Справа № 140/3931/22
Суддя: Волдінер Фелікс Арнольдович
Дата ухвалення: 2022-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА
про поновлення строку

15 вересня 2022 року ЛуцькСправа № 140/3931/22
Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Волдінера Ф.А.,

розглянувши у письмовому провадженні клопотання позивача про поновлення строку на звернення до суду в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , військової частини НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання дій протиправними та скасування наказів,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся з адміністративним позовом до Першого відділу Луцького районного територіального центру комплектування (далі ІНФОРМАЦІЯ_3 , відповідач 1) та соціальної підтримки, військової частини НОМЕР_1 (далі в/ч НОМЕР_1 , відповідач 2), в якому просить суд:

1) визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 відносно мобілізації (призиву) ОСОБА_1 на військову службу під час мобілізації та скасувати наказ № 42 від 25.02.2022 начальника першого відділу ІНФОРМАЦІЯ_4 щодо призиву ОСОБА_1 на військову службу під час мобілізації;

2) визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 та скасувати наказ № 137 від 09.05.2022 щодо переміщення ОСОБА_1 у військову частину НОМЕР_1 для проходження військової служби під час мобілізації;

3) визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 за № 115 від 09.05.2022 щодо зарахування ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , зобов`язавши військову частину НОМЕР_1 виключити ОСОБА_1 із списків особового складу військової частини НОМЕР_1 .

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 20 червня 2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі без проведення судового засідання та виклику сторін.

22.07.2022 до суду надійшла заява позивача про уточнення позовних вимог, згідно якої просить суд:

1) визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 відносно мобілізації (призиву) ОСОБА_1 на військову службу під час мобілізації;

2) скасувати наказ військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_2 № 42 від 25.02.2022 щодо призиву ОСОБА_1 , на військову службу під час мобілізації (зарахування в роту охорони ІНФОРМАЦІЯ_1 );

3) визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо переміщення ОСОБА_1 , у військову частину НОМЕР_1 та скасувати наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 №137 від 09.05.2022 щодо переміщення ОСОБА_1 , у військову частину НОМЕР_1 для проходження військової служби під час мобілізації;

4) визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 за №115 від 09.05.2022 року, щодо зарахування ОСОБА_1 , до військової частини НОМЕР_1 , зобов`язавши військову частину НОМЕР_1 виключити ОСОБА_1 із списків особового складу військової частини НОМЕР_1 .

Ухвалою від 28.07.2022 у справі було залучено співвідповідача ІНФОРМАЦІЯ_5 (далі ІНФОРМАЦІЯ_6 , відповідач 3).

08.08.2022 до суду від позивача надійшла заява про поновлення строку звернення до суду в частині, що стосується оскарження дій щодо призову позивача на військову службу та скасування відповідного наказу № 42 від 25.02.2022, яка обґрунтована наступним.

25.02.2022 позивача, на підставі Указу Президента України від 24.02.2022 №69/2022 «Про загальну мобілізацію» призвано у Збройні сили України. Того ж дня, його було зараховано в роту охорони ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Прибувши по повістці до відповідача 1, позивач одразу повідомив про наявність в нього трьох неповнолітніх дітей, на підставі чого просив надати відстрочку від мобілізації, однак йому пояснили, що звільнити від проходження військової служби зможуть лише у військовій частині НОМЕР_1 .

По прибуттю у дану військову частину, позивач написав рапорт про надання відстрочки від проходження військової служби по мобілізації, однак відповідач 2 не вчинив жодних дій щодо звільнення позивача від проходження військової служби.

Саме тому, 12.05.2022 позивач письмово звернувся до відповідача 1 з письмовою заявою про отримання відстрочки, на яку отримав відповідь, що про наявність законних обмежень щодо мобілізації ОСОБА_1 , не повідомляв та зазначено також, що всі проблемні питання позивачу необхідно вирішувати з командуванням військової частини.

Тому, враховуючи, що позивач був призваний на військову службу по мобілізації 25.02.2022, однак в зв`язку з тим, що відповідач 1 ввів його в оману, що його звільнять від проходження військової служби по переміщенню у військову частину, позивач звернувся до суду лише 17.05.2022, оскільки саме в цей день отримав офіційну письмову відмову із зазначенням причин відмови, а саме - неповідомлення про наявність трьох неповнолітніх дітей.

Вирішуючи заяву позивача про поновлення позивачу пропущеного строку звернення до суду, суд дійшов висновку, що заява підлягає до задоволення з таких мотивів та підстав.

Статтею 122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) встановлені строки звернення до адміністративного суду.

Так, частинами першою та другою цієї ж статті передбачено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно з частиною третьою статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи згаданим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Приписами частини п`ятої статті 122 КАС України передбачено, що для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Отже, строк звернення до суду за вирішенням цього публічно-правового спору щодо протиправності мобілізації ОСОБА_1 охоплюється спеціальною нормою частини п`ятої статті 122 КАС України.

З матеріалів справи вбачається, що про порушення прав позивача, йому стало відомо 25.02.2022, в день його призову до лав Збройних сил України.

Позивач звернувся з даним позовом до суду 17.05.2022, тобто за межами місячного строку звернення до суду встановленого приписами КАС України.

Відповідно до частини першої статті 121 КАС України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

У чинному законодавстві не наведено переліку причин, які можуть бути визнані поважними для захисту порушеного права у випадку подання позову з пропуском строку позовної давності. Тому це питання віднесено до компетенції суду, який розглядає судову справу по суті заявлених вимог.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) гарантує кожному право на справедливий суд, що включає, крім іншого, право на розгляд справи. Відповідні положення Конвенції знайшли своє втілення також у ст. 55 Конституція України, згідно з якою права і свободи людини і громадянина захищає суд; кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Обов`язковою умовою дотримання цього права є те, що особі має бути забезпечена можливість реалізації зазначених прав без будь-яких обмежень, перешкод чи ускладнень. Можливість особи без перепон одержати судовий захист є головним змістовним аспектом поняття доступу до правосуддя.

Разом з тим право на доступ до правосуддя в Україні не є абсолютним і обмежене передусім встановленим строком звернення до суду. Такий підхід обумовлений необхідністю дотримання іншого, не менш важливого принципу верховенства права, а точніше, одного з його елементів принципу правової визначеності.

Відтак, одним із механізмів забезпечення реалізації гарантованого Конвенцією права особи на доступ до правосуддя, з урахуванням принципу правової визначеності, є поновлення судом пропущеного з поважних причин строку на звернення до суду та строку на оскарження у розумних межах, з дотриманням засад оптимальності і пропорційності.

Так, Європейський Суд з прав людини (далі ЄСПЛ) сформував правову позицію, відповідно до якої встановлення обмежень доступу до суду у зв`язку з пропуском строку звернення повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання, слід звертати увагу на обставини справи.

Зокрема, аналіз практики ЄСПЛ дозволяє виокремити такі фундаментальні обґрунтування на користь прийняття рішення про поновлення пропущеного строку звернення до суду: 1) рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві; щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права (справа «Белле проти Франції»; 2) не можуть бути встановлені обмеження щодо реалізації права на судовий захист у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено; ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету, та має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями (справа «Мушта проти України»); 3) суворе застосування строку без урахування обставин справи може бути непропорційним щодо цілі забезпечення правової визначеності та належного здійснення правосуддя, а також перешкоджати використанню доступних засобів правового захисту (справа «Станьо проти Бельгії»).

Крім того, ЄСПЛ висловив позицію стосовно того, що, розглядаючи підстави для поновлення пропущеного строку, національні суди мають враховувати, що питання стосовно того, чи було дотримано справедливий баланс між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав окремої особи, виникає лише тоді, коли встановлено, що оскаржуване втручання відповідало вимозі законності і не було свавільним (справи «Скордіно проти Італії», «Ятрідіс проти Греції»).

При цьому у кожному випадку прийняття національними судами рішення про поновлення строків на звернення до суду або на оскарження судового рішення, ЄСПЛ наголошує на необхідності перевіряти, чи виправдовують підстави для поновлення строків втручання у принцип «res judicata», коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні у підставах для поновлення строків (справ «Пономарьов проти України»), а також, чи є обмеження права особи на доступ до суду пропорційним (справа «Мельник проти України»).

Таким чином, одним із визначальних критеріїв для прийняття судом рішення про поновлення чи непоновлення строку є досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав окремої особи, з обов`язковим врахуванням того, що одним з основних елементів принципу верховенства права є принцип правової визначеності. При цьому дотримання строків однаковою мірою стосується всіх учасників судового спору, які мають абсолютне право на справедливий розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Вирішуючи питання поважності пропуску позивачем строку звернення із даним позовом, суд враховує характер спірних правовідносин у даній справі, зокрема те, що оскаржуване у справі рішення носить строго індивідуальний характер, тобто не зачіпає права та інтереси інших осіб.

Суд звертає увагу, що дії відповідача 1 щодо мобілізації (призиву) ОСОБА_1 на військову службу за мобілізацією є базовими у спірних правовідносинах, тобто такими, що потягнули всі інші дії та рішення, які є предметом оскарження у даній справі.

Таким чином, у випадку встановлення в ході розгляду справи протиправності дій та рішень відповідачів, що є похідними від дій щодо мобілізації позивача, це не призведе до звільнення позивача зі складу Збройних сил України, відтак позивач не отримає належного та ефективного захисту свого законного права на відстрочку від мобілізації.

Таким чином, суд дійшов висновку, що обмеження права позивача в доступі до правосуддя за наведених чинників буде мати наслідком порушення балансу між загальними інтересами суспільства в особі Збройних сил України та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи, а саме право на справедливий суд, що включає право на розгляд справи.

Зважаючи на наведене, заява позивача про поновлення строку на звернення до суду з даним позовом підлягає до задоволення, а вказаний строк поновленню.

Керуючись статтями 78, 121, 122, 256, 294 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Задовольнити заяву позивача про поновлення на строку на звернення до суду в частині позовних вимог щодо оскарження дій щодо призову позивача на військову службу та скасування наказу № 42 від 25.02.2022 начальника першого відділу ІНФОРМАЦІЯ_4 щодо призиву ОСОБА_1 на військову службу під час мобілізації.

Поновити строк звернення до суду із адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , військової частини НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання дій протиправними та скасування наказів, в частині позовних вимог щодо оскарження дій щодо призову позивача на військову службу та скасування наказу № 42 від 25.02.2022 начальника першого відділу ІНФОРМАЦІЯ_4 щодо призиву ОСОБА_1 на військову службу під час мобілізації..

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не може бути оскаржена окремо від рішення суду.

Суддя Ф.А. Волдінер