Справа № 500/2750/22
Суддя: Мартиць Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2022-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №500/2750/22

14 вересня 2022 рокум. Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Мартиць О.І. розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Кременецького відділу державної виконавчої служби у Кременецькому районі Тернопільської області Південно - Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано - Франківськ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Військовий інститут Київського національного університету імені Тараса Шевченка про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Тернопільського окружного адміністративного суду з позовом до Кременецького відділу державної виконавчої служби у Кременецькому районі Тернопільської області Південно - Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано - Франківськ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Військовий інститут Київського національного університету імені Тараса Шевченка, в якому просить:

визнати дії державного виконавця Кременецького відділу державної виконавчої служби у Кременецькому районі Тернопільської області Південно - Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Івано - Франківськ) про арешт коштів боржника неправомірними;

постанову державного виконавця Кременецького відділу державної виконавчої служби у Кременецькому районі Тернопільської області Південно - Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Івано - Франківськ) Ковальчука О.А. про арешт майна боржника від 20 червня 2022 року скасувати, в частині накладення арешту на грошові кошти, зарплату, що надходить на картку (рахунок) IBAN НОМЕР_1 відкритого в АТ КБ "ПриватБанк" на ОСОБА_1 .

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є боржником на підставі виконавчого листа Тернопільського окружного адміністративного суду №500/2395/20 виданого 06 травня 2021 року про стягнення на користь Військового інституту Київського національного університету ім. Т. Шевченка фактичних витрат, пов`язаних з утриманням у вищому навчальному закладі в розмірі 115454 грн 43 коп.

Стягнення боргу проводиться Кременецьким відділом державної виконавчої служби у Кременецькому районі Тернопільської області Південо - Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано - Франківськ).

З надісланого АТ КБ "ПриватБанк" СМС- повідомлення ОСОБА_1 стало відомо про накладення арешту на його картку (рахунок) НОМЕР_2 (IBAN НОМЕР_1 ) в АТ КБ "ПриватБанк", на яку надходить заробітна плата.

У зв`язку з цим, позивач не може отримати заробітну плату, яка являється єдиним джерелом його існування, також немає можливості оплачувати комунальні платежі та взагалі існувати. Особливо гостро постала ця проблема в умовах пандемії коронавірусу COVID-19, який має високу небезпеку для здоров`я людей, а також в умовах військової агресії Російської Федерації проти України, у зв`язку з чим введено воєнний стан в Україні.

Позивач зазначає, що не заперечує проти стягнення боргу, але накладення арешту на спеціальні банківські рахунки вважає незаконним та перевищенням повноважень державним виконавцем.

05.07.2022 адвокатом В. Сідоровим, подано до органу виконавчої служби заяву з додатками до неї про зняття арешту із картки (рахунку) IBAN НОМЕР_1 відкритого в АТ КБ "ПриватБанк" на ОСОБА_1 , у відповідь на яку йому відмовлено у знятті арешту.

Ухвалою суду від 01.08.2022 позовну заяву ОСОБА_1 до Кременецького відділу державної виконавчої служби у Кременецькому районі Тернопільської області Південно - Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано - Франківськ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Військовий інститут Київського національного університету імені Тараса Шевченка про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії залишено без руху та надано строк для усунення недоліків позовної заяви шляхом сплати судового збору у розмірі 992,40 грн на належний рахунок та подання до суду належних доказів такої сплати.

08.08.2022 ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду, після усунення недоліків, позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Кременецького відділу державної виконавчої служби у Кременецькому районі Тернопільської області Південно - Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано - Франківськ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Військовий інститут Київського національного університету імені Тараса Шевченка про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії. Справу визначено розглядати суддею одноособово, з урахуванням особливостей, визначених статтею 287 КАС України. Призначено у справі судове засідання на 18.08.2022.

17.08.2022 від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Військового інституту Київського національного університету імені Тараса Шевченка до суду поступили пояснення, в яких зазначено, що Військовий інститут Київського національного університету імені Тараса Шевченка заперечує проти позову поданого ОСОБА_1 оскільки постанова державною виконавця Кременецького відділу державної виконавчої служби у Кременецькому районі Тернопільської області Південно - Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Івано - Франківськ) Ковальчука О. А. про арешт коштів боржника від 20 червня 2022 року є правомірною, обґрунтованою та спрямованою па реальне виконання рішення суду.

В судовому засіданні 18.08.2022 в режимі відеоконференції розгляд справи відкладено до 26.08.2022.

Відповідач 19.08.2022 подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Кременецького відділу державної виконавчої служби у Кременецькому районі Тернопільської області Південно - Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання дій державного виконавця Кременецького відділу ДВС про арешт коштів боржника неправомірними та скасування постанови державного виконавця про арешт майна боржника від 20 червня 2022 року, в частині накладення арешту на грошові кошти що містяться на рахунку НОМЕР_1 відкритого в АТ КБ "ПриватБанк" на ОСОБА_1 .

Заперечуючи щодо позовних вимог відповідач зазначає, що 20.06.2022 керуючись статтями 3, 4, 24, 25, 26, 27 Закону України "Про виконавче провадження" винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа Тернопільського окружного адміністративного суду №500/2395/20 від 06.05.2021 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Військового інституту Київського національного університету ім. Т. Шевченка 115454,43 грн боргу.

Вказує, що боржником до відділу ДВС не додано жодних документів які б свідчили про те, що рахунок НОМЕР_1 , який відкритий у АТ КБ "Приватбанк", має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом, тому підстави передбачені Законом України "Про виконавче провадження" для зняття арешту з коштів (майна) боржника відсутні.

В судовому засіданні 26.08.2022 в режимі відеоконференції розгляд справи відкладено до 14.09.2022 у зв`язку з неявкою представника відповідача та відсутністю матеріалів виконавчого провадження.

Ухвалою суду від 14.09.2022 визначено в задоволенні клопотання третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Військового інституту Київського національного університету імені Тараса Шевченка про зупинення провадження у справі №500/2750/22 відмовити.

В судовому засіданні 14.09.2022 представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві та просив задовольнити повністю.

Не заперечував щодо продовження розгляду справи судом в порядку письмового провадження.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Військового інституту Київського національного університету імені Тараса Шевченка просив в задоволенні позову відмовити з мотивів, наведених у поясненнях та не заперечив щодо продовження розгляду справи судом в письмовому провадженні.

Представник відповідача в судове засідання 14.09.2022 не з`явився, хоча про дату час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, що не перешкоджає розгляду справи у його відсутності за наявними матеріалами.

14.09.04.2022 ухвалою суду, постановленою без виходу до нарадчої кімнати із занесенням до протоколу судового засідання, суд перейшов до розгляду справи №500/2750/22 в порядку письмового провадження.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши подані суду письмові докази, матеріали виконавчого провадження, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд встановив такі обставини.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 29.03.2021 в адміністративній справі №500/2395/20, яке набрало законної сили 29.04.2021 позов Міністерства оборони України в особі Військового інституту Київського національного університету імені Тараса Шевченка до ОСОБА_1 про стягнення витрат пов`язаних з утриманням у вищому навчальному закладі задоволено повністю.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Міністерства оборони України в особі Військового інституту Київського національного університету імені Тараса Шевченка фактичні витрати, пов`язані з утриманням у вищому військовому навчальному закладі в сумі 115454 (сто п`ятнадцять тисяч чотириста п`ятдесят чотири) грн 43 коп.)

06.05.2021 Тернопільським окружним адміністративним судом у даній справі видано виконавчий лист.

20.06.2022 відповідач виніс постанову про відкриття виконавчого провадження №69259889 з примусового виконання виконавчого листа №500/2395/20 виданого 06.05.2021 Тернопільським окружним адміністративним судом про стягнення з ОСОБА_1 на користь Міністерства оборони України в особі Військового інституту Київського національного університету імені Тараса Шевченка фактичні витрати, пов`язані з утриманням у вищому військовому навчальному закладі в сумі 115454,43 грн.

Також 20.06.2022 відповідач в рамках даного виконавчого провадження виніс постанову про арешт майна боржника та постанову про коштів боржника.

Представник позивача звернувся до відповідача із заявою про вчинення виконавчих дій з проханням винести постанову про зняття арешту з рахунку та надав довідку АТ КБ "Приватбанк" від 27.06.2021 №L8KPDAU7E9O2EV1R. Заява аргументована тим, що такий рахунок призначений для зарахування заробітної плати і на нього не може бути накладено арешт.

08.07.2022 відповідач надав відповідь на заяву представника позивача, якою відмовив у знятті арешту з рахунку. Відповідач відмовляючи в знятті арешту зазначив, що документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

На переконання позивача, відповідачем протиправно накладено арешт на рахунок позивача, що призначений для виплати заробітної плати, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає, що згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (частина перша статті 2 КАС України).

Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Перевіряючи юридичну та фактичну обґрунтованість рішення відповідача на відповідність вимогам частини 2 статті 2 КАС України, суд виходить з наступного.

Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України "Про виконавче провадження" від 02 червня 2016 року №1404-VIII (надалі - Закон України "Про виконавче провадження").

Відповідно до статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до положень частини 1 статті 5 Закону України "Про виконавче провадження", примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Згідно з нормами статті 10 цього Закону, заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

При цьому, за приписами частини 1 статті 18 Закону України "Про виконавче провадження", виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Згідно частини 3 вказаної статті, виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, зокрема, накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на єдиному рахунку, відкритому у порядку, визначеному статтею 35-1 Податкового кодексу України, коштів на рахунках платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на електронних рахунках платників акцизного податку, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей (пункт 7).

Відповідно до змісту частин 1-4, 10 статті 56 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Копії постанов, якими накладено арешт на майно (кошти) боржника, виконавець надсилає банкам чи іншим фінансовим установам, органам, що здійснюють реєстрацію майна, реєстрацію обтяжень рухомого майна, в день їх винесення.

У порядку, встановленому цією статтею, виконавець, в провадженні якого знаходиться виконавче провадження, за заявою стягувача чи з власної ініціативи може накласти арешт на грошові кошти, які перебувають на рахунках (вкладах) чи на зберіганні у банках, інших фінансових установах і належать особі, яка має заборгованість перед боржником, яка підтверджена судовим рішенням, яке набрало законної сили.

В свою чергу, згідно з частинами 1, 2, 4 статті 48 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову. Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах. На кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, на рахунках у цінних паперах у депозитарних установах, накладається арешт не пізніше наступного робочого дня після їх виявлення. Арешт поширюється також на кошти на рахунках, відкритих після винесення постанови про накладення арешту.

При цьому, забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 15-1 Закону України "Про електроенергетику", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 19-1 Закону України "Про теплопостачання", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків за інвестиційними програмами, на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для кредитних коштів, відкритих відповідно до статті 26-1 Закону України "Про теплопостачання", статті 18-1 Закону України "Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення", на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України "Про впорядкування питань, пов`язаних із забезпеченням ядерної безпеки", на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

Згідно частини 3 статті 52 Закону України "Про виконавче провадження", не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

З наведеного слідує, що Законом визначено обставини, на підставі яких не підлягають арешту кошти, зокрема:

- кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках;

- звернення стягнення на виплати, які заборонено законом.

Відповідно до наказу Міністерства фінансів України №758 від 22 червня 2012 року встановлено, що рахунки із спеціальним режимом використання - рахунки, які відкриваються в Казначействі та його органах підприємствам, установам, організаціям для проведення розрахунків з надання пільг та житлових субсидій населенню на оплату електроенергії, природного газу (в тому числі послуг з транспортування, розподілу та постачання), тепло-, водопостачання і водовідведення, квартирної плати (утримання будинків і споруд та прибудинкових територій), вивезення побутового сміття та рідких нечистот, з погашення заборгованості перед державним бюджетом, з повернення бюджетних позичок, фінансової допомоги, наданої на поворотній основі, та кредитів, у тому числі залучених державою (Верховною Радою Автономної Республіки Крим, міськими радами) або під державні (місцеві) гарантії, з електронного адміністрування податків, для сплати заборгованості за електроенергію, для зарахування депозитних коштів та не бюджетні рахунки розпорядників бюджетних коштів.

Відповідно до постанови Національного банку України "Про затвердження Інструкції про порядок відкриття і закриття рахунків клієнтів банків та кореспондентських рахунків банків - резидентів і нерезидентів" від 12 листопада 2003 року №492 встановлено, що банк відкриває поточні рахунки фізичним особам для здійснення деяких видів виплат (заробітної плати, дивідендів, стипендій, пенсій, соціальної допомоги, повернення надлишково сплачених сум, інших виплат) за зверненням суб`єкта господарювання, який укладає з банком договір про відкриття поточних рахунків на користь фізичних осіб (розділ 5, пункт 68). Поточний рахунок - рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання грошей і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та вимог законодавства України (розділ 1, пункт 6).

Таким чином, з урахуванням викладеного вище, суд приходить до висновку, що рахунок, стосовно якого відповідачем було винесено постанови про накладення арешту та з приводу яких позивач звернувся до суду, у розрізі приписів чинного законодавства не є рахунком зі спеціальним режимом використання, і крім того, на нього можуть зараховуватися будь-які надходження (грошові кошти).

Як зазначалось вище, державний виконавець має право для забезпечення реального виконання виконавчого документу - застосувати арешт коштів боржника (фізичної особи), що знаходяться на рахунку такого боржника у банківській установі, однак, за винятком коштів, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

Перелік видів виплат та сум, на які не здійснюється звернення стягнення відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" наведений у статті 73 зазначеного Закону.

Так, стягнення не може бути звернено на такі виплати: 1) вихідну допомогу, що виплачується в разі звільнення працівника; 2) компенсацію працівнику витрат у зв`язку з переведенням, направленням на роботу до іншої місцевості чи службовим відрядженням; 3) польове забезпечення, надбавки до заробітної плати, інші кошти, що виплачуються замість добових і квартирних; 4) матеріальну допомогу особам, які втратили право на допомогу по безробіттю; 5) допомогу у зв`язку з вагітністю та пологами; 6) одноразову допомогу у зв`язку з народженням дитини; 7) допомогу при усиновленні дитини; 8) допомогу на дітей, над якими встановлено опіку чи піклування; 9) допомогу на дітей одиноким матерям; 10) допомогу особам, зайнятим доглядом трьох і більше дітей віком до 16 років, по догляду за дитиною з інвалідністю, по тимчасовій непрацездатності у зв`язку з доглядом за хворою дитиною, а також на іншу допомогу на дітей, передбачену законом; 11) допомогу на лікування; 12) допомогу на поховання; 13) щомісячну грошову допомогу у зв`язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства громадян, які проживають на території, що зазнала радіоактивного забруднення; 14) дотації на обіди, придбання путівок до санаторіїв і будинків відпочинку за рахунок фонду споживання.

Стягнення не здійснюється також із сум: 1) неоподатковуваного розміру матеріальної допомоги; 2) грошової компенсації за видане обмундирування і натуральне постачання; 3) вихідної допомоги в разі звільнення (виходу у відставку) з військової служби, служби в поліції та Державної кримінально-виконавчої служби України, а також грошового забезпечення, що не має постійного характеру, та в інших випадках, передбачених законом; 4) одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві; 5) грошової допомоги, пов`язаної з безоплатним забезпеченням протезування (ортезування) учасника антитерористичної операції, учасника здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, які втратили функціональні можливості кінцівок, благодійної допомоги, отриманої зазначеними особами, незалежно від її розміру та джерела походження.

Так, зі змісту наведених норм вбачається, що такий вид виплати, як заробітна плата, не відноситься до законодавчо визначеного переліку коштів, на які забороняється здійснення стягнення в рамках виконавчого провадження. Тобто, у державного виконавця не було заборони щодо накладення арешту саме на цей рахунок, оскільки він не є із спеціальним режимом використання та звернення стягнення законом на нього не заборонено.

Згідно частини четвертої статті 59 Закону України "Про виконавче провадження" підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є:

1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом;

2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника;

3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах;

4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням;

5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно;

6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову;

7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника;

8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову;

9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону;

10) отримання виконавцем від Державного концерну "Укроборонпром", акціонерного товариства, створеного шляхом перетворення Державного концерну "Укроборонпром", державного унітарного підприємства, у тому числі казенного підприємства, яке є учасником Державного концерну "Укроборонпром" або на момент припинення Державного концерну "Укроборонпром" було його учасником, господарського товариства, визначеного частиною першою статті 1 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності", звернення про зняття арешту в порядку, передбаченому статтею 11 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності".

У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду (частина п`ята статті 59 Закону України "Про виконавче провадження").

Оцінюючи правомірність оспорюваної постанови, суд зазначає таке.

Згідно з частиною п`ятою статті 242 КАС України враховує постанову Верховного Суду від 22.07.2021 у справі №280/3860/20 у подібних правовідносинах, в якій Верховний Суд, встановивши, що постанова про накладення арешту містить застереження для банку про неможливість накладення арешту на кошти, звернення стягнення на які заборонено законом, дійшов до висновку про законність цієї постанови виконавця і переконливих підтверджень про спеціальний режим банківського рахунку виконавцю надано не було, оскільки на зазначений рахунок було перераховано також кошти, що не були заробітною платою позивачки.

Також, суд враховує постанову Верховного Суду від 10.06.2021 у справі №520/4794/20 у подібних правовідносинах, в якій зазначено, що банк повинен повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунках боржника та повернути постанову про накладення арешту на грошові кошти, накладення арешту на які заборонено законом. Одночасно боржник, звертаючись до виконавця з заявою про неможливість накладення арешту на кошти на рахунку та/або про зняття арешту, повинен надати підтверджуючі документи.

Оскаржувана постанова містить відповідне застереження для банків про неможливість накладення арешту на кошти, звернення стягнення на які заборонено законом. При цьому АТ КБ "Приватбанк" виконало оспорювану постанову і не повідомляло виконавця про спеціальний режим рахунку позивача або про наявність інших заборон, встановлених законом, для звернення стягнення на кошти, які на ньому розміщені.

Про належність рахунку позивача до тих, звернення стягнення на які заборонено частиною другою статті 48 Закону України "Про виконавче провадження", позивач не повідомляв відповідачу і не надавав відповідного документального підтвердження, а судом таких обставин не встановлено.

Додана до заяви представника позивача довідка АТ КБ "Приватбанк" від 27.06.2021 №L8KPDAU7E9O2EV1R не містить відомостей про те, що рахунок позивача має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

Отже, при винесенні оспорюваної постанови відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Законом України "Про виконавче провадження", і не допустив порушення вимог статей 48, 56 цього Закону.

Водночас згідно із статтею 48 Конституції України кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло.

Відповідно до статті 70 Закону України "Про виконавче провадження" розмір відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника вираховується із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (частина перша).

Із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості:

у разі стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю особи, у зв`язку із втратою годувальника, майнової та/або моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, - 50 відсотків;

за іншими видами стягнень, якщо інше не передбачено законом, - 20 відсотків.

З пенсії може бути відраховано не більш як 50 відсотків її розміру на утримання членів сім`ї (аліменти), на відшкодування збитків від розкрадання майна підприємств, установ і організацій, на відшкодування пенсіонером шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також у зв`язку із смертю потерпілого, на повернення переплачених сум заробітної плати в передбачених законом випадках.

За іншими видами стягнень може бути відраховано не більш як 20 відсотків пенсії (частина друга).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 20.04.2022 у справі №756/8815/20 зазначила, що встановлення відрахувань у певному відсотковому визначенні від заробітної плати боржника покликане гарантувати людині право на своєчасне, у передбачені законом строки, одержання винагороди за працю, що становить одне з основних трудових прав людини, тому й законодавець обмежив розмір будь-яких утримань із заробітної плати, і таке обмеження є законодавчо встановленою забороною на накладення арешту на заробітну плату, що виплачена боржнику після таких утримань, або частину заробітної плати, що перевищує граничну межу таких відрахувань (п. 65). Накладення арешту на кошти, що складають заробітну плату боржника після здійснення утримань із неї за виконавчими документами та понад встановлений законом розмір для відрахувань із заробітної плати, є надмірним тягарем для боржника та порушенням його прав на одержання винагороди за працю та достойні умови життя (п. 66). Таким чином, не може бути накладений арешт на кошти що складають заробітну плату боржника після фактичного здійснення утримань із неї за виконавчими документами та на усі кошти заробітної плати боржника поза межами дозволених законом розмірів відрахувань із такої заробітної плати, а якщо такий арешт накладений, то він має бути знятий. При цьому на кошти, що знаходяться на рахунках та які не є коштами, що складають заробітну плату, таке обмеження не розповсюджується (п. 67). Залишення арешту на кошти, які складають заробітну плату боржника, та звернення на них стягнення унеможливлює отримання особою будь-яких коштів заробітної плати, як єдиного джерела та порушує його право на отримання винагороди за працю (п. 103).

Суд вважає, що вказані висновки Великої Палати Верховного Суду необхідно враховувати при розгляді цієї справи, оскільки вони стосуються застосування статті 70 Закону України "Про виконавче провадження" і звернення стягнення на кошти поза межами дозволених цією нормою розмірів.

Згідно з висновками Великої Палати Верховного Суду в постанові від 20.04.2022 №756/8815/20 природа походження коштів на рахунку боржника має значення для вирішення питання про накладення чи зняття арешту на кошти на такому рахунку.

Підсумовуючи, суд зазначає про відсутність підстав для задоволення вимог про визнання протиправною і скасування оспорюваної постанови, оскільки судом не встановлено порушень порядку накладення вимог законодавства і прав позивача при її винесенні й задоволення цих вимог не призведе до належного і ефективного захисту порушеного права позивача.

Порушене право позивача може бути захищено шляхом зняття арешту з рахунку позивача відповідно до частини п`ятої статті 59 Закону України "Про виконавче провадження", тому згідно з частиною другою статті 9, пункту 10 частини другої статті 245 КАС України суд дійшов висновку про вихід за межі позовних вимог у цій частині.

Одночасно суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, сформовану у справі "Серявін та інші проти України" (№4909/04), згідно з якою у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (RuizTorijav. Spain) №303-A, пункт 29).

Окрім того, відповідно до пункту 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Залишаючи без оцінки окремі аргументи учасників справи, суд виходить з того, що такі обставини лише опосередковано стосуються суті і природи спору, а їх оцінка не має вирішального значення для його правильного вирішення.

Закріплений у частині першій статті 9 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини другої статті 73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

За змістом частини першої статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Беручи до уваги приписи зазначених норм, оцінюючи наявні в матеріалах докази в їх сукупності, суд вважає, що позов слід задовольнити частково.

Згідно з частинами першою, третьою статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

При зверненні до суду позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 992,40 грн відповідно до квитанції №62543679 від 02.08.2022, тому до відшкодування за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягає 496,20 грн сплаченого судового збору.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Кременецького відділу державної виконавчої служби у Кременецькому районі Тернопільської області Південно - Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Військовий інститут Київського національного університету імені Тараса Шевченка про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Зняти арешт з коштів ОСОБА_1 , які знаходяться на рахунку IBAN: НОМЕР_3 відкритого в АТ КБ "Приватбанк".

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Кременецького відділу державної виконавчої служби у Кременецькому районі Тернопільської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) в користь ОСОБА_1 496,20 грн сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 14 вересня 2022 року.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 );

відповідач:

- Кременецький відділ державної виконавчої служби у Кременецькому районі Тернопільської області Південно - Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано - Франківськ) (місцезнаходження: вул. Козубського, 4, м. Кременець, Тернопільська область, 47003, );

третя особа:

- Військовий інститут Київського національного університету імені Тараса Шевченка (місцезнаходження: вул. Ломоносова, 81, м. Київ, 03189, ) .

Головуючий суддя Мартиць О.І.