Справа № 360/7738/21
Суддя: О.В. Захарова
Дата ухвалення: 2022-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

14 вересня 2022 року Справа № 360/7738/21

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Захарова О.В., розглянувши у письмовому провадженні справу за позовом адвоката Скворцової Алли Юріївни в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання протиправним та скасування рішення, визнання протиправними дій,

ВСТАНОВИВ:

До Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов адвоката Скворцової Алли Юріївни в інтересах ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (далі відповідач, ГУ ПФУ в Кіровоградській області) з урахуванням уточненої позовної заяви від 07.12.2021, з такими вимогами:

1) визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області від 14.05.2021 №52 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу;

2) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області призначити ОСОБА_1 пенсію на пільгових умовах з дня звернення, з 13.05.2021, зарахувавши до пільгового стажу періоди роботи з 26.10.1992 по 10.01.1993 як електрослюсаря підземного на шахті ім. І.В. Чеснокова в/о «Стахановвугілля», з 20.09.1996 по 05.01.2015 як респіраторщика оперативного взводу 2 військового гірничорятувального загону, з 11.12.2018 по 13.05.2019 як прохідника ТОВ «Горняк-Плюс» Магаданська область.

В обґрунтування позовних вимог представник позивач зазначив, що 13.05.2021 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 1 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області від 02.06.2021 за №1200-0205-8/13411, позивача повідомлено, що 14.05.2021 Пенсійним фондом України прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії №52. З листа від 11.08.2021 за № 1200-0202-8/29242 представнику позивача стало відомо, що рішення про відмову у призначенні пенсії від 14.05.2021 №52 було прийнято з підстав відсутності підтвердження пільгового стажу уточнюючими довідками підприємств за періоди: з 26.10.1992 по 10.01.1993 як електрослюсаря підземного на шахті ім. І.В. Чеснокова в/о «Стахановвугілля», з 20.09.1996 по 05.01.2015 як респіраторщика оперативного взводу 2 військового гірничорятувального загону, з 11.12.2018 по 13.05.2019 як прохідника ТОВ «Горняк-Плюс» Магаданська область.

Представник позивача вважає рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області від 14.05.2021 №52 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу протиправним, а дії відповідача щодо відмови у призначенні позивачеві пенсії незаконними.

Ухвалою суду від 06 грудня 2021 року позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою суду від 13 грудня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, визначено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Ухвалою від 24 січня 2022 року визначено розглядати справу за правилами загального позовного провадження, витребовано докази у справі.

Від ГУПФУ в Кіровоградській області надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог з таких підстав.

ОСОБА_1 за місцем проживання звернувся до ГУ ПФУ у Луганській області з заявою про призначення пенсії від 13.05.2021 та пакетом документів.

З 01.04.2021 органи Пенсійного фонду України застосовують принцип екстериторіальності при опрацюванні заяв про призначення та перерахунки пенсій, що передбачено постановою правління Пенсійного фонду України від 16.12.2020 №25-1 «Про

затвердження Змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України», зареєстрованої в Мін`юсті 16.03.2021 за №339/35961. Заява позивача про призначення пенсії була розглянута за принципом екстериторіальності ГУ ПФУ в Кіровоградській області.

За результатами розгляду заяви ГУ ПФУ в Кіровоградській області було прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії від 14.05.2021 №52.

Відповідач зазначив, що період роботи з 26.10.1992 по 10.01.1993 на шахті ім. І.В.Чеснокова в/о «Стахановвугілля», з 20.09.1996 по 05.01.2015 та з 11.12.2018 по 13.05.2019 на ТОВ Горняк-Плюс не зараховано до стажу роботи в особливо шкідливих і особливо важких умовах праці за Списком №1, оскільки документів про результати проведення атестації робочих місць, які б підтверджували роботу в особливо шкідливих і особливо важких умовах праці та уточнюючі довідки, які б підтверджували умови праці, відсутні.

Таким чином, страховий стаж позивача становить 23 роки 09 місяців 25 днів. Оскільки у позивача немає стажу роботи в особливо шкідливих і особливо важких умовах праці 10 років, підстави для призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 1 частини 2 статті 114 розділу XIV-І Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» відсутні.

На підставі викладеного, відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Ухвалою суду від 11 серпня 2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті; розгляд справи визначено здійснити в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Ухвалою суду від 26 серпня 2022 року залучено Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області як другого відповідача до участі у справі.

Відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області правом надання відзиву не скористалось, до матеріалів справи надано витребувані судом докази.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-77, 90 КАС України, суд встановив таке.

ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 ) звернувся до ГУ ПФУ в Луганській області із заявою встановленого зразка від 13 травня 2021 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за пунктом 1 частини другої статті 114 Закону № 1058-ІV.

Рішенням від 14.05.2021 №52 ГУ ПФУ в Кіровоградський області відмовлено ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 1 частини другої статті 114 Закону № 1058-ІV.

У рішенні вказано, що пенсійний вік, визначений пунктом 1 частини другої статті 114 Закон № 1058-ІV становить 50 років, вік заявника 50 років 02 місяці 05 днів; необхідний страховий стаж, визначений пунктом 1 частини другої статті 114 Закону № 1058-ІV (Список №1) становить не менше 23 років 06 місяців, страховий стаж особи становить 23 роки 09 місяців 25 днів; необхідний пільговий стаж за Списком № 1, визначений пунктом 1 частини другої статті 114 Закону № 1058-ІV становить 10 років. За результатами розгляду доданих до заяви документів: заявник не надав уточнюючу довідку для підтвердження стажу роботи в особливо шкідливих і особливо важких умовах праці за Списком №1 та виписки із наказів про проведення атестації на відповідному робочому місці.

Дослідженням трудової книжки від 26.10.1992 серії НОМЕР_2 встановлено наявність таких записів щодо спірних періодів роботи позивача:

Шахта ім. І.В.Чеснокова в/о «Стахановвугілля»:

запис №2 - 26.10.1992 прийнятий електрослюсарем 3-го розряду підземним з повним робочим днем у шахті (наказ №200/к від 26.10.1992);

запис №3 - 10.01.1993 звільнений за власним бажанням за ст.38 КЗпП України (наказ №8/к від 10.01.1993).

2-й військовий гірськорятувальний загон:

запис №12 - 20.09.1996 прийнятий на посаду респіраторщика оперативного взводу (наказ №126к від 18.09.1996);

запис №13 09.06.2000 за підсумками атестації робочого місця за умовами праці підтверджено право на пенсію за Списком №1 (наказ №86 від 09.06.2000);

запис №14 01.11.2002 укладений контракт (наказ №196 к від 29.11.2002);

запис №15 03.06.2005 за підсумками атестації робочого місця за умовами праці підтверджено право на пенсію за Списком №1 (наказ №71 від 03.06.2015);

запис №16 03.06.2010 за підсумками атестації робочого місця за умовами праці підтверджено право на пенсію за Списком №1 (наказ №122 від 03.06.2010);

запис №17 05.01.2015 звільнений за згодою сторін за п.1 ст.36 КЗпП України (наказ №30к від 05.01.2015.

ТОВ «Горняк-Плюс»:

запис №18 11.12.2018 прийнятий прохідником ГРОЗ з повним робочим днем під землею (наказ №243к від 11.12.2018);

запис №19 13.05.2019 розірвання трудового договору з ініціативи робітника за п.3 ч.1 ст.77 КТ РФ (наказ №299к від 13.05.2019).

Судом встановлено, що 23 вересня 2021 року позивач звернувся із заявою встановленого зразка про призначення пенсії до ГУ ПФУ в Луганській області, надавши уточнюючі довідки для підтвердження наявного пільгового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, довідки та накази про проведення атестації робочих місць на підприємствах, де прював позивач.

Згідно листа ГУ ПФУ в Луганській області від 01.11.2021 пенсія ОСОБА_1 призначена з 23.09.2021, до пільгового стажу зараховано періоди згідно відомостей наявним в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування з 01.04.2002 по 05.01.2015, загальний стаж роботи складає 23 роки 09 місяців 25 днів, в тому числі пільговий стаж за Списком №1 - шахтарі - 12 років 09 місяців 05 днів, застосування норми ст. 8 Закону №345 (стосовно встановлення мінімального розміру пенсії у розмірі 80% заробітної плати) не має законних підстав, оскільки для цього необхідний стаж на підземних роботах не менше 15 років.

В листі також вказано, що до пільгового стажу роботи за Списком №1 не враховані періоди роботи: на Шахті імені І.В. Чеснокова виробничого об`єднання «Стахановвугілля» з 26.10.1992 по 10.01.1993 та у Державній воєнізованій гірничорятувальній служби у вугільній промисловості 2-й воєнізований гірничорятувальний загін з 20.09.1996 по 31.12.1999 за відсутністю уточнюючих довідок, період роботи у 2-му воєнізованому гірничорятувальному загоні з 01.01.2000 по 31.03.2002 за відсутністю відомостей по спеціальному стажу в Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно з розрахунком стажу «Форма РС-право» позивачу з 23.09.2021 призначено пенсію за віком, стаж для розрахунку пенсії всього 35 років 09 місяців 25 днів, страховий стаж 23 роки 09 місяців 25 днів, в тому числі пільговий стаж за Списком №1 - 12 років 09 місяців 05 днів. До пільгового стажу роботи не зараховані періоди (в межах спірних правовідносин): з 26.10.1992 по 10.01.1993 , з 20.09.1996 по 31.03.2002.

Відомості щодо періоду роботи з 11.12.2018 по 13.05.2019 прохідником ТОВ «Горняк-Плюс» Магаданська область розрахунок стажу «Форма РС-право» не містить. Отже, вказаний період не зарахований до пільгового стажу позивача.

У зв`язку із призначенням ОСОБА_1 ГУ ПФУ в Луганській області пенсії відповідно до пункту 1 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» до пільгового стажу був зарахований спірний період з 01.04.2002 по 05.01.2015.

Отже, позивачу призначена пенсія ГУ ПФУ в Луганській області з 23.09.2021 та відповідачем ГУ ПФУ в Луганській області також при призначенні пенсії не врахованні до пільгового стажу позивача за Списком №1 періоди роботи з 26.10.1992 по 10.01.1993 електрослюсарем підземним на Шахті ім. І.В. Чеснокова в/о «Стахановвугілля», з 20.09.1996 по 31.03.2002 респіраторщиком оперативного взводу 2-го військового гірничорятувального загону, з 11.12.2018 по 13.05.2019 прохідником ТОВ «Горняк-Плюс» Магаданська область РФ.

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, суд виходить з такого.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із статтею 46 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до частини першої, другої статті 5 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон № 1058-IV) цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Виключно цим Законом визначаються: принципи та структура системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування; коло осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню; види пенсійних виплат; умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат; пенсійний вік чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на призначення пенсії за віком; мінімальний розмір пенсії за віком; порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням; порядок використання коштів Пенсійного фонду та накопичувальної системи пенсійного страхування; організація та порядок здійснення управління в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.

Відповідно до частини першої статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. […].

Частиною другою статті 24 Закону № 1058-IV визначено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно з частиною третьою статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених цим Законом.

За кожний повний рік стажу роботи (врахованого в одинарному розмірі) на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, зайнятість на яких давала та дає право на пенсію на пільгових умовах, до страхового стажу додатково зараховується по одному року.

Відповідно до частини четвертої статті 24 Закону № 1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 1 січня 2004 року застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років.

Згідно з частиною першою статті 26 Закону № 1058-ІV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років.

Статтею 44 Закону № 1058-IV визначено, що призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом.

Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії визначається правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.

Призначення пенсії за віком здійснюється автоматично (без звернення особи) у разі набуття застрахованою особою права на призначення пенсії за віком при досягненні пенсійного віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, на підставі відомостей, наявних у системі персоніфікованого обліку, якщо до досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, особа не повідомила про бажання одержувати пенсію з більш пізнього віку.

У разі відсутності в системі персоніфікованого обліку даних про страховий стаж, необхідний для призначення пенсії за віком (у тому числі за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку), територіальний орган Пенсійного фонду інформує застраховану особу, у тому числі через її особистий електронний кабінет на веб-порталі електронних послуг Пенсійного фонду, про відсутність таких відомостей та необхідність їх подання (за наявності). Документи про страховий стаж можуть бути подані до територіального органу Пенсійного фонду або через особистий електронний кабінет на веб-порталі електронних послуг Пенсійного фонду.

Органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Особам, яким призначено пенсію, органи Пенсійного фонду видають пенсійні посвідчення.

Видача пенсійного посвідчення для пенсіонерів здійснюється безоплатно.

Порядок видачі, зразок та форма пенсійного посвідчення затверджуються правлінням Пенсійного фонду.

Відповідно до абзаців першого-другого пункту 1 частини першої статті 45 Закону № 1058-IV пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Пенсія за віком, що призначається автоматично (без звернення особи), - з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, крім випадків відсутності в системі персоніфікованого обліку відомостей про страховий стаж застрахованої особи, необхідний для призначення пенсії за віком при досягненні пенсійного віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону. У разі якщо документи про страховий стаж не подані протягом трьох місяців з дня досягнення застрахованою особою пенсійного віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, вважається, що застрахована особа виявила бажання одержувати пенсію з більш пізнього віку.

Згідно з абзацом першим частини п`ятої статті 45 Закону № 1058-IV документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Частиною першою статті 114 Закону № 1058-IV визначено, що право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 114 Закону № 1058-IV на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

За відсутності стажу роботи, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку, встановленого абзацами першим і третім - тринадцятим цього пункту, страхового стажу:

з 1 квітня 2015 року по 31 березня 2016 року - не менше 20 років 6 місяців у чоловіків і не менше 15 років 6 місяців у жінок;

з 1 квітня 2016 року по 31 березня 2017 року - не менше 21 року у чоловіків і не менше 16 років у жінок;

з 1 квітня 2017 року по 31 березня 2018 року - не менше 21 року 6 місяців у чоловіків і не менше 16 років 6 місяців у жінок;

з 1 квітня 2018 року по 31 березня 2019 року - не менше 22 років у чоловіків і не менше 17 років у жінок;

з 1 квітня 2019 року по 31 березня 2020 року - не менше 22 років 6 місяців у чоловіків і не менше 17 років 6 місяців у жінок;

з 1 квітня 2020 року по 31 березня 2021 року - не менше 23 років у чоловіків і не менше 18 років у жінок;

з 1 квітня 2021 року по 31 березня 2022 року - не менше 23 років 6 місяців у чоловіків і не менше 18 років 6 місяців у жінок;

з 1 квітня 2022 року по 31 березня 2023 року - не менше 24 років у чоловіків і не менше 19 років у жінок;

з 1 квітня 2023 року по 31 березня 2024 року - не менше 24 років 6 місяців у чоловіків і не менше 19 років 6 місяців у жінок.

Працівникам, які не мають стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленогоабзацом першим частини першої статті 26 цього Закону:

чоловікам - на 1 рік за кожний повний рік такої роботи;

жінкам - на 1 рік 4 місяці за кожний повний рік такої роботи.

Частиною першою статті 56 Закону України від 05.11.1991 № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі Закон № 1788-XII) до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Статтею 62 Закону № 1788-ХІІ визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383 затверджено Порядок застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах (далі - Порядок № 383).

Зазначений Порядок № 383 регулює застосування Списків під час обчислення стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Відповідно до пункту 3 Порядку № 383 при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Зазначена постанова набула чинності з 21.08.92. Це означає, що при призначенні пенсії за віком на пільгових умовах для зарахування до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, певного 5-річного періоду роботи зі шкідливими і важкими умовами праці після 21.08.92, відповідне право впродовж цього періоду повинне бути підтверджене за результатами атестації (пункт 4.1 Порядку № 383).

Відповідно до пункту 4.3 Порядку № 383 у разі підтвердження цього права за результатами атестації, вперше проведеної до 21.08.97 (впродовж 5 років після введення в дію Порядку проведення атестації робочих місць, до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, зараховується весь період роботи на даному підприємстві у виробництвах, передбачених Списками, тобто період роботи із шкідливими умовами праці, до дати видання наказу на підприємстві про результати проведення атестації та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку.

Пунктом 10 Порядку № 383 встановлено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 № 637.

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня1993 року № 637 (далі - Порядок № 637), визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до пункту 3 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які місять відомості про періоди роботи.

Відповідно до пункту 20 Порядку № 637, у тих випадках, коли і трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, встановлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ організацій або їх правонаступників (додаток № 5).

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованій території України або в районах проведення антитерористичної операції, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Постановою Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846, затверджений Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Порядок № 22-1).

Згідно з пунктом 1.1 розділу І Порядку № 22-1 заява про призначення, перерахунок пенсії, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший (Заява про призначення/перерахунок пенсії - додаток 1); заява про припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, продовження виплати пенсії за довіреністю, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплату пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання (Заява про виплату пенсії - додаток 2); заява про працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (додаток 3); заява про виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера (додаток 4) подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію) через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб (далі - сервісний центр).

Підпунктом 2 пункту 2.1 розділу II Порядку № 22-1 визначено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи, зокрема документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок підтвердження наявного трудового стажу). За період роботи, починаючи з 01 січня 2004 року, орган, що призначає пенсію, додає довідку з бази даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - реєстр застрахованих осіб) за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року № 10-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за № 785/25562 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27 березня 2018 року № 8-1) (далі - Положення), а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення.

Пунктом 4.2 розділу ІV Порядку № 22-1 визначено, що після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Згідно з пунктом 4.7 розділу ІV «Приймання, оформлення і розгляд документів» Порядку № 22-1 право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє адміністрації підприємства, установи, організації або особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження.

Після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії (абзац перший пункту 4.10 розділу ІV Порядку № 22-1).

З вищевикладених правових норм слідує, що позивач має право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 1 частини другої статті 114 Закону № 1058-IV за умови досягнення 50 років та за наявності страхового стажу 21 року 06 місяців, з них не менше 10 років на зазначених роботах за Списком № 1.

За даними паспорта громадянина України позивач на дату звернення з заявою про призначення пенсії від 13.05.2021 досяг 50 річного віку (50 років 02 місяці 05 днів), тобто віку, необхідного для призначення пенсії відповідно до пункту 1 частини другої статті 114 Закону № 1058-IV, мав необхідний страховий стаж 23 років 06 місяців (у позивача 23 роки 09 місяців 25 днів).

Що стосується наявності у позивача необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах страхового стажу, то як слідує з рішення ГУ ПФУ в Кіровоградській області відповідач вказав, що необхідний пільговий стаж за Списком № 1, визначений пунктом 1 частини другої статті 114 Закону № 1058-ІV становить 10 років. За результатами розгляду доданих до заяви документів: заявник не надав уточнюючу довідку для підтвердження стажу роботи в особливо шкідливих і особливо важких умовах праці за Списком №1 та виписки із наказів про проведення атестації на відповідному робочому місці.

Надаючи оцінку рішенню ГУ ПФУ в Кіровоградській області від 14.05.2021 №52 суд зазначає таке.

Завданням адміністративного судочинства є перевірка правомірності дій суб`єкта владних повноважень, відповідності його рішень критеріям правомірності, які пред`являються до рішень суб`єктів владних повноважень та закріплені в частині другій статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

При цьому, оцінка рішенню відповідача на відповідність критеріям, визначеним частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, надається судом виключно виходячи зі змісту такого рішення.

В рішенні про відмову в призначенні пенсії від 14.05.2021 №52 відповідачем пільговий стаж позивача не обрахований, не вказані періоди, які не враховані до пільгового стажу позивача, не зазначені підстави та мотиви, з яких відповідач виходив відмовляючи у зарахуванні кожного з таких періодів.

Наведенні відповідачем у відзиві підстави відмови у зарахуванні спірних періодів до пільгового стажу позивача при розгляді питання про призначення пенсії за заявою ОСОБА_1 від 13.05.2021, судом відхиляються, з огляду на те, що відповідач такі мотиви мав викласти у рішенні про відмову в призначенні пенсії.

На підставі викладеного, суд вважає, що рішення ГУ ПФУ в Кіровоградській області від 14.05.2021 №52 є неповним і необгрунтованим, тому не відповідає критеріям правомірності, визначеним статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України, відтак визнається судом протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Щодо незарахування відповідачами до пільгового стажу позивача за Списком №1 підтверджених записами в трудовій книжці періодів роботи, суд зазначає таке.

Згідно листа ГУ ПФУ в Луганській області від 01.11.2021 пенсія ОСОБА_1 призначена з 23.09.2021, до пільгового стажу роботи за Списком №1 не враховані періоди роботи (в межах спірних): на Шахті імені І.В. Чеснокова виробничого об`єднання «Стахановвугілля» з 26.10.1992 по 10.01.1993 та у Державній воєнізованій гірничорятувальній служби у вугільній промисловості 2-й воєнізований гірничорятувальний загін з 20.09.1996 по 31.12.1999 за відсутністю уточнюючих довідок.

Згідно з розрахунком стажу «Форма РС-право», наданим ГУ УПФУ в Луганській області позивачу з 23.09.2021 призначено пенсію за віком, стаж для розрахунку пенсії всього для розрахунку 35 років 09 місяців 25 днів, страховий стаж 23 роки 09 місяців 25 днів, в тому числі пільговий стаж за Списком №1 - 12 років 09 місяців 05 днів. До пільгового стажу роботи не зараховані періоди: з 26.10.1992 по 10.01.1993 , з 20.09.1996 по 31.03.2002, з 11.12.2018 по 13.05.2019. До пільгового стажу зарахований період з 01.04.2002 по 05.01.2015.

Як слідує з вищевказаних правових норм, страховий стаж особи за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку (до 01 січня 2004 року) обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду України на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності Законом № 1058-IV, - за даними трудової книжки, після впровадження системи персоніфікованого обліку (після 01 січня 2004 року) - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

При цьому, значення трудової книжки, як основного документа, що підтверджує пільговий стаж роботи, встановлено статтею 62 Закону № 1788-ХІІ, і будь-які підзаконні нормативно-правові акти, які суперечать цьому положенню, не можуть бути застосовані до спірних правовідносин.

Проте, якщо трудова книжка відсутня або у ній не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом, зокрема у постановах від 07 березня 2018 року в справі № 233/2084/17, від 16 травня 2019 року в справі № 161/17658/16-а, від 27 лютого 2020 року в справі № 577/2688/17, від 31 березня 2020 року в справі № 446/656/17, від 21 травня 2020 року в справі № 550/927/17, від 10 грудня 2020 року в справі № 195/840/17.

Після 21 серпня 1992 року основними документами, які підтверджують пільговий стаж - період роботи на відповідних посадах або за професіями, які включені до Списків, є трудова книжка та документи, що підтверджують проведення атестації робочих місць за умовами праці, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, якими можуть бути: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.

Крім того, аналіз положень Порядку № 637 свідчить про те, що надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах від 20 лютого 2018 року у справі № 234/13910/17 та від 7 березня 2018 року у справі № 233/2084/17.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 06 березня 2018 року в справі № 754/14898/15-а, не всі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.

Більш того, відповідальною особою за правильність та повноту ведення трудових книжок є керівник підприємства, установи, організації або уповноважена ним особа, а не працівник. Тому позивач не може нести відповідальність за порушення вимоги ведення трудових книжок третіми особами (за неповноту вказаної інформації).

Вищевказана позиція узгоджується з висновками Верховного суду, викладеними у постановах від 06 лютого 2018 року в справі № 677/277/17 та від 13 червня 2018 року в справі № 813/782/17.

Зважаючи на вказані правові позиції Верховного Суду, а також, що записи в трудовій книжці ОСОБА_1 від 26.10.1992 НОМЕР_2 містять інформацію про зайнятість позивача на роботах, віднесених до Списку № 1, в спірних періодах, а також про його зайнятість на вказаних роботах протягом повного робочого дня, суд дійшов висновку, що позивачу безпідставно не зараховано ці періоди роботи позивача до його пільгового страхового стажу за Списком № 1 та відповідачами вимагається підтвердження цього стажу уточнюючими довідками.

Щодо відсутності у трудовій книжці позивача запису щодо проведення атестації робочих місць суд зазначає, що Велика Палата Верховного Суду у справі № 520/15025/16-а від 19.02.2020 сформулювала правовий висновок, згідно з яким особи, які зайняті на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2, але з вини власника на таких підприємствах не було проведено атестацію робочого місця, мають право на зарахування стажу роботи на таких посадах до спеціального стажу, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах Списком № 2, відповідно до пункту "б" статті 13 Закону № 1788-XII. Цей висновок є також застосовним і щодо осіб, зайнятих на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 1.

При цьому на працівника, зайнятого на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, не можна покладати відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць за умовами праці. Непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємств або уповноваженим ним органом не може позбавляти громадян їх конституційного права на соціальний захист, у тому числі щодо надання пенсій за віком на пільгових умовах. Контроль за додержанням підприємствами правил проведення атестації робочих місць за умовами праці покладається на відповідні повноважні державні контролюючі органи, зокрема Держпраці.

Отже, Велика Палата Верховного Суду вважає, що непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.

Відтак, Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19.02.2020 у справі № 520/15025/16-а відступила від висновків Верховного Суду України, викладених у постановах від 10 вересня 2013 року у справі № 21-183а13, від 25 листопада 2014 року у справі № 21-519а14, від 10 й 17 березня 2015 року у справах № 21-51а15, та № 21-585а14, від 14 квітня 2015 року у справі № 21-383а14, від 02 грудня 2015 року у справі № 21-1329а15, від 10 лютого 2016 року у справі № 21-5432а15 та від 12 квітня 2016 у справі № 21-6501а15, щодо відсутності підстав для призначення пенсії на пільгових умовах з огляду на відсутність результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що спірні періоди роботи позивача підлягають зарахуванню до його пільгового стажу.

Встановлені судом обставини свідчать, що ГУПФУ в Кіровоградській області за наслідками розгляду заяви позивача від 13.05.2021 прийняло рішення про відмову в призначенні не пенсії від 14.05.2021 №52, не зарахувавши спірні періоди роботи позивача до пільгового стажу за Списком №1, так і ГУПФУ в Луганській області неправомірно не зарахувало до пільгового стажу позивача за Списком №1 при призначенні пенсії за заявою позивача від 23.09.2021 періоди роботи з 26.10.1992 по 10.01.1993, з 20.09.1996 по 31.03.2002, з 11.12.2018 по 13.05.2019.

При цьому, як встановлено судом, ГУПФУ в Луганській області за наслідками розгляду заяви позивача про призначення пенсії від 23.09.2021 прийнято рішення про призначення пенсії позивачу відповідно до пункту 1 частини 2 статті 114 розділу XIV-І Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за Списком №1, отже пенсія позивачу вже призначена відповідачем ГУ ПФУ в Луганській області з 23.09.2021, відтак позовні вимоги щодо зобов`язання ГУ ПФУ в Кіровоградській області призначити позивачу пенсію задоволенню не підлягають.

Зважаючи на ту обставину, що позивач звернувся з заявою про призначення пенсії 13.05.2021 та на дату звернення мав право на призначення пенсії за Списком №1 із врахуванням спірних періодів до пільгового стажу за Списком №1, суд дійшов висновку, що право позивача на отримання належного розміру пенсії може бути відновлено не призначенням пенсії з 13.05.2021, а здійсненням перерахунку пенсії із зарахуванням спірних періодів з дати звернення з заявою про призначення пенсії від 13.05.2021.

Оскільки рішення про призначення позивачу пенсії відповідно до пункту 1 частини 2 статті 114 розділу XIV-І Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за Списком №1 прийнято ГУ ПФУ в Луганській області, суд вважає що належним відповідачем за вимогами зобов`язального характеру щодо здійснення перерахунку є ГУПФУ в Луганській області.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Частиною другою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до пункту 2 частини другої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Згідно з частиною третьою статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Частиною четвертою цієї статті визначено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

В рамках адміністративного судочинства:

дії - певна форма поведінки суб`єкта владних повноважень, яка полягає у здійсненні суб`єктом владних повноважень своїх обов`язків у межах наданих законодавством повноважень чи всупереч їм;

бездіяльність - певна форма поведінки суб`єкта владних повноважень, яка полягає у невиконанні ним дій, які він повинен був і міг вчинити відповідно до покладених на нього посадових обов`язків згідно із законодавством України;

рішення - нормативно-правовий акт або індивідуальний акт (нормативно-правовий акт - акт управління (рішення) суб`єкта владних повноважень, який встановлює, змінює, припиняє (скасовує) загальні правила регулювання однотипних відносин, і який розрахований на довгострокове та неодноразове застосування; індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк).

За встановлених в цій справі обставин, суд дійшов висновку, що належним способом захисту порушених прав позивача, який у повній мірі сприятиме їх відновленню, є:

визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області від від 14.05.2021 №52;

визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області з відмови в зарахуванні до пільгового стажу ОСОБА_1 за Списком №1 при призначенні пенсії періодів з 26.10.1992 по 10.01.1993 , з 20.09.1996 по 31.03.2002, з 11.12.2018 по 13.05.2019;

зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області здійснити з 13.05.2021 (дня звернення із відповідною заявою) перерахунок пенсії ОСОБА_1 , зарахувавши до пільгового стажу за Списком №1 періоди роботи ОСОБА_1 з 26.10.1992 по 10.01.1993, з 20.09.1996 по 05.01.2015, з 11.12.2018 по 13.05.2019, із виплатою різниці суми недоотриманої пенсії.

У задоволенні решти позовних вимог слід відмовити.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з частиною третьою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених вимог.

Частиною восьмою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Позивачем за подання до суду даного позову сплачено судовий збір у розмірі 908,00 грн.

Зважаючи, що даний спір виник внаслідок прийняття ГУПФУ в Кіровоградській області протиправного рішення та вчинення протиправних дій ГУПФУ в Луганській області, а також, що позов підлягає задоволенню з обранням належного способу захисту порушених прав, суд вважає за необхідне присудити на користь позивача понесені ним витрати по сплаті судового збору за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів по 454,00 грн з кожного.

Керуючись статтями 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання протиправним та скасування рішення, визнання протиправними дій, задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області від 14.05.2021 №52 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії.

Визнати протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області з відмови в зарахуванні до пільгового стажу ОСОБА_1 за Списком №1 при призначенні пенсії періодів з 26.10.1992 по 10.01.1993, з 20.09.1996 по 31.03.2002, з 11.12.2018 по 13.05.2019.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області здійснити з 13.05.2021 (дня звернення із відповідною заявою) перерахунок пенсії ОСОБА_1 , зарахувавши до пільгового стажу за Списком №1 періоди роботи з 26.10.1992 по 10.01.1993, з 20.09.1996 по 05.01.2015, з 11.12.2018 по 13.05.2019, із виплатою різниці суми недоотриманої пенсії.

У задоволенні решти позовних вимог слід відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 454,00 грн (чотириста п`ятдесят чотири гривні 00 коп.).

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 454,00 грн (чотириста п`ятдесят чотири гривні 00 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.В. Захарова