Справа № 640/14583/22
Суддя: Смолій І.В.
Дата ухвалення: 2022-09-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

13 вересня 2022 року м. Київ № 640/14583/22

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Смолія І.В., ознайомившись із позовною заявою і доданими до неї матеріалами

за позовомОСОБА_1
доГоловного управління Національної поліції у м. Києві
провизнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,
встановив:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Головного управління Національної поліції у м. Києві, в якому просить:

визнати дії поліцейського Деснянського управління поліції Головного управління Національної поліції у м.Києві 08.03.2022 року, у вигляді тимчасового обмежив має право на свободу пересування і місцезнаходження; не надав інформацію про причину затримання; не назвати своє прізвище, посаду, спеціальне звання та пред`явити на її вимогу службове посвідчення; не склав протокол особистого огляду та огляду речей, затримання та вилученя майна затриманого; не виклика мені медичну допомогу за результатом нападу на ОСОБА_1 , організованою групою осіб, не повідомлення його матері про стан здоров`я затриманого, заволодіння персональними даними, а сааме: фотографування на власний телефон обличчя, документів, в тому числі, двох банківських карт з обох сторін ОСОБА_1 , застосування оперативно - розшукових (слідчих) дій, тобто, поліграфу без отримання від мене письмової згоди та складання процесуальних документів, поширив серед поліцейських та інших невідомих осіб персональних даних, які поза встановлений законом порядок, неправомірними;

зобов`язати поліцейського Деснянського управління поліції Головного управління Національної поліції у м.Києві, протягом 30 календарних днів, з моменту ухвалення судового рішення, письмово повідомити ОСОБА_1 , прізвища ім`я по батькові осіб добового наряду, які вчинили напад з затриманням та тих хто приймав участь у допиті в кімнаті для затриманих у службовому приміщенні чергової частини Деснянського відділу поліції 08.03.2022 року; підстави проведення ними затримання із застосуванням спеціальних засобів та отримання персональних даних затриманого під час допиту.

Згідно п.4 ч.1 ст.171 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності.

Розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 та додані до неї матеріали, вбачається, що підставами для звернення з даним позовом до суду є дії поліцейських, що полягали у застосуванні ними фізичної сили, спричиненні тілесних ушкоджень.

Вирішуючи питання відкриття провадження у справі, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до пунктів 1 - 13 частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження; спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби; спорах між суб`єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень; спорах, що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання нечинними адміністративних договорів; за зверненням суб`єкта владних повноважень у випадках, коли право звернення до суду для вирішення публічно-правового спору надано такому суб`єкту законом; спорах щодо правовідносин, пов`язаних з виборчим процесом чи процесом референдуму; спорах фізичних чи юридичних осіб із розпорядником публічної інформації щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності у частині доступу до публічної інформації; спорах щодо вилучення або примусового відчуження майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності; спорах щодо оскарження рішень атестаційних, конкурсних, медико-соціальних експертних комісій та інших подібних органів, рішення яких є обов`язковими для органів державної влади, органів місцевого самоврядування, інших осіб; спорах щодо формування складу державних органів, органів місцевого самоврядування, обрання, призначення, звільнення їх посадових осіб; спорах фізичних чи юридичних осіб щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності замовника у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України "Про особливості здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для гарантованого забезпечення потреб оборони", за винятком спорів, пов`язаних із укладенням договору з переможцем переговорної процедури закупівлі, а також зміною, розірванням і виконанням договорів про закупівлю; спорах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів охорони державного кордону у справах про правопорушення, передбачені Законом України "Про відповідальність перевізників під час здійснення міжнародних пасажирських перевезень"; спорах щодо оскарження рішень Національної комісії з реабілітації у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України "Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років".

З аналізу зазначених норм вбачається, що публічно-правовим спором за КАС України є не будь-який публічно-правовий спір, а лише той, який випливає із здійснення суб`єктом владних повноважень своїх владних управлінських функцій.

Відповідно до ст. 42, 43, 44 Закону України "Про національну поліцію" поліція під час виконання повноважень, визначених цим Законом, уповноважена застосовувати такі заходи примусу, як фізичний вплив (сила). Фізичним впливом є застосування будь-якої фізичної сили, а також спеціальних прийомів боротьби з метою припинення протиправних дій правопорушників. Вид та інтенсивність застосування заходів примусу визначаються з урахуванням конкретної ситуації, характеру правопорушення та індивідуальних особливостей особи, яка вчинила правопорушення. Поліцейський може застосовувати фізичну силу, у тому числі спеціальні прийоми боротьби (рукопашного бою), для ... припинення правопорушення, затримання особи, яка вчинила правопорушення, якщо застосування інших поліцейських заходів не забезпечує виконання поліцейським повноважень, покладених на нього законом.

Таким чином, суд зазначає, що застосування фізичної сили з метою припинення протиправних дій правопорушників входить до повноважень поліції та національної гвардії. Вид та інтенсивність застосування заходів примусу визначаються поліцейськими з урахуванням конкретної ситуації, характеру правопорушення та індивідуальних особливостей особи, яка вчинила правопорушення.

Разом з тим, зазначені повноваження поліцейських не належать до управлінських функцій в розумінні КАСУ. Застосовуючи фізичну силу, відповідачі діяли з метою виконання покладених на них обов`язків, в межах повноважень, наданих Законами України "Про національну поліцію". Заявлені позивачем вимоги в цій частині фактично зводяться до незгоди з характером та співмірністю вказаних дій.

Разом з тим, у разі якщо позивач вважає, що поліцейськими та військовослужбовцями національної гвардії були перевищені їх службові повноваження, він має право оскаржити дії відповідача в порядку КПК України для встановлення обставин справи за застосування відповідних заходів впливу.

З огляду на викладене зазначені спори не випливають із здійснення суб`єктом владних повноважень своїх владних управлінських функцій, а тому не належать до юрисдикції адміністративних судів.

Згідно з вимогами частини першої статті 4 Кримінального процесуального кодексу України від 13.04.2012 року № 4651-VI (із змінами і доповненнями) (далі також - КПК України) кримінальне провадження на території України здійснюється з підстав та в порядку, передбачених цим Кодексом, незалежно від місця вчинення кримінального правопорушення.

Пунктами 10 та 19 частини першої статті 3 КПК України встановлено, що кримінальне провадження - досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого Законом України про кримінальну відповідальність; сторони кримінального провадження - з боку обвинувачення: слідчий, керівник органу досудового розслідування, прокурор, а також потерпілий, його представник та законний представник у випадках, установлених цим Кодексом; з боку захисту: підозрюваний, обвинувачений (підсудний), засуджений, виправданий, особа, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру або вирішувалося питання про їх застосування, їхні захисники та законні представники.

Завданнями кримінального судочинства, відповідно до статті 2 КПК України, є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Враховуючи вищевикладене суд доходить до висновку, що дана справа не підсудна адміністративному суду, пред`явлені позовні вимоги не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

З огляду на зазначене та враховуючи характер спірних правовідносин, який є кримінально-правовим і не має ознак публічно-правового спору в розумінні КАС України, даний спір не підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства, а відтак, є підстави для відмови у відкритті провадження у адміністративній справі.

Керуючись п.1 ч.1 ст.170, ст.2, 4, 19, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ухвалив:

1. Відмовити ОСОБА_1 у відкритті провадження в адміністративній справі.

2. Копію ухвали про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі та позовні матеріали надіслати особі, яка її подала.

3. Роз`яснити позивачу, що повторне звернення тієї ж особи до адміністративного суду з таким самим адміністративним позовом, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження не допускається.

Ухвала набирає законної сили негайно після її підписання суддею та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст. ст. 293-295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.В. Смолій