Справа № 351/904/22
Суддя: СОБКО В.
Дата ухвалення: 2022-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 351/904/22
Номер провадження №2-а/351/20/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2022 року м. Снятин

Снятинський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді - Собка В.М. ,

за участі секретаря - Яворницької А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Інспектора сектору поліцейської діяльності № 1 (Нова Ушиця) ВП № 2 (м. Дунаївці) Кам`янець-Подільського РУП ГУНП в Хмельницькій області поліцейського сержанто поліції Диянчука Богдана Олександровича, Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області про визнання протиправною та скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся у суд із позовом про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Свої вимоги мотивував тим, що Постановою Інспектора сектору поліцейської діяльності № 1 (Нова Ушиця) ВП № 2 (м. Дунаївці) Кам`янець-Подільського РУП ГУНП в Хмельницькій області поліцейського сержанто поліції Диянчука Б.О. серії ЕАО №5597991 від 11 липня 2022 року, ОСОБА_2 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 340,00 грн., за те, що 11 липня 2022 року об 14 годині 14 хвилин у смт. Нова Ушиця Хмельницької області, по вул. Українська, 1, водій здійснив стоянку транспортного засобу на тротуарі, не залишивши 2 метрів для руху пішоходів, чим порушив вимоги п. 15.10 ПДР України. Однак позивач із цією постановою не згідний, оскільки 11 липня 2022 року по вул. Новоукраїнська, 1 у смт. Нова Ушиця Хмельницької обл. здійснював розвантаження товару із робочого автомобіля, при цьому відстань від автомобіля до бордюру була більше 2-х метрів, тобто в межах допустимої Законом норми.

Таким чином позивач вважає, що постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності за вказане порушення є незаконною та необгрунтованою, оскільки відомості зазначеній в ній не відповідають дійсним обставинам справи, а дії інспектора патрульної поліції при винесенні постанови були незаконними та такими, що грубо порушили права позивача. При цьому відповідач, в порушення ст.280 КУпАП, при винесенні постанови не з`ясував, чи винна особа у вчиненні правопорушення, не зібрав доказів щодо підтвердження вини позивача у вчиненні правопорушення, адже обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення. При зупинці транспортного засобу, працівником поліції жодного доказу вчинення позивачем правопорушення надано не було, окрім як посилання працівника поліції в усній формі на те, що водій не залишив для руху пішоходів на тротуарі 2 метрів. При роз`ясненні позивачем провомірності своїх дій, поліцейський з погрозами почав вимагати документи та відразу ж без розгляду справи відносно позивача виніс постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності, яку після винесення прочитав та вручив позивачу її копію.

Відповідачем також було грубо порушено вимоги законодавства при складанні постанови та безпідставно не враховано пояснення позивача щодо невинуватості у вчиненні правопорушення. Крім того, під час розгляду справи не роз`яснено позивачу його права та обов`язки, що в свою чергу свідчить про порушення вимог ст.268 КУпАП, а також відповідачем було порушено право позивача на захист, оскільки останнім під час розгляду справи було заявлене клопотання із вимогою надати час на укладення угоди з адвокатом з метою надання йому правової допомоги, однак відповідачем в задоволенні даної вимоги було відмовлено. Не було дотримано п. 9-10 розділу III Інструкції, а саме під час розглядає справи відповідач не оголошував, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, не роз`яснив позивачу, його права і обов`язки, не оголошував протокол про адміністративне правопорушення, не досліджував докази та не вирішував клопотання.

На підставі наведеного позивач просив визнати протиправною та скасувати Постанову серії ЕАО №5597991 від 11 липня 2022 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340,00 грн. просив скасувати, а справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 закрити за відсутністю у діях складу правопорушення за ч.1 ст.122 КУпАП. Також просив стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області на рахунок ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 496,20 грн.

Позивач подав до суду заяву, якою позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив позов задоволити, справу просив розглядати без його участі.

Відповідач подав до суду відзив, у якому заперечив проти позовних вимог ОСОБА_1 , оскільки він порушив правила Дорожнього руху України, здійснивши стоянку на тротуарі, не залишивши для руху пішоходів двох метрів.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

За змістом п.3 ч.1 ст.288 КУпАП постанову органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржено у районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд у порядку, визначеному КАС України, з особливостями, встановленими КУпАП. Відповідно суд розглядає дану категорію справ у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Суд при розгляді даної категорії адміністративних справ перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови та повноважний, згідно з вимогами п.3 ч.1 ст.293 КУпАП скасувати постанову і закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

При розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст.ст. 247 і 280 КУпАП, у тому числі шляхом допиту свідків та призначення експертиз. Зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283 і 284 КУпАП, у постанові по справі про адміністративне правопорушення, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Згідно із ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст.280 КУпАП України, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У ст.283 КУпАП зазначено, що постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Судом встановлено, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на спростування наведених в позові аргументів щодо відсутності самого факту адміністративного правопорушення, сама по собі постанова у справі про адміністративне правопорушення, без обґрунтування її доказами, передбаченими ст.251 КУпАП, не може достовірно свідчити про вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Крім того, не містить надана суду Постанова і посилання на дослідження відповідачем обтяжуючих чи пом`якшуючих відповідальність особи обставин, які повинні бути враховані органом, уповноваженим розглядати справи про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 та 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких грунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Згідно до ст.286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Судом встановлено, що Постановою Інспектора сектору поліцейської діяльності № 1 (Нова Ушиця) ВП № 2 (м. Дунаївці) Кам`янець-Подільського РУП ГУНП в Хмельницькій області поліцейського сержанто поліції Диянчука Б.О. серії ЕАО №5597991 від 11 липня 2022 року, ОСОБА_2 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 340,00 грн., за те, що 11 липня 2022 року об 14 годині 14 хвилин у смт. Нова Ушиця Хмельницької області, по вул. Українська, 1, водій здійснив стоянку транспортного засобу на тротуарі, не залишивши 2 метрів для руху пішоходів, чим порушив вимоги п. 15.10 ПДР України.

Із переглянутого відеозапису, долученого до матеріалів справи вбачаєься, що 11 липня 2022 року близько 14:00 год. ОСОБА_1 на своєму автомобілі під`їхав до будинку АДРЕСА_1 , де зупинився та здійснював розвантаження товару із робочого автомобіля, при цьому на відео чітко видно, що відстань від автомобіля до бордюру була більше 2-х метрів.

При цьому у своєму відзиві відповідач не обгрунтував підстав притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, не спростував жодних доказів наданих позивачем, жодних доказів вчинення ОСОБА_1 правопорушення чи відеоматеріалів не долучив.

Відповідно до ст.77 ч.2 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок, щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

Із матеріалів справи вбачається, що відповідач не надав суду жодного доказу у підтвердження того, що позивач дійсно порушив Правила дорожнього Руху України, тобто вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.122 КУпАП.

Згідно ст.251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи у вчиненні правопорушення та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами, будь-яких належних, доказів, які б свідчили про вчинення ОСОБА_1 порушення правил дорожнього руху при винесенні оскаржуваної постанови відповідачем не надано та до матеріалів адміністративної справи не долучено.

Частиною 3 статті 286 КАС України встановлено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Згідно статті 293 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови та вирішує питання щодо скасування постанови та закриття справи.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001. «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумцій.

Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону.

Наявність сумнівів не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Irelandv. the United Kingdom), п. 161, Series А заява № 25). який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту».

Доведення «поза розумним сумнівом» відображає максимальний стандарт, що має відношення до питань, що вирішуються, при визначенні кримінальної відповідальності. Ніхто не повинен позбавлятися волі або піддаватися іншому пока ранню за рішенням суду, якщо вина такої особи не доведена «поза розумним сумнівом (Sevtap Veznedaroglu v. Turkey (Севтап Везнедароглу проти Турції).

За змістом вимог ст. 62 Конституції України в Україні діє презумпція невинуватості, коли особа вважається невинуватою у вчиненні будь-якого правопорушення, доки її вину не буде доведено в установленому Законом порядку.

За наведених фактів, викладених відносно позивача у постанові у справі про адміністративне правопорушення обставини спростовуються запереченнями та поясненнями позивача, які викладені в позовній заяві, а також відеоматеріалами долученими позивчем до матеріалів справи. Крім того, відповідачем, як суб`єктом владних повноважень до судового засідання не надано переконливих доказів правомірності свого рішення в частині призначеного адміністративного стягнення, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що постанова була складена з порушенням вимог чинного законодавства, а саме ст.ст. 251, 268, 278, 280 КУпАП, ст. 59 Конституції України, а тому суд вважає, що в діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого ст.122 ч.1 КУпАП.

Згідно ст.247 КУпАП України провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

На підставі наведеного, суд вважає, що позов ОСОБА_1 підлягає до задоволення, а тому слід визнати протиправною та скасувати Постанову серії ЕАО №5597991 від 11 липня 2022 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340,00 грн., а справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 закрити за відсутністю у діях складу правопорушення за ч.1 ст.122 КУпАП.

Відповідно до ч.1 ст.132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 18 березня 2020 року у справі №543/775/17 сформована правова позиція щодо необхідності сплати судового збору у справах щодо оскарження постанов про адміністративне правопорушення у розумінні статей 287, 288 КУпАП, як і в інших справах, які розглядаються судом у порядку позовного провадження, а тому слід застосовувати статті 2-5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 №3674-VI, які пільг за подання позовної заяви, відповідних скарг у цих правовідносинах не передбачають.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Із квитанції №0.0..1 від 18.07.2022 про сплату судового збору вбачається, що позивачем за подання до суду адміністративного позову сплачено судовий збір у розмірі 496,20 грн., при цьому позивач заявив вимогу про стягнення у його користь судових витрат із відповідача і від даної вимоги під час судового розгляду не відмовився.

Таким чином судовий збір підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління національної поліції у Хмельницькій області.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 132, 139, 244-246, 286 КАС України суд,

ВИРІШИВ:

Позов задоволити.

Визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАО №5597991 від 11 липня 2022 року, про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення в розмірі 340 грн. 00 коп. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУпАП закрити в зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Головного управління Національної Поліції в Хмельницькій області (вул. Зарічанська, 7, м. Хмельницький, Хмельницька обл., 29000, КОД ) на рахунок ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 ) судові витрати по сплаті судового збору в сумі 496 грн. 20 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених Кодексом адміністративного судочинства України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий: Василь СОБКО