Справа № 620/5549/22
Суддя: Житняк Л.О.
Дата ухвалення: 2022-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 вересня 2022 року Чернігів Справа № 620/5549/22

Чернігівський окружний адміністративний суд під головуванням судді Житняк Л.О., розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві, в якому просить:

- визнати протиправними дії відповідача щодо відмови в переведенні з 03.12.2021 позивача на пенсію державного службовця відповідно до п.10 Перехідних положень Закону України «Про державну службу» №889-VIII з урахуванням довідок про заробітну плату від 08.11.2019 №09-43/1716 та від 05.12.2019 №09-39/3529;

- зобов`язати відповідача перевести з 03.12.2021 позивача на пенсію державного службовця відповідно до п.10 Перехідних положень Закону України «Про державну службу» №889-VIII з урахуванням довідок про заробітну плату від 08.11.2019 №09-43/1716 та від 05.12.2019 №09-39/3529.

Позов мотивовано тим, що позивач має достатній стаж для призначення пенсії державного службовця. Проте відповідач протиправно відмовив у призначенні пенсії за Законом України «Про державну службу», вказавши, що станом на 01.05.2016 стаж на посадах державної служби становить 5 років 6 місяців 24 дні.

Суд ухвалою від 18.08.2022 відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому проваджені) та встановив відповідачу 15-денний строк з дня вручення вказаної ухвали для подання відзиву на позов.

Відповідач протягом встановленого судом строку відзив на позов не подав.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає про таке.

З 19.06.1978 по 31.07.2017 ОСОБА_1 працювала на посадах в органах місцевого самоврядування.

Позивач звернувся з заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві за переведенням на пенсію державного службовця відповідно до п.10 Прикінцевих положень Закону України від 10.12.2015 №889 «Про державну службу».

Відповідачем у формі листа прийнято рішення, яким відмовлено позивачу у переведенні з пенсії за віком на пенсію державного службовця, оскільки відповідно до наданих документів страховий стаж складає 43 роки 2 місяці 23 дні, а стаж на посадах державної служби становить 5 років 6 місяців 24 дні.

Такі дії позивач вважає протиправними, внаслідок чого звернулася до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку вказаним обставинам, суд зазначає наступне.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Законами України від 16.12.1993 №3723-XII «Про державну службу» (далі Закон №3723-XII), від 10.12.2015 №889-VIII «Про державну службу» (далі Закон №889-VIII), від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон №1058-IV).

Так, відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У ст.46 Конституції України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості й в інших випадках, передбачених законом.

Право на пенсійне забезпечення гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення. Зміст та обсяг права громадян на пенсійне забезпечення полягає у їх матеріальному забезпеченні шляхом надання трудових і соціальних пенсій, тобто щомісячних пенсійних виплат відповідного розміру в разі досягнення особою передбаченого законом віку чи визнання її інвалідом або отримання членами її сім`ї цих виплат у визначених законом випадках. Встановивши в законі правові підстави призначення пенсій, їх розміри, порядок обчислення і виплати, законодавець може визначати як загальні умови їх призначення, так і особливості набуття права на пенсію, включаючи для окремих категорій громадян пільгові умови призначення пенсії залежно від ряду об`єктивно значущих обставин, що характеризують трудову діяльність (особливості умов праці, професія, виконувані функції, кваліфікаційні вимоги, обмеження, ступінь відповідальності тощо). Законодавець повинен робити це з дотриманням вимог Конституції України, в тому числі принципів рівності та справедливості.

У п.6 ч.1 ст.92 Конституції України визначено, що основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Відповідно до п.2 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII з 01 травня 2016 року втратив чинність Закон №3723-XII, крім ст.37, що застосовується до осіб, зазначених у п.10 і 12 цього розділу.

Пунктами 10, 12 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII передбачено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст.25 Закону №3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону №3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених ст.25 Закону №3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону №3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Частиною 1 ст.37 Закону №3723-XII встановлено, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого ст.26 Закону №1058-IV, за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абз.1 ч.1 ст.28 згаданого Закону, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

У ст.26 Закону №1058-IV визначено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу.

До досягнення віку, встановленого абзацами першим і другим цієї частини, право на пенсію за віком за наявності відповідного страхового стажу мають жінки 1961 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 58 років які народилися з 1 квітня 1959 року по 30 вересня 1959 року.

Системний аналіз викладених правових норм надає підстави стверджувати, що з 01.05.2016 правовою підставою для збереження в жінки права на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону №3723-XII є одночасна сукупність наступних умов:

1) стаж держслужби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років стажу держслужби незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 на держслужбі);

2) досягнення жінкою віку, визначеного ст.26 Закону №1058-IV, якою для жінок, які народилися в період з 01.04.1959 по 30.09.1959, регламентовано пільговий вік 58 років.

Як вбачається з записів в трудовій книжці позивача, станом на 01.05.2016 вона мала необхідний стаж роботи в органах місцевого самоврядування, який прирівнюється до держслужби, народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто досягла регламентованого ст.26 Закону №1058-IV пенсійного віку, і за сукупності зазначених умов набула право на пенсію державного службовця відповідно до ст.37 Закону №3723-XII у розмірі 60 відсотків від складових заробітку, з яких сплачено страхові внески.

При цьому, суд враховує правові висновки, викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.02.2019 по справі №822/524/18 щодо необхідності застосування відповідних законодавчих положень у їх сукупності.

Таким чином, приймаючи до уваги спосіб захисту, застосований Великою Палатою Верховного Суду у вказаній справі, суд приходить до висновку про наявність достатніх правових підстав для задоволення даного позову частково шляхом визнання протиправними дій відповідача щодо відмови в переведенні з 03.12.2021 позивача на пенсію державного службовця відповідно до п.10 Перехідних положень Закону України №889-VIII «Про державну службу» з урахуванням довідок про заробітну плату від 08.11.2019 №09-43/1716 та від 05.12.2019 №09-39/3529 та зобов`язання відповідача перевести з 03.12.2021 позивача на пенсію державного службовця відповідно до п.10 Перехідних положень Закону України №889-VIII «Про державну службу» з урахуванням довідок про заробітну плату від 08.11.2019 №09-43/1716 та від 05.12.2019 №09-39/3529.

Разом з тим, суд також враховує правову позиція ЄСПЛ, викладену в рішенні по справі «Стреч проти Сполучного Королівства» («Stretch - United Kingdom» №44277/98), в якому Суд, здійснюючи прецедентне тлумачення ст.1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зазначив, що право власності може бути «існуючим майном» або «виправданими очікуваннями» щодо отримання можливості ефективного використання права власності чи «законними сподіваннями» отримання права власності.

Крім того, у справі «Фон Мальтцан та інші проти Німеччини» («Von Maltzan and Others v. Germany» №71916/01, №71917/01 та №10260/02) ЄСПЛ надав тлумачення поняттю «майно» саме в контексті ст.1 Першого протоколу до Конвенції, відповідно до якого таке поняття охоплює як «наявне майно», так і активи включаючи право вимоги, з посиланням на які заявник може стверджувати, що він має принаймні законні очікування стосовно ефективного здійснення свого «права власності». При цьому, Суд зробив висновок, що певні законні очікування заявників підлягають правовому захисту, та формує позицію для інтерпретації вимоги як такої, що вона може вважатися «активом»: вона повинна мати обґрунтовану законну підставу, якою, зокрема є чинна норма закону, тобто встановлена законом норма щодо виплат (пенсійних, заробітної плати, винагороди, допомоги) на момент дії цієї норми є «активом», на який може розраховувати громадянин як на свою власність.

Суд зазначає, що питання достатності у позивача стажу для призначення пенсії як державному службовцю було предметом розгляду у справі №741/1679/17. Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 08.05.2019 зобов`язано Ніжинське об`єднане управління Пенсійного фонду України призначити, здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 з 09.11.2017 пенсії державного службовця відповідно до ст.37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-XII у розмірі 60% від заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 2011 року страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

З огляду на вказане, посилання відповідача на наявність у позивача стажу на посадах державної служби 5 років 6 місяців 24 дні не відповідають дійсності та суперечать встановленим у рішенні суду обставинам, які в силу преюдиціального значення рішення суду від 08.05.2019 у справі №741/1679/17, доказуванню не підлягають.

Враховуючи вищевикладене, відповідно до основних засад адміністративного судочинства, вимог законодавства України, що регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову.

Відповідно до частин першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно ч.1 ст.139 КАСУ при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, за рахунок бюджетних асигнувань відповідача належить стягнути судовий збір у розмірі 992,40 грн.

Керуючись статтями 139, 227, 241-246, 250, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві щодо відмови ОСОБА_1 в переведенні з 03.12.2021 на пенсію державного службовця відповідно до п.10 Перехідних положень Закону України від 10.12.2015 №889-VIII «Про державну службу» з урахуванням довідок про заробітну плату від 08.11.2019 №09-43/1716 та від 05.12.2019 №09-39/3529.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві перевести з 03.12.2021 ОСОБА_1 на пенсію державного службовця відповідно до п.10 Перехідних положень Закону України від 10.12.2015 №889-VIII «Про державну службу» з урахуванням довідок про заробітну плату від 08.11.2019 №09-43/1716 та від 05.12.2019 №09-39/3529.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 992,40 грн (дев`ятсот дев`яносто дві гривні 20 коп.).

Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції.

Позивач - ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві (вул. Бульварно-Кудрявська, 16, м. Київ, 04053, ).

Повне рішення суду складено 15.09.2022.

Суддя Л.О. Житняк