. 5 ст. 20 вбачається, що така допомога може бути надана тільки особам, які перебувають на очній формі навчання та отримують стипендію.
Відповідно до наданого відповідачем витягу з наказу Української інженерно-педагогічної академії від 04.09.2020 №292 ОСОБА_1 був зарахований з 21.09.2020 студентом 1 курсу заочної форми здобуття освіти за спеціальністю за кошти державного (регіонального) бюджету згідно з додатком магістр 015.39 Професійна освіта (Цифрові технології).
Разом з тим така виплата не може бути здійснена і Військовою частиною, в якій служить позивач, як вважає відповідач.
04.11.2021 відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 01.11.2021 №213 старшого солдата запасу ОСОБА_1 на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 01.11.2021 №48-РС, прийнятого на військову службу за контрактом у Збройні Сили України та призначеного водієм взводу Управління групи Бойового управління, який прибув із ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 01.11.2021 зараховано до списків особового складу Військової частини та на всі види забезпечення, який вважається таким, що з 01.11.2021 справи і посаду водія взводу управління групи бойового управління прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою з посадовим окладом 2820 грн на місяць. ВОС-790037А, шпк «Солдат».
Види військової служби наведені у ч. 6 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».:
-строкова військова служба;
-військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період;
-військова служба за контрактом осіб рядового складу;
-військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу;
-військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також закладів вищої освіти, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи закладів вищої освіти);
-військова служба за контрактом осіб офіцерського складу;
-військова служба за призовом осіб офіцерського складу;
-військова служба за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.
З наведених положень вбачається, що Законом відокремлюється строкова військова служба і військова служба за контрактом.
Тобто, позивач який проходить військову службу за контрактом не є військовослужбовцем строкової служби чи курсантом військового закладу освіти, а отже в даному випадку не може звертатись з відповідною заявою про виплату грошової допомоги відповідно до п. 5 ст. 20 Закону №.931-IX за місцем проходження служби, як помилково вважає відповідач.
За приписами ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до вимог ч.1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
З врахуванням вищевикладеного, оцінюючи всі докази в сукупності суд приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.
Судові витрати розподілу не підлягають.
Керуючись ст.ст. 243-246, 250, 255, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України,-
У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Української інженерно - педагогічної академії про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.В. Врона