Справа № 932/2607/22
Суддя: Куцевол В. В.
Дата ухвалення: 2022-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я
Справа № 932/2607/22
Провадження № 2а/932/100/22
12 вересня 2022 року м. Дніпро
Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого судді - Куцевола В.В.
при секретарі - Рибалці В.І.
представника позивача Андреєва О.М.
представника відповідача Куцугуб О.Ю.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Дніпрі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про визнання рішення про примусове повернення в країну походження та постанови протиправними та скасування, -
23.05.2022 року ОСОБА_2 звернувся до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська із позовом, у якому просить: визнати протиправним та скасувати рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземця або особи без громадянства, прийняте 11.05.2022 року Головним управлінням ДМС України в Дніпропетровській області відносно ОСОБА_2 , що зобов`язує його не пізніше 09.06.2022 року залишити територію України; визнати протиправним та скасувати документальну підставу для винесення рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземця або особи без громадянства від 11.05.2022 року, а саме, постанову про накладення адміністративного стягнення, винесену Головним управлінням ДМС України в Дніпропетровській області серія ПН МДН від 11.05.2022 року щодо накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_3 у вигляді штрафу у розмірі 1700 грн., згідно ч. 1 ст. 203 КУпАП за порушення вимог частини 1, 3 ст. 9 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».
Підставами для задоволення позову вказано наступне. З початком збройної агресії на території України 24.02.2022 року позивач переїхав до м. Дніпра. Спрямування діяльності була волонтерська допомога у забезпеченні певних підрозділів територіальної оборони ЗСУ. Використовуючи ділові зв`язки на території Німеччини, позивач був одним з ініціаторів створення Благодійної організації «Благодійний фонд «Райз Оф Юкрейн», підтримував діяльність ініціативної групи. Для супроводу вантажів позивач переміщувався територією України та не мав можливості готувати відповідний пакет документів для продовження перебування на території України. Протягом березня та квітня 2022 року за можливості намагався звертатись до територіальних органів ДМС України у кожному місці свого перебування, проте в жодному з них прийому та надання консультацій не здійснювалось. До закінчення легального строку перебування на території України, перебуваючи у м. Дніпрі, особисто звернувся до Соборного районного відділу ДМС у м. Дніпро. На момент звернення прийом заявників не здійснювався. Наявний у приміщенні співробітник повідомив, що під час запровадження воєнного стану подання відповідних документів ускладнено, а продовження терміну перебування громадян Німеччини відбувається автоматично без застосування подальших санкцій. Після цієї розмови позивач був впевнений у легальному перебуванні на території України та подальших спроб щодо подання та збирання документів для продовження строку легального перебування на території України не здійснював та продовжував займатись своїми поточними справами. 11.05.2022 року був доставлений працівниками поліції до Головного управління ДМС України в Дніпропетровській області. Протягом однієї години уповноваженою особою було складено протокол про адміністративне правопорушення, розглянуто справу та винесено постанову, а також прийнято рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземця або особи без громадянства.
Перебіг та розгляд адміністративної справи відбувався дуже стрімко та не передбачав можливість реалізувати усі права, що визначені ст. 268 КУпАП. Так, в протоколі не зазначена інформація щодо обставин правопорушення, він не містить посилання на правові підстави перебування позивача на території України, не значено який саме був строк законного перебування на території України, коли він почався та коли закінчився. При розгляді справи про адміністративне правопорушення уповноваженою особою не було встановлено наявності складу адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 203 КУпАП.
Так само, рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземця або особи без громадянства не містить опису порушення. Під час перебування у ГУ ДМС України в Дніпропетровській області та враховуючи висловлене бажання у подальшому залишатися на території України не була надана консультація щодо можливості це зробити та скласти й подати пакет документів для продовження законного перебування на території України, передбачений Порядком розгляду заяв іноземців та осіб без громадянства про продовження строку перебування на території України.
Ухвалою суду від 23.05.2022 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
Ухвалою від 08.06.2022 року заяву про збільшення позовних вимог повернуто позивачу.
06.06.2022 року позивачем надані письмові пояснення, у яких зазначено, що на порталі «Дія» процедура «Продовження строку перебування на території України» ідентифікована, як адміністративна послуга. Кабінетом Міністрів України 28.02.2022 року було прийнято Постанову № 165 «Деякі питання реалізації прав, свобод та законних інтересів фізичних і юридичних осіб», якою зупинено строки надання адміністративних послуг суб`єктами їх надання та строки видачі дозвільними органами документів дозвільного характеру на час воєнного стану в Україні. Таким чином, на дату звернення позивача до Соборного районного відділу ДМС у м. Дніпро було встановлено зупинку строку надання адміністративних послуг.
Відповідачем надано відзив на позов, у якому зазначено наступне. Як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення, рішення про примусове повернення а також з адміністративного позову, позивач прибув на територію України по безвізовому режиму та в порядку передбаченому ст. 16 Закону, а отже вважався іноземцем, який відповідно до ч. 3 ст. 9 Закону та пп. 2 п. 2 Порядку продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, затвердженого постановою КМУ від 15 лютого 2012 р. № 150, мав право перебувати на території України не більш як 90 днів протягом 180 днів.
Після прибуття позивача у м. Дніпро для здійснення волонтерської діяльності, як іноземець який змінив цілі свого перебування на території України, мав звернутись до органів ДМС для оформлення необхідних документів відповідно до ч. 10 ст. 4 Закону, надавши усі необхідні документи на підтвердження своєї волонтерської діяльності на території України та отримання дозволу.
Позивач мав самостійно звернутись до Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області із заявою про подовження терміну перебування на території України у зв`язку із виникненням відповідних обставин, надати достовірні докази своєї діяльності на території України, в такому випадку заяву було б прийнято та розглянуто уповноваженими особами з урахуванням Постанови КМУ від 28.02.2022 № 165.
На момент складання протоколу про адміністративне правопорушення та винесення постанови про накладання адміністративного стягнення щодо позивача, були наявні всі факти порушення міграційного законодавства з боку іноземця, та не надано жодного підтвердження зайняття волонтерською діяльністю. Єдині пояснення, які позивач надав на момент складання протоколу про адміністративне правопорушення це «Своєчасно не залишив територію України, у зв`язку з військовими діями на території України», що в свою чергу зафіксовано у протоколі про адміністративне правопорушення від 11.05.2022 де наявні підписи позивача.
У судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги та прохав їх задовольнити. Пояснення надав аналогічні тексту позовної заяви.
Представник відповідач у судовому засіданні просила відмовити у задоволенні прозову.
Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали адміністративної справи у межах наданих суду доказів, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову з огляду на наступне.
Судом встановлено, що громадянин Німеччини ОСОБА_4 прибув на території України 22.01.2022 року через пункт пропуску «Київ (Жуляни)» за закордонним паспортом.
19.04.2022 року Кенкель Александр у супроводі двох осіб звернувся до Соборного відділу у м. Дніпрі ГУ ДМС України в Дніпропетровській області, де йому було роз`яснено порядок продовження строку тимчасового перебування іноземців на території України.
11.05.2022 року посадовою особою ГУ ДМС України у Дніпропетровській області було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ПР МДН № 003286, згідно якого ОСОБА_2 вчинив порушення правил перебування іноземців на території України, а саме, ухилився від виїзду з України після закінчення відповідного терміну перебування.
На підставі зазначеного протоколу 11.05.2022 року посадовою особою ГУ ДМС України у Дніпропетровській області прийнято постанову серії ПН МДН № 003278 про накладення на позивача штрафу у розмірі 1700 грн. на підставі ч. 1 ст. 203 КУпАП. Згідно постанови ОСОБА_2 вчинив порушення правил перебування іноземців на території України, а саме, ухилився від виїзду з України після закінчення відповідного терміну перебування, що є порушенням ч. 1,3 ст. 9 ЗУ «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».
Також, 11.05.2022 року ГУ ДМС України в Дніпропетровській області прийнято рішення про примусове повернення ОСОБА_2 до країни походження або третьої країни. В обгрунтування рішення зазначено, що ОСОБА_2 прибув на територію України 22.01.2022 року через пункт пропуску «Київ (Жуляни)» за паспортом НОМЕР_1 , у особистих справах. 11.05.2022 року доставлений співробітниками УМП ГУНП в Дніпропетровській області до приміщення ГУ ДМС в Дніпропетровській області. В результаті перевірки документів встановлено, що останній перевищив термін перебування та ухилявся від виїзду з території України. Таким чином, ОСОБА_2 порушив правила перебування іноземців на території України та вимоги ч. 1, 3 ст. 9 ЗУ «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства». Цим рішенням зобов`язано позивача залишити територію держави у строк до 09.06.2022 року.
Порядок регулювання суспільних відносин у сфері примусового повернення чи примусового видворення іноземця або осіб без громадянства за межі території України визначається Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 3 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства зобов`язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.
Відповідно вимог до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», іноземці та особи без громадянства в`їжджають в Україну за наявності визначеного цим Законом чи міжнародним договором України паспортного документа та одержаної у встановленому порядку візи, якщо інше не передбачено законодавством чи міжнародними договорами України. Це правило не поширюється на іноземців та осіб без громадянства, які перетинають державний кордон України з метою визнання їх біженцями або особами, які потребують додаткового або тимчасового захисту чи отримання притулку.
Частиною 3 ст. 9 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначено, що строк перебування іноземців та осіб без громадянства в Україні встановлюється візою, законодавством України чи міжнародним договором України.
Відповідно до пп.2 п.2 Порядку продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, затвердженого Постановою КМУ від 15.02.2012 року № 150, іноземці та особи без громадянства, які на законній підставі прибули в Україну, можуть тимчасово перебувати на її території: не більш як 90 днів протягом 180 днів у разі в`їзду іноземців, які є громадянами держав з безвізовим порядком в`їзду, якщо інший строк не визначено міжнародними договорами України. Порядок обчислення зазначеного строку встановлюється МВС.
Як встановлено судом ОСОБА_2 прибув на територію України 22.01.2022 року.
У строк встановлений законодавством 90 днів, він повинен був виїхати за межі України, однак територію України не покинув та залишився на території України нелегально.
Посилання позивача на те, що у країні введено воєнний стан, у зв`язку із чим органи ДМС не працювали, у ході судового розгляду не знайшло свого підтвердження.
Так, згідно письмових пояснень заступника начальника Соборного відділу у м. Дніпрі ГУ ДМС України в Дніпропетровській області Кенкелю Александру були надані роз`яснення у приміщенні відділу щодо продовження строку перебування на території України.
Вказані обставини підтвердив у судовому засіданні свідок ОСОБА_5 , який відвідував разом з позивачем Соборний відділ у м. Дніпрі ГУ ДМС України в Дніпропетровській області.
Згідно п. 3 Порядку розгляду заяв іноземців та осіб без громадянства про продовження строку перебування на території України затвердженого Наказом МВС України від 25.04.2012 року № 363, заява про продовження строку перебування на території України подається іноземцем та особою без громадянства і приймаючою їх стороною не раніше ніж за десять та не пізніше ніж за три робочі дні до закінчення строку перебування, визначеного пунктом 2 Порядку продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 лютого 2012 року № 150
Посилання позивача на те, що відповідно до Постанови КМУ від 28.02.2022 року № 165 було зупинено строки надання адміністративних послуг суб`єктами їх надання, не позбавляють його обов`язку звернутись до органів міграційної служби для продовження строку перебування на території України, за наявності для цього підстав.
Відповідач не звертався до органів міграційної служби із відповідною заявою.
Посилання на введення воєнного стану, також не є підставою для автоматичного продовження строку перебування на території України іноземців.
Окрім цього, підстави продовження строку перебування іноземців на території України визначені пунктом 6 Порядку продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України затвердженого Постановою КМУ 15.02.2012 р. № 150.
Позивачем у позовній заяві не зазначено, що у нього існували підстави визначені у вказаному Порядку.
З урахуванням вказаних обставин суд дійшов висновку, що рішення Головного управління ДМС України в Дніпропетровській області від 11.05.2022 року про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземця або особи без громадянства ОСОБА_2 , прийняте у відповідності до вимог чинного законодавства.
Щодо скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, суд зазначає наступне.
Так, згідно ст. 16 КУпАП іноземці і особи без громадянства, які перебувають на території України, підлягають адміністративній відповідальності на загальних підставах з громадянами України.
З матеріалів справи вбачається, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, є громадянином Німеччини.
Як зазначив сам позивач у судовому засіданні, яке відбулось 08.06.2022 року, він не розуміє українську мову.
Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_6 , який безпосередньо складав протокол про адміністративне правопорушення та оскаржувану постанову, підтвердив, що позивач давав пояснення російською мовою, оскільки повідомив, що не володіє в достатній мірі українсько. Разом з цим провадження у справі про адміністративне правопорушення здійснювалось державною мовою, перекладач не залучався.
Відомостей про участь перекладача в провадженні у даному протоколі - не зазначено.
Згідно ст. 274 КУпАП, перекладач призначається органом (посадовою особою), в провадженні якого перебуває справа про адміністративне правопорушення.
Згідно п. 2.6 розділу ІІ Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення Державною міграційною службою України затвердженої Наказом МВС України від 28.08.2013 року № 825, у разі коли особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, не володіє мовою, якою ведеться провадження, протокол про правопорушення складається за участю перекладача.
Крім того, право іноземця на допомогу перекладача регламентовано не тільки внутрішніми нормативно-правовими актами України, а й пунктом 1 статті 5 Декларації про права людини у відношенні осіб, що не є громадянами країни, в якій вони проживають, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 13.12.1985 р. на виконання Міжнародних пактів про права людини, що ратифіковані Україною, а також на важливості забезпечення права особи на перекладача неодноразово наголошувалось в рішеннях Європейського суду з прав людини (рішення від 28.11.1978 р. у справі «Лудіке, Белкасем і Коч проти ФРН», від 19.12.1989 р. у справі «Камазінскі проти Австрії», від 30.05.1980 р. у справі «Артіко проти Італії»).
Отже, лише дотримання права іноземця на перекладача при прийнятті суб`єктом владних повноважень постанови про накладення штрафу відносно нього є достатньою і необхідною правовою підставою вважати, що він обізнаний з його змістом і сутністю, а отже, знає або повинен знати про втручання в його права.
Таким чином, складання протоколу відносно ОСОБА_2 та подальший розгляд справи про адміністративне правопорушення, якому не забезпечено перекладача, є неприпустимим.
Незважаючи на те, що позивач перебував на території України понад встановлений нормами чинного законодавства строк, судом встановлено, що оскаржувана постанова була прийнята відповідачем без залучення перекладача, а також не містить інформації про відмову позивача від перекладача, у зв`язку із чим є протиправною та підлягає скасуванню.
В силу приписів ч. 3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи).
З урахуванням того, що в ході судового розгляду встановлено факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, а також те, що підставою скасування оскаржуваної постанови у справі про адміністративне правопорушення є порушення процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення, то з урахуванням встановлених КАС України завдань адміністративного судочинства, суд приходить до висновку про необхідність надіслання справи про адміністративне правопорушення у відношенні позивача на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи), а саме, ГУ ДМС України в Дніпропетровській області.
Відповідно до вимог ст. 139 КАС України, сплачений позивачем судовий збір за вимогу про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності підлягає відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань Головного Управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 5, 6-11, 77, 143, 243-246, 250-251, 286, 288, 293, 295 КАС України, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про визнання рішення про примусове повернення в країну походження та постанови протиправними та скасування задовольнити частково.
Визнати протиправною та скасувати постанову Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області від 11.05.2022 року серії ПН МДН № 003278, про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу у сумі 1700,00 гривень за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 203 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Надіслати адміністративну справу на новий розгляд до Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області.
В іншій частині позов залишити без задоволення.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 496 грн. 20 коп.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя В.В. Куцевол