Справа № 465/1092/22
Суддя: Мартьянова С. М.
Дата ухвалення: 2022-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

Іменем України

15.09.2022 року Франківський районний суд м. Львова у складі:

головуючої судді Мартьянової С.М.

з участю секретаря судових засідань Ковальського Н.В.

розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Львівської області Департаменту поліції про скасування постанови серії ЕАО №5198045 від 01.01.2022 року, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в суд з позовною заявою про скасування постанови серії ЕАО №5198045 від 01.01.2022 року у справі про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 07.02.2022 року позивачем було отримано постанову про накладання адімністративного стягнення по справі про адміністративне правовпорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАО №5198045. З тексту постанови вбачається, що 01.01.2022 року Інспектором 4 батальйону 2 роти УПП у Львівській області капралом поліції Гриник В.М. відносно позивача складено постанову за те, що 01.01.2022 року о 4 год. 12 хв. Він керував транспортним засобом ЗАЗ SENS д.н.з. НОМЕР_1 у м. Львові по вул. Платона, 6 у якого не освітлювався державний номерний знак в темну пори доби, чим порушив п. 2.9. в ПДР України, вчинив адміністративне правопорушення та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 850,00 грн.

Позивач вважає постанову про адміністративне правопорушення ЕАО №5198045 від 01.01.2022 року протиправною та такою що підлягає скасуванню з огляду на наступне.

Так, 01.01.2022 року приблизно о 03 год. 40 хв. позивач керував ТЗ ЗАЗ SENS д.н.з. НОМЕР_1 у м. Львові по вул. Платона та здійснював рух по даній вулиців напрямку до вул. Городоцької з дотриманням ПДР України. Після було зхупинено ТЗ працівниками поліції та повідомлено про причину зупинки. Позивач пояснив, що він ПДР України не порушував, перед рухом ретельно перевірив роботу освітлення транспортного засобу, у т.ч. номерного знаку. Також позивач повідомив, що він негайно відремонтує дану несправність. Окрім того, в оскаржуваній постанові в графі 7 «до постанови додається» - відомості відсутні.

У зв`язку з вищевикладеним позивач і був змушений звернутися до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 22.02.2022 року відкрито провадження у справі.

06.05.2022 року через електрону пошту суду від представника відповідача надішов віздив на позовну заяву, в якому вказано, що позивач керував о 04 год.12 хв. здійснював рух по вул. Патона, 6, керуючи транспортним засобом ЗАЗ Sens номерний знак якого неосвітлювався в темну пору доби , тим самим порушив пункт 2.9 в ПДР. За дане адміністративне правопорушення КУпАП передбачає санкцію ч.6 ст. 121.

Інспектор чітко спостерігав факт допущення позивачем порушення вимог ПДР, а тому, як посадова особа єдиного, контролюючого органу у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зобов`язаний був відреагувати на факт вчинення правопорушення.

Інспектором було винесено постанову серії ЕАО №5198045 від 01.01.2022 по справі про накладання адміністративного стягнення за ч. 6 ст. 121 КУпАП.

Розгляд справи відбувався в присутності особи що відповідає п.8 Інструкції №1395 від 07.11.2015, з дотриманням п.9 , а саме було повідомлено яка справа розглядається, з посиланням на статтю ПДР, роз`яснено права та обов`язки позивача.

24.05.2022 року до суду від представника позивача надійшла заява про компенсацію судових витрат, в якій останній просив суд стягнути за рахунок бюджетних асигнувань УПП у Львівській області Департаменту патрульної поліції на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2500,00 грн. та 496,20 грн. судового збору.

13.06.2022 року через електрону пошту суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив в якій останнійс зазначив, що позивач не порушував ПДР України, інспектору поліції він надав пояснення, що перед початком руху ретельно перевірив технічний стан автомобіля, зокрема освітлення транспортного засобу, у тому числі і освітлення заднього номерного знаку, оскільки була темна пора доби, номерний знак освітлювався, також пояснив, що конструкцією належного йому транспортного засобу ЗАЗ Sens не передбачено повідомлення водія шляхом засвідчення на панелі приборів значка про непрацююче освітлення заднього номерного знаку під час руху, тому він не міг виявити дану несправність під час руху.

В порушення ст. 279 КУпАП інспектором не роз`яснено позивачу його права і обов`язки. Докази протилежного в матеріалах справи відсутні.

Надуманим та необгрунтованим є твердження відповідача про те, що, не освітленість

номерного знаку у темну пору доби створює небезпеку дорожнього руху, оскільки в даному важливим є те, щоб освітлювалися задні ліхтарі.

Інспектором поліції порушено процедуру розгляду справи про адміністративне правопорушення, належним чином не задокументовано та не доведено належними і допустимими доказами факту порушення позивачем ПДР України.

Факт вчинення позивачем правопорушення не зафіксовано технічними засобами, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобами фото - і кінозйомки, відеозапису незважаючи на обов`язок уповноваженої особи, яка здійснює розгляд справи щодо доказування правомірності винесеної постанови.

Позивач в судове засідання не з`явився. Представник позивача скерував на адресу суду клопотання про розгляд справи у його відсутності та позивача. Просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, у відзиві на позовну заяву зазначив про розгляд справи без участі представника відповідача.

У зв`язку з тим, що розгляд справи відбувається за відсутності учасників справи, на підставі ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Судом встановлено, що згідно постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАО №5198045 від 01.01.2022 року, що 01.01.2022 року о 04 год. 12 хв.у м. Львові, вул. Патона, 6 водій керуючи ТЗ рухався на автомобілі у якого неосвітлювався державний номерний знак в темну пору доби чим порушив п. 2.9 в ПДР керування водієм ТЗ з номерним знаком перевернутим чи неосвітленим, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.6 ст.121 КУпАП.

Даною постановою прийнято рішення застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виглгді штрафу у розмірі 850,00 грн.

Окрім того, Постановою Залізничного районного суду м. Львова від 13.06.2022 року провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130, закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопрушення.

Вирішуючи питання про наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 121 КУпАП, суд виходить з такого.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, згідно ч. 2 ст. 77 КАС України .

Крім того, суд вважає за можливе взяти до уваги положення ч. 3 ст. 383 КАС України, згідно якій на підтвердження обставин, якими обґрунтовуються вимоги, позивач зазначає докази, про які йому відомо і які можуть бути використані судом.

Із змісту п. 4 ч. 5 ст. 44 КАС України вбачається, що учасники справи зобов`язані подавати наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до закріпленого в ст. 62 Конституції України принципу особа вважається невинуватою, доки її вину не буде доведено в законному порядку; ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість; обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У справі "Барбера, Мессеге і Жабардо проти Іспанії" Європейський суд з прав людини в своєму рішенні від 6 грудня 1988 року зазначив, що докази, покладені в основу висновку суду про винність обвинуваченого, мають відповідати як вимогам достатності, так і переконливості.

Обов`язок дотримання принципу презумпції невинуватості відноситься не тільки до судових органів, але й до інших державних установ, таких як поліція (Рішення ЄСПЛ у справі "Дактарас проти Литви" від 24.11.2000 року).

Також Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі "Салабіаку проти Франції" від 7 жовтня 1988 року зазначив, що тягар доведення вини покладається на обвинувачення і будь-які сумніви повинні бути на користь обвинуваченого. З метою судового переслідування необхідно приєднати до справи достатньо доказів для засудження обвинуваченого.

Правова природа адміністративної відповідальності за своєю суттю є аналогічною кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосування державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі.

Візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку.

Відповідно до ч. 6 ст.121 КУпАП керування водієм транспортним засобом, не зареєстрованим або не перереєстрованим в Україні в установленому порядку, його експлуатація без номерного знака або з номерним знаком, що не належить цьому засобу чи не відповідає вимогам стандартів, або з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, закритим іншими предметами, у тому числі з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, чи забрудненим, що не дозволяє чітко визначити символи номерного знака з відстані двадцяти метрів, перевернутим чи неосвітленим тягне за собою накладення штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст.14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримувати вимог цьогоЗакону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Згідно п.2.9. ПДР України водієві забороняється: керувати транспортним засобом, не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов`язковість її проведення, а також без номерного знака або з номерним знаком, що, зокрема, неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) чи перевернутий.

Таким чином, суд дійшов висновку про відсутність доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення і, як наслідок, протиправність притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення ч. 6 ст.121 КУпАП, у зв`язку із відсутністю належних та допустимих доказів на підтвердження обставин, зазначених в постанові серії ЕАО №5198045 від 01.01.2022 року.

Відтак, враховуючи вищевикладене, суд вважає, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення закриттю.

Відповідно до ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Частинами 1, 2, 3 ст. 134 КАС України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України у разі задоволення позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно ч.7 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Частиною 9 ст. 139 КАС України передбачено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Визначаючи суму відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті ж самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України», від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України», від 30.03.2004 у справі «Меріт проти України» заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано: копія ордеру серії ВС №1118574 від 16.02.2022 року, копія договору про надання правової допомоги від 16.02.2022 року, копія розрахунку №1 на суму 2500,00 грн, копія акту наданої правової допомоги №1.

Положеннями ч.5 ст.134 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Враховуючи співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), суд дійшов висновку, що вимога про стягнення витрат на професійну правничу допомогу підлягає задоволенню у розмірі 2500,00 грн.

Окрім цього, у справах щодо оскарження постанов про адміністративне правопорушення у розумінні положень статей 287, 288 КУпАП, як і в інших справах, які розглядаються судом у порядку позовного провадження, слід застосовувати статті 2-5 Закону України "Про судовий збір", які пільг за подання позовної заяви, відповідних скарг у цих правовідносинах не передбачають. Така правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 року по справі № 543/775/17, яка є обов`язковою для застосування суду.

Відтак, з відповідача Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції за рахунок бюджетних асигнувань останнього, на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 496, 20 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 77, 205, 241-246, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, ст. 251, 288, 289, 293 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Львівської області Департаменту поліції про скасування постанови серії ЕАО №5198045 від 01.01.2022 року - задовольнити.

Постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАО №5198045 від 01.01.2022 року щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.6 ст.121 КУпАП - скасувати.

Стягнути з Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 496 (чотириста дев`яносто шість гривень) грн. 20 коп.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції у Львівській області на користь ОСОБА_1 понесені витрати на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 2500 (дві тисячі п`ятсот гривень) 00 копійок.

Рішення може бути оскаржено протягом десяти днів з дня його проголошення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції, код ЄРПОУ 40108833, адреса: м. Львів, вул. Перфецького, 19.

Cуддя Мартьянова С.М.