Справа № 300/875/22
Суддя: Затолочний Віталій Семенович
Дата ухвалення: 2022-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2022 рокуЛьвівСправа № 300/875/22 пров. № А/857/9981/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Затолочного В.С.,

суддів: Курильця А.Р., Мікули О.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 02 червня 2022 року у справі № 300/875/22 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про зобов`язання вчинити певні дії, (рішення суду першої інстанції ухвалене суддею Микитин Н.М. в м. Івано-Франківськ Івано-Франківської області 02 червня 2022 року у порядку письмового провадження, дата складення повного тексту судового рішення не зазначена ), -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі також ОСОБА_1 позивач) звернувся з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (надалі також ГУ ПФУ в Івано-Франківській області, відповідач), в якому просив суд:

- визнати протиправними дій щодо здійснення перерахунку та виплати пенсії з зменшенням основного розміру пенсії з 90% на 70% грошового забезпечення;

- зобов`язати провести перерахунок та виплату призначеної пенсії в основному розмірі 90% сум грошового забезпечення починаючи з 01.12.2019, з урахуванням проведених платежів, без обмеження максимальним розміром пенсії.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 02 червня 2022 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із вказаним рішенням, його оскаржив позивач, який із покликанням на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 02 червня 2022 року скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити повністю.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що відповідачем безпідставно зменшено відсотковий розмір грошового забезпечення пенсії з 90% до 70%, оскільки для перерахунку пенсії мають застосовуватись норми закону, які визначають її значення у відсотках відповідних сум грошового забезпечення, що діяли саме на момент первинного призначення пенсії, а розмір уже призначеної пенсії в процентному співвідношенні внаслідок чергових перерахунків не може бути зменшений навіть при зміні діючого законодавства, з огляду на незворотність дії нормативно-правових актів у часі. Щодо протиправності застосування обмежень граничного розміру пенсії позивач посилається на рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 за №7-рп/2016, яким визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) обмеження максимального розміру пенсії, встановленого частиною сьомою статті 43 Закону України від 09.04.1992 № 2262-XII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (надалі також Закон № 2262-XII).

У відповідь на подану апеляційну скаргу відповідач подав відзив, в якому заперечує проти вимог скарги, вважає їх безпідставними та необґрунтованими, просить відмовити у задоволенні вимог апелянта, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Враховуючи те, що апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглядати справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами відповідно до статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі також - КАС України).

Заслухавши доповідь судді-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції вірно встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Івано-Франківській області і отримує пенсію за вислугу років, призначену відповідно до Закону № 2262-XII.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 12.10.2021 у справі №300/3303/21, яке набрало законної сили, визнано протиправними дії ГУ ПФУ в Івано-Франківській області щодо не проведення перерахунку пенсії ОСОБА_1 з 01.12.2019 року, відповідно до довідки Державної установи «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Івано-Франківській області» від 08.06.2021 № 759 про розмір грошового забезпечення станом на листопад 2019 року, встановленого за прирівняною посадою (надалі також - Довідка). Зобов`язано відповідача провести перерахунок основного розміру пенсії позивача з 01.12.2019, відповідно до Довідки та виплату пенсії з урахуванням раніше виплачених сум.

На виконання зазначеного рішення ГУ ПФУ в Івано-Франківській області здійснило позивачу перерахунок пенсії за вислугу років у розмірі 70% суми грошового забезпечення, внаслідок чого загальний розмір нарахованої основної пенсії (з надбавками) склав 18343,71 грн, що підтверджується протоколом за пенсійною справою № (МВС) від 01.01.2022.

Не погоджуючись із застосованим обмеженнями щодо відсоткового зменшення розміру пенсії та максимального розміру пенсії, позивач звернувся до ГУ ПФУ в Івано-Франківській області із заявою від 23.12.2021, в якій просив провести перерахунок та виплату пенсії за вислугу років, виходячи з розрахунку 90% грошового забезпечення, без обмеження максимального розміру пенсії, з урахуванням раніше проведених виплат.

Листом №316-9830/Г-02/8-0900/22 від 19.01.2022, відповідач повідомив позивача, що на виконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 12.10.2021 у справі №300/3303/21 проведено перерахунок його пенсії з 01.12.2019, внаслідок чого загальний розмір нарахованої основної пенсії з урахуванням підвищення до пенсії здійснюється в розмірі 18343,71 грн.

Не погодившись з такими рішеннями відповідача, а саме із зменшенням розміру грошового забезпечення пенсії з 90% до 70% та обмеженням розміру пенсії максимальним розміром, позивач звернувся до суду з відповідними позовними вимогами.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що при застосуванні різних відсотків (90% і 70%) із врахуванням відомостей довідок уповноваженого органу станом на листопад 2019 року не має місце зменшення нарахування (не виплати) розміру пенсії, а відповідно і звуження права позивача на гарантоване законом справедливе пенсійне забезпечення.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання здійснити перерахунок пенсії без обмеження її максимальним розміром, то суд вважав, що на осіб, яким пенсія перерахована відповідно до нормативно-правових актів, вказаних у статті 2 Закону України від 08.07.2011 № 3668-VI «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» (надалі також - Закон № 3668-VI), та розмір якої перевищує максимальний розмір, встановлений даним Законом, поширюються приписи законодавства, чинні на час здійснення такого перерахунку.

Даючи правову оцінку таким висновкам суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, є Закон №2262-ХІІ. Цим Законом держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв`язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.

Відповідно до частини другої статті 13 Закону №2262-ХІІ (у редакції, чинній на час призначення позивачу пенсії) максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 90 процентів відповідних сум грошового забезпечення, а особам, які під час проходження служби брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і віднесені в установленому законом порядку до категорії 1, - 100 процентів, до категорії 2, - 95 процентів.

Підпунктом 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 3668-VI внесено зміни до Закону № 2262-ХІІ, зокрема у частині другій статті 13 цифри « 90» замінено цифрами « 80».

З 01.04.2014, у зв`язку з набранням чинності Законом України від 27.03.2014 № 1166-VII «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» (надалі також - Закон №1166-VII), пунктом 23 Розділу ІІ якого внесено зміни до Закону №2262-ХІІ: у частині другій статті 13 цифри « 80» замінено цифрами « 70», такі зміни набрали чинності з 01.05.2014.

Статтею 63 Закону №2262-ХІІ визначено перерахунок призначених пенсій, відповідно перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей у зв`язку із введенням в дію цього провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку. Якщо пенсіонер згодом подасть додаткові документи, які дають право на подальше підвищення пенсії, то пенсія перераховується за нормами цього Закону. При цьому перерахунок провадиться за минулий час, але не більш як за 12 місяців з дня подання додаткових документів і не раніше, ніж з дня введення в дію цього Закону. Усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій (редакція, чинна на час проведення перерахунку пенсії).

Постановою Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 № 45 затверджено «Порядок проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (надалі також - Порядок №45).

Згідно з пунктом 1 Порядку №45 (в редакції, чинній на час перерахунку пенсії позивача) перерахунок раніше призначених відповідно до Закону №2262-ХІІ пенсій проводиться у разі прийняття рішення Кабінетом Міністрів України про зміну розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення для відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за Законом України №2262-ХІІ, або у зв`язку із введенням для них нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, установлених законодавством.

Відповідно до пункту 4 Порядку №45 перерахунок пенсії здійснюється на момент виникнення такого права і проводиться у строки, передбачені частинами другою і третьою статті 51 Закону. Якщо внаслідок перерахунку розмір зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі.

Пунктом 5 наведеного порядку визначено, що під час перерахунку пенсій використовуються такі види грошового забезпечення, як посадовий оклад, оклад за військовим (спеціальним) званням та відсоткова надбавка за вислугу років на момент виникнення права на перерахунок пенсії за відповідною або аналогічною посадою та військовим (спеціальним) званням.

Пунктом 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 №988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» (надалі також Постанова №988) визначено, що грошове забезпечення поліцейських складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премії та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

21.02.2018 Кабінетом Міністрів України прийнято Постанову №103 «Про перерахунок пенсії особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» (надалі також - Постанова №103), пунктом 3 якої встановлено перерахувати з 1 січня 2016 року пенсії, призначені згідно із Законом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) за прирівняною посадою з розміру грошового забезпечення поліцейського, враховуючи відповідні оклади за посадою, спеціальним званням, відсоткову надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, за січень 2016 року відповідно до Постанови № 988. Розмір премії визначається у середніх розмірах, що фактично виплачені за відповідною посадою (посадами) поліцейського за січень 2016 року.

Виплату перерахованих відповідно до абзацу першого цього пункту пенсій (з урахуванням доплат до попереднього розміру пенсій, підвищень, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством (крім підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, що визначені законом) особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) проводити з 1 січня 2018 року. Сума перерахованих пенсій для виплати за період з 1 січня 2016 р. по 31 грудня 2017 року обчислюється органами Пенсійного фонду України станом на 1 січня 2018 року та виплачується після виділення коштів на їх фінансування з державного бюджету в такому порядку:

з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - щомісяця окремою сумою у розмірі 50 відсотків різниці між місячним розміром підвищеної пенсії, розрахованої відповідно до абзацу першого цього пункту, та місячним розміром отриманої особою пенсії за період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2017 року;

з 1 січня 2020 року - щомісяця окремою сумою у розмірі 100 відсотків різниці між місячним розміром підвищеної пенсії, розрахованої відповідно до абзацу першого цього пункту, та місячним розміром отриманої особою пенсії за період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2017 року та до забезпечення повної виплати розрахованої суми.

Таким чином, відсотковий розмір при призначенні пенсії визначається статтею 13 Закону №2262-ХІІ на момент призначення пенсії, а розміри складових пенсії визначаються Кабінетом Міністрів України.

При цьому відсоткове співвідношення, установлене статтею 13 Закону №2262-ХІІ, уже призначеної пенсії до складових грошового забезпечення (окладу) є сталим, оскільки визначається на день призначення пенсії.

Разом з тим, застосування відповідачем показника 70% до перерахунку пенсії є протиправним, тому, що стосується призначення нових пенсій, а не перерахунку раніше призначених, так і з огляду на те, що законодавчо діє принцип незворотності нормативно-правових актів у часі в силу прямих приписів статті 58 Конституції України.

Така позиція суду узгоджується з висновкам Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 16.10.2019 в зразковій справі №240/5401/18.

Отже, суд апеляційної інстанції вважає, що порядок перерахунку призначених пенсій урегульований нормами статті 63 Закону №2262-ХІІ, яка змін не зазнавала, а тому застосування статті 13 Закону №2262-ХІІ, яка регулює призначення пенсій, є протиправним, оскільки процедури призначення та перерахунку пенсії є різними за змістом і механізмом їх проведення, при перерахунку пенсії позивачу відсутні підстави для застосування механізму нового обчислення пенсії із застосуванням норм частини другої статті 13 Закону №2262-ХІІ, яка застосовується саме при призначенні пенсії. При перерахунку пенсії змінною величиною є лише розмір грошового забезпечення, натомість відсоткове значення розміру основної пенсії (90%), яке обчислювалося при її призначенні відповідно до наявної у позивача вислуги років, є незмінним.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантовано, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Таким чином колегія суддів вважає, що зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачу пенсії за вислугу років, починаючи з 01.12.2019 у розмірі 90% відповідних сум грошового забезпечення на підставі Довідки, з урахуванням вже виплачених сум є ефективним способом захисту порушеного права позивача.

Щодо вимоги позивача про перерахунок пенсії без обмеження максимальним розміром, суд зазначає наступне.

Законом України від 28.12.2007 № 107-VI «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» внесено зміни до Закону №2262-XII, а саме доповнено статтю 43 новою частиною сьомою, згідно якої максимальний розмір пенсій, призначених відповідно до цього Закону (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною та інших доплат до пенсій, встановлених законодавством) не може перевищувати дванадцять мінімальних розмірів пенсії за віком, встановленої абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Законом України від 24.12.2015 № 911-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» внесено зміни до Закону № 2262-XII, а саме статтю 43 доповнено реченням такого змісту: «Тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень».

Проте, зазначене положення в цілому визнано неконституційним відповідно до Рішення Конституційного Суду України № 7-рп/2016 від 20 грудня 2016 року.

Відповідно до частини другої статті 152 Конституції України, закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Згідно із пунктом другим резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України від 20 грудня 2016 року №7-рп/2016, зокрема, частина сьома статті 43 Закону №2262-ХІІ втратила чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Таким чином, з 20 грудня 2016 року частина сьома статті 43 Закону №2262-ХІІ є нечинною.

Відповідно до Закону України від 06.12.2016 № 1774-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» (надалі також - Закон 1774-VIII), який відповідно до Прикінцевих положень цього Закону, набрав чинності з 01 січня 2017 року, у частину сьому статті 43 Закону №2262-ХІІ слова і цифри «у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року» замінено словами і цифрами «по 31 грудня 2017 року».

Отже, буквальне розуміння змін, внесених Законом № 1774-VIII, з урахуванням Рішення Конституційного Суду України № 7-рп/2016 від 20 грудня 2016 року дозволяє стверджувати, що у Законі № 2262-XII відсутня частина сьома статті 43, а внесені до неї зміни, що полягають у зміні слів і цифр, є нереалізованими.

Наведене означає, що протягом 2017 року стаття 43 Закону № 2262-XII не передбачала положення про те, що максимальний розмір пенсії не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів.

Тобто, внесені Законом № 1774-VIII до частини сьомої зазначеної статті, яка визнана неконституційною і втратила чинність, зміни (щодо періоду, протягом якого діють обмеження пенсії), самі по собі не створюють підстав для такого обмеження.

Таким чином, з 20 грудня 2016 року (Рішення Конституційного Суду України) обмеження максимальним розміром пенсії є протиправним та відповідно є протиправними дії відповідача щодо обмеження перерахованої позивачу пенсії.

Крім того, апеляційний суд акцентує увагу на те, що відповідно до статті 1-1 Закону № 2262-XII законодавство про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, базується на Конституції України і складається з цього Закону, Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (надалі також Закон № 1058-IV) та інших нормативно-правових актів України, прийнятих відповідно до цих законів.

Зміна умов і норм пенсійного забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону та Закону № 1058-IV.

Закон № 2262-XII є спеціальним до спірних правовідносин та саме його норми слід першочергово застосовувати для їх врегулювання.

Суттєвою є обставина, що обмеження пенсії максимальним розміром вже регулювалося частиною сьомою статті 43 Закону № 2262-XII, яка визнана неконституційною з 20 грудня 2016 року, а тому неможливо стверджувати, що з вказаної дати виникла ситуація, за якої дане питання попадає під регулювання положень статті 2 Закону № 3668-VI у частині, що не вирішується нормами Закону № 2262-XII, як це трактує відповідач.

Застосування положень Закону № 3668-VI щодо пенсіонерів органів внутрішніх справ фактично нівелює наслідки прийняття рішення Конституційного Суду України від 20 грудня 2016 року №7-рп/2016, яким фактично встановлено, що обмеження пенсії максимальним розміром не відповідає статті 17 Конституції України.

Висновки по даній справі не спростовують можливість застосування норм Закону № 3668-VI щодо осіб, яким положення про обмеження виплати пенсії в максимальному розмірі встановлено іншими спеціальними Законами, що у встановленому порядку неконституційними не визнано.

Вказана вище правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 09 листопада 2020 року у справі № 813/678/18 та від 09 лютого 2021 року у справі № 640/2500/18 та від 31 березня 2021 року у справі № 815/3000/17, яку в силу приписів частини п`ятої статті 242 КАС України та частини шостої статті 13 Закону України від 02.06.2016 № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» враховано апеляційним судом під час вирішення цього спору.

Покликання суду першої інстанції на висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 27.01.2021 у справі №344/1326/17, від 21.05.2021 у справі №681/549/16-а, від 17.09.2021 у справі №580/1285/20, від 10.12.2020 у справі №580/492/19, від 05.11.2020 у справі №440/2423/19, від 24.09.2020 у справі №640/5854/19 є необґрунтованим та недоречним, оскільки такі стосуються відмінних за змістом правовідносин, що регулюються іншими нормативно-правовими актами, а саме: Законом України від 16.12.1993 № 3723-XII «Про державну службу», Законом України від 05.11.1991 № 1789-XII «Про прокуратуру», Законом України від 05.11.1991 №1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення».

Що стосується посилань суду першої інстанції на правові позиції Верховного Суду у справах №752/9907/16-а, №347/2083/16, № 521/20962/16-а, то суд апеляційної інстанції теж такі спростовує тому, що вказані позиції касаційного суду хоча і стосуються правовідносин щодо обмеження пенсії максимальним розміром, що регулюються нормами Закону № 2262-XII, однак спірні правовідносини у цих справах виникли задовго до прийняття рішення Конституційним Судом України № 7-рп/2016 від 20 грудня 2016 року.

Перевіривши мотивування судового рішення та доводи апеляційної скарги, відповідно до вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду колегія суддів вважає, що суд першої інстанції допустив неправильне застосування норм матеріального права при вирішенні спору по суті.

Згідно з частинами першою, другою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач як суб`єкт владних повноважень в ході розгляду справи не довів правомірність своєї поведінки в спірних правовідносинах.

Оцінюючи наведені сторонами доводи, апеляційний суд дійшов висновку про наявність правових підстав для перерахунку та виплати пенсії у розмірі 90% сум грошового забезпечення.

Отже, позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання протиправними дій щодо здійснення перерахунку та виплати пенсії з зменшенням основного розміру пенсії з 90% на 70% сум грошового забезпечення та зобов`язання провести перерахунок та виплату призначеної пенсії в основному розмірі 90% сум грошового забезпечення починаючи з 01.12.2019, з урахуванням проведених платежів, є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Разом з тим, колегія суддів наголошує, що ключовим правовим питанням у справі, щодо якого фактично виник спір, є право позивача на перерахунок пенсії за вислугу років у розмірі 90 % сум грошового забезпечення.

Відповідно питання обмеження пенсії максимальним розміром є похідним і повинно вирішуватись після вирішення питання про наявність права на перерахунок пенсії за вислугу років у розмірі 90 % сум грошового забезпечення.

Як видно з листа ГУ ПФУ в Івано-Франківській області від 19.01.2022 №316-9830/Г-02/8-0900/22 та Перерахунку пенсії у пенсійній справі № МВС, відповідач здійснив перерахунок пенсії позивачу на виконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 12.10.2021 у справі №300/3303/21 у розмірі 70 % сум грошового забезпечення. Підсумок пенсії (з надбавками) становить 18343, 71 грн, тобто відповідач не обмежував розмір пенсії позивачу максимальним розміром.

Відтак спору щодо граничного розміру пенсії на час звернення позивача у цій справі до суду не існувало.

Відповідач не ухвалював рішення щодо обмеження розміру перерахованої позивачу пенсії за вислугу років на виконання судового рішення, а тому права позивача у зазначеній частині при здійсненні такого перерахунку порушені не були.

ОСОБА_2 у позовній заяві вказав, що у разі задоволення позову в частині зобов`язання здійснити перерахунок пенсії за вислугу років у розмірі 90 % сум грошового забезпечення, його пенсія буде становити 23584 грн, тому просив зобов`язати здійснити такий перерахунок без обмеження максимальним розміром.

Однак, судовому захисту підлягають порушені права чи інтереси особи, а не ті, що можливо/ймовірно будуть порушені у майбутньому.

Відтак, враховуючи вище наведене, колегія суддів дійшла висновку, що вимога щодо здійснення перерахунку пенсії без обмеження її граничного розміру, задоволенню не підлягає як передчасна (заявлена на майбутнє).

Відповідно до пункту 2 статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно частин першої та другої статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що суд першої інстанції у справі, що розглядається не дав належної оцінки встановленим обставинам, неправильно застосував норми матеріального права, що призвело до ухвалення помилкового рішення, а відтак апеляційну скаргу слід задовольнити частково, а рішення суду першої інстанції - скасувати.

В порядку статті 139 КАС України та виходячи із результату апеляційного розгляду слід здійснити розподіл судових витрат.

При цьому, належить стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФУ в Івано-Франківській області судові витрати у вигляді сплаченого судового збору за подання до суду позовної заяви в розмірі 496,20 грн. (пропорційно до розміру задоволених позовних вимог).

Керуючись статтями 139, 241, 242, 308, 311, 315, 317, 321, 325, 370 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 02 червня 2022 року у справі № 300/875/22 скасувати та прийняти нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області при здійсненні перерахунку пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки Державної установи «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Івано-Франківській області» від 08.06.2021 № 759 про розмір грошового забезпечення станом на листопад 2019 року, встановленого за прирівняною посадою, щодо зменшення основного розміру пенсії з 90% на 70% сум грошового забезпечення.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки Державної установи «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Івано-Франківській області» від 08.06.2021 № 759 про розмір грошового забезпечення станом на листопад 2019 року, встановленого за прирівняною посадою в розмірі 90% сум грошового забезпечення починаючи з 01.12.2019, та здійснити її виплату з урахуванням проведених платежів.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області судові витрати у вигляді сплаченого судового збору за подання до суду позовної заяви в розмірі 496 (чотириста дев`яносто шість) гривень 20 копійок.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку лише з підстав, визначених в статті 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя В. С. Затолочний
судді А. Р. Курилець
О. І. Мікула