Справа № 160/1893/20
Суддя: Усенко Є.А.
Дата ухвалення: 2022-09-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

13 вересня 2022 року

м. Київ

справа № 160/1893/20

адміністративне провадження № К/990/22911/22

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Усенко Є.А., розглянув матеріали касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю (ТОВ) «ТЕМА-07» на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.09.2021 та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 17.02.2022 у справі за адміністративним позовом ТОВ «ТЕМА-07» до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

УСТАНОВИВ:

ТОВ «ТЕМА-07» звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 05.11.2019 № Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток приватних підприємств на 17403600,00 грн, з яких 13 922 880,00 грн - податкове зобов`язання та 3480720,00 грн - штрафні санкції.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.09.2021, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 17.02.2022, у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

19.08.2022 позивач направив на адресу Верховного Суду засобами поштового зв`язку касаційну скаргу на вищезазначені судові рішення, в якій підставою касаційного оскарження зазначив пункти 1, 4 частини четвертої статті 328, пункти 1, 4 частини другої статті 353 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС).

Відповідно до змісту мотивувальних частин рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.09.2021 та постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 17.02.2022, суди першої та апеляційної інстанцій, відмовляючи у задоволенні позову ТОВ «ТЕМА-07», виходили з того, що господарські операції Товариства з придбання товару у ТОВ «Укрпроммета», ТОВ «Омега-Інвест Груп», ТОВ «Робсон ЛТД», ТОВ «Грин Ланс», ТОВ «Вектор - Спец Груп», ТОВ «Югінтер Компані Астара», ТОВ «Днепр-Стайл», ТОВ «Юж-Пром» не мали реального змісту, оскільки зазначені контрагенти позивача не могли поставити на його адресу товар, який зазначено у видаткових накладних (металобрухт, брухт чорних металів та його сплавів, чавунні вироби, брухт та відходи чавунного литва, кокс доменний марки КД-2, скрап). Факт безтоварності (нереальності) господарських операцій суди встановили відповідно до встановлених у судовому процесі обставин, що ТОВ «Укрпроммета», ТОВ «Омега-Інвест Груп», ТОВ «Робсон ЛТД», ТОВ «Грин Ланс», ТОВ «Вектор - Спец Груп», ТОВ «Югінтер Компані Астара», ТОВ «Днепр-Стайл», ТОВ «Юж-Пром» не є спеціалізованими або спеціалізованими металургійними переробними підприємствами або приймальними пунктами таких підприємств відповідно до вимог Закону України «Про металобрухт» до учасників операцій з металобрухтом (контрагенти позивача не є виробниками металобрухту, не здійснюють його заготівлю чи переробку, інші операції з металобрухтом); відсутність у вказаних контрагентів персоналу, обладнання, складських приміщень, інших основних фондів; податкова звітність та звіти про фінансовий результат ними або не подавались (ТОВ «Укрпроммета», ТОВ «Омега-ІнвестГруп», ТОВ «Робсон ЛТД», ПП «Тег», ТОВ «Вектор-СпецГруп», ТОВ «Днепр-Стайл», ТОВ «Юж-Пром»), або подавалась з незначними показниками (ТОВ «Грин Ланс», ТОВ «Югінтер Компані Астара»); звітність форми 1-ДФ або не подавалась взагалі, або подавалась з показником 1 особа; товарно-транспортні накладні на перевезення товару містять ряд дефектів та не відповідну інформацію щодо місця навантаження. Також суди взяли до уваги встановлені в ухвалі Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 16.07.2018 у справі №202/3766/18 обставини щодо створення фіктивного підприємства ТОВ «Укрпроммета».

Враховуючи встановлені обставини щодо характеру діяльності зазначених суб`єктів господарської діяльності, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли висновку, що позивач не проявив належної обачності при виборі цих контрагентів.

Позивач у касаційній скарзі посилається на неправильне застосування судами першої і апеляційної інстанцій частини другої статті 61 Конституції України, пункту 44.1 статті 44, підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу України, статей 1, 4 , 5, 6 Закону України «Про металобрухт», Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України №363 від 14.10.1997, та без урахування висновків Верховного Суду, викладених в постановах від 10.11.2021 у справі №340/3300/19, від 14.05.2019 у справі №825/1892/16, від 16.12.2021 у справі №200/13279/19-а, від 17.05.2022 у справі №808/2099/17, 04.08.2022 у справі №480/2680/20, від 19.11.2021 у справі №160/6707/20, від 16.12.2021 у справі №200/13279/19-а, від 19.08.2018 у справі №826/7704/16, від 17.04.2018 у справі № 826/14549/15, від 06.02.2018 у справі № 816/166/15-а, від 13.08.2020 у справі № 520/4829/19, від 21.10.2020 у справі № 140/1845/19, від 30.01.2018 у справі № 2а/1770/3360/12, від 01.12.2021 у справі №300/2395/19.

Водночас, у постановах Верховного Суду від 10.11.2021 у справі №340/3300/19, від 14.05.2019 у справі №825/1892/16, від 16.12.2021 у справі №200/13279/19-а, від 17.05.2022 у справі №808/2099/17 висновок щодо індивідуальної відповідальності платника податків Верховний Суд зробив відповідно до встановленого судами першої і апеляційної інстанцій факту здійснення господарських операцій, фінансові показники яких вплинули на податковий облік платника податків (позивача у справі).

В постановах від 04.08.2022 у справі №480/2680/20, від 19.11.2021 №160/6707/20, від 16.12.2021 у справі №200/13279/19-а, №826/7704/16 від 19.08.2018, від 17.04.2018 у справі № 826/14549/15, від 06.02.2018 у справі № 816/166/15-а, від 13.08.2020 у справі № 520/4829/19, від 21.10.2020 у справі № 140/1845/19, від 30.01.2018 у справі № 2а/1770/3360/12, від 01.12.2021 у справі №300/2395/19 висновки Верховного Суду, на які посилається позивач, стосуються оцінки доказів та встановлення обставин щодо реальності (нереальності) господарських операцій.

Інше застосування судами першої і апеляційної інстанцій норм матеріального права в оскаржуваних ТОВ «ТЕМА-07» судових рішеннях, порівняно з постановами Верховного Суду, на які посилається позивач на підтвердження підстави касаційного оскарження, передбаченої пунктом 1 частини четвертої статті 328 КАС, обумовлено іншими обставинами, встановленими на підставі оцінки доказів у справах судами попередніх інстанцій.

Тобто, постанови Верховного Суду, на які позивач посилається у касаційній скарзі як на приклад іншого правозастосування, порівняно із застосуванням норм права в рішенні Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.09.2021 та постанові Третього апеляційного адміністративного суду від 17.02.2022, позивач зазначив без обґрунтування взаємозв`язку зроблених в них судом касаційної інстанції висновків з обставинами, які встановили суди першої та апеляційної інстанцій у справі №160/1893/20 та які визнали підставою для задоволення позову.

Відповідно до пункту 4 частини четвертої статті 328 КАС підставою касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частиною другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

Згідно з пунктами 1, 4 частини другої статті 353 КАС підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, на які посилається скаржник у касаційній скарзі, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини четвертої статті 328 цього Кодексу; суд встановив обставини, що мають істотне значення, на підставі недопустимих доказів.

У касаційній скарзі ТОВ «ТЕМА-07» зазначено підставою касаційного оскарження пункт 4 частини четвертої статті 328, пункт 1 частини другої статті 353 КАС. Довід позивача про цю підставу касаційного оскарження судових рішень судів першої і апеляційної інстанцій фактично є доводом про неправильну оцінку судами доказів, наданих позивачем (первинних документів, які, за твердженням позивача, підтверджують реальність господарських операцій).

Разом з тим, відповідно до частини другої статті 341 КАС суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Щодо підстави касаційного оскарження, передбаченої пунктом 4 частини четвертої статті 328, пунктом 4 частини другої статті 353 КАС, то позивач на обґрунтування цієї підстави посилається на те, що суди встановили обставини у справі на підставі недопустимих доказів, в тому числі, на підставі податкової інформації щодо контрагентів.

Недопустимі докази, згідно зі статтею 74 КАС, - це докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частини перша, друга цієї статті).

Позивач не зазначає норму права, якою встановлено, якими засобами доказування можуть підтверджуватися обставини, що входять до предмета доказування у цій справі, тобто, обставини щодо здійснення Товариством господарських операцій з вище зазначеними контрагентами.

В постановах Верховного Суду від 22.02.2022 у справі №804/4663/18, від 17.05.2022 у справі № 808/2099/17, від 30.09.2021 у справі № 400/1986/19, від 04.08.2022 по справі № 160/7483/20, від 16.04.2020 у справі №810/3443/18, на які посилається позивач у касаційній скарзі, висновки Верховного Суду стосуються оцінки податкової інформації в сукупності з іншими доказами у справах.

Що ж до невідповідності застосування судом першої та апеляційної інстанцій частини шостої статті 78 КАС висновку Верховного Суду в постановах від 19.11.2021 у справі № 160/6707/20, від 27.07.2022 у справі № 240/1906/20, від 22.02.2022 у справі № 804/4663/18, то посилання судів попередніх інстанцій на ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 16.07.2018 у справі №202/3766/18 не є єдиним обґрунтуванням висновку про нереальність господарських операцій між позивачем і ТОВ «Укрпроммета». Суд цей висновок обґрунтував також посиланням на інші докази у справі.

Посилання позивача на постанову Верховного Суду від 20.04.2022 у справі №640/2961/20 (в обґрунтування доводу, що суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин), а також на постанову Верховного Суду від 05.05.2021 у справі № 813/48/16 (висновок в якій стосується оцінки податкової інформації як доказу обставин щодо здійснення господарської операції) Судом відхиляються, враховуючи положення частини другої статті 341 КАС, оскільки ці доводи позивача так само лежать у площині оцінки доказів судами попередніх інстанцій.

Суд відхиляє також посилання ТОВ «ТЕМА-07» на постанову Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 811/3223/14, оскільки інформації про цю постанову у справі № 811/3223/14 ні в Єдиному державному реєстрі судових рішень, ні в комп`ютерній програмі «Діловодство спеціалізованого суду» немає.

Вимога норми абзацу першого пункту 4 частини другої статті 330 КАС щодо зазначення у касаційній скарзі підстави (підстав) касаційного оскарження не обмежується вимогою щодо формального зазначення відповідного пункту частини четвертої статті 328 КАС, а стосується наявності (існування) відповідної підстави касаційного оскарження. Таке тлумачення норми абзацу першого пункту 4 частини другої статті 330 КАС підтверджується положеннями частини першої статті 328 КАС щодо оскарження судового рішення у касаційному порядку у випадках, передбачених КАС.

Відповідно до частини першої статті 341 КАС суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

Враховуючи наведене вище, касаційна скарга ТОВ «ТЕМА-07» підлягає поверненню, як така, що не містить підстави касаційного оскарження судових рішень у цій справі.

Керуючись пунктом 4 частини другої статті 330, пунктом 4 частини п`ятої статті 332, статтею 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕМА-07» на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.09.2021 та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 17.02.2022 повернути.

Копію ухвали про повернення касаційної скарги надіслати учасникам справи. Скаржнику надіслати копію ухвали про повернення касаційної скарги разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.

Роз`яснити скаржнику, що повернення касаційної скарги не позбавляє його права повторного звернення до Верховного Суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

СуддяЄ.А. Усенко