Справа № 320/3824/20
Суддя: Гімон М.М.
Дата ухвалення: 2022-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

15 вересня 2022 року

м. Київ

справа №320/3824/20

адміністративне провадження №Зн/990/22/22

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Гімона М.М.,

суддів: Усенко Є.А., Ханової Р.Ф.,

перевіривши заяву Товариства з додатковою відповідальністю "Узинський цукровий комбінат" про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Верховного Суду від 05.07.2021 у справі № 320/3824/20 за позовом Товариства з додатковою відповідальністю "Узинський цукровий комбінат" до Головного управління ДПС у Київській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Верховний Суд постановою від 05.07.2021 касаційну скаргу Головного управління ДПС у Київській області задовольнив. Рішення Київського окружного адміністративного суду від 10.07.2020 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.09.2020 у справі №320/3824/20 скасував, ухвалив нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовив.

02.09.2022 Товариство з додатковою відповідальністю "Узинський цукровий комбінат" (далі - ТДВ "Узинський цукровий комбінат", позивач, заявник) вчетверте звернулося до Верховного Суду із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Верховного Суду від 05.07.2021 відповідно до пункту 1 частини другої статті 361 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Верховний Суд, з огляду на доводи поданої 02.09.2022 заяви та наявну інформацію в Єдиному державному реєстрі судових рішень, а також у Комп`ютерній програмі "Діловодство спеціалізованого суду" вбачає та констатує такі обставини справи.

Вперше заяву про перегляд постанови Верховного Суду від 05.07.2021 у справі № 320/3824/20 позивач подав 23.07.2021 (провадження №К/9901/25/21). Верховний Суд ухвалою від 27.07.2021 відкрив провадження за нововиявленими обставинами, а ухвалою від 20.09.2021 відмовив у задоволенні заяви про перегляд за нововиявленими обставинами, залишивши постанову Верховного Суду від 05.07.2021 в силі. Обставини, з якими позивач пов`язував необхідність перегляду судового рішення відповідно до пункту 1 частини другої статті 361 КАС України були іншими, ніж у заяві, поданій 02.09.2022, а строк для подання такої заяви був дотриманий.

Вдруге заяву про перегляд за нововиявленими обставинами позивач подав 03.02.2022 (провадження №К/990/7/22). На обґрунтування необхідності перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами позивач посилався на те, що позивач звернувся з клопотанням до судового експерта з метою проведення позасудового експертного дослідження з економічних питань в адміністративній справі № 320/3824/20, за результатами якого складено висновок №02/01-22 від 02.02.2022. У висновку експерта зазначено, що за наданими на дослідження документами, зазначений в акті Головного управління ДПС у Київській області (далі - ГУ ДПС) від 10.02.2020 №45/10-86-82-00-10/00372586 висновок про реалізацію ТДВ "Узинський цукровий комбінат" у період з 17.08.2019 по 23.01.2020 продукції (етанол як складник бензину) обсягом 1908,89 т. підтверджується частково - обсягом 49,631 т. Крім того, на переконання заявника, виявлені ГУ ДПС порушення, зафіксовані в акті фактичної перевірки від 10.02.2020 є предметом проведення документальної, а не фактичної перевірки, тому така перевірка проведена незаконно. Враховуючи вищевикладене, позивач вважає, що 03.02.2022 йому стала відома обставина, що має істотне значення для вирішення справи, а саме те, що відповідно до наданих до перевірки та в матеріали судової справи документів виробництво ТДВ "Узинський цукровий комбінат" у період з 17.08.2019 по 23.01.2020 етанола як складника бензину є документально не підтверджене, а реалізація ТДВ "Узинський цукровий комбінат" у період з 17.08.2019 по 23.01.2020 продукції (етанол як складник бензину) обсягом 1908,89 т. на загальну суму 34296587,89 грн, підтверджується лише частково - обсягом 49,631 т. на загальну суму 843727,00 грн, а отже, у відповідача були відсутні підстави застосовувати до позивача штрафні санкції саме з розрахунку реалізованої продукції у розмірі 34296587,89 грн.

Верховний Суд ухвалою від 07.02.2022 заяву, подану 03.02.2022, залишив без руху з підстав її невідповідності вимогам пункту 4 частини третьої статті 364 КАС України (до заяви не додано клопотання про поновлення строку) та надав десятиденний строк з дня отримання копії зазначеної ухвали суду для усунення недоліків касаційної скарги, а саме: подати клопотання про поновлення строку на подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами. Також суд звернув увагу заявника на необхідність подання уточненої заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, врахувавши при цьому умови, за яких обставини можуть вважатися нововиявленими, які були зазначені в ухвалі Верховного Суду від 20.09.2021, постановленої за наслідками розгляду вперше поданої заяви позивача. Суд визнав, що подана заява містить посилання не на нововиявлені обставини, які, на переконання заявника, не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи, а на нові підстави позовних вимог, які не були предметом розгляду у справі № 320/3824/20.

На виконання вимог ухвали суду заявник 21.02.2022 подав безпосередньо до суду клопотання про поновлення строку на подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, а також уточнену заяву.

Заявник зазначав, що відповідач в акті фактичної перевірки від 10.02.2020 №45/10-86-82-00-10/00372586 безпідставно зафіксував, що за період з 17.08.2019 по 23.01.2020 згідно з податковими накладними та розрахунками коригування до них, зареєстрованих в ЄРПН, позивач реалізував виготовленої продукції (етанол як складник бензину) в кількості 1908,89 т. на загальну суму 34296587,89 грн. Відповідно до наявних в матеріалах справи розрахунків саме сума 34296587,89 грн стала базою для застосування штрафних санкцій згідно з оскаржуваними податковими повідомленнями-рішеннями. При цьому, за позицією заявника, ані податкові накладні, ані Єдиний реєстр податкових накладних, не є первинними документами, які свідчать про фізичну реалізацію (поставку) товару, з якої повинна розраховуватися штрафна санкція, про що зазначалося під час розгляду справи судами першої, апеляційної та касаційної інстанцій. При цьому, як вбачається з акта перевірки позивач надав документи, що підтверджують поставку товару ТОВ "РОЛАШ", а саме договір поставки від 02.12.2019 №31, видаткові накладні від 17.01.2020 №16 та від 22.01.2020 №38, товарно-транспортні накладні від 17.01.2020 №РУЦ-16 та від 22.01.2020 №РУЦ-38 та платіжне доручення від 19.12.2019 №118. Щодо інших контрагентів до перевірки первинні документи не надавалися, та не витребовувалися відповідачем. Згідно з отриманими паспортами якості етанол як складник бензину, що відвантажувався ТОВ "РОЛАШ", не відповідав вимогами ДСТУ EN 15376:2015 та містив в своєму складі 78% етанолу. Заявник зазначав, що йому 17.02.2022 стала відома обставина, що має істотне значення для вирішення справи, а саме те, що позивач не здійснював відвантаження ТОВ "РОЛАШ" згідно з видатковими накладними від 17.01.2020 №16 та від 22.01.2020 №38, на які посилається відповідач, етанолу як складника бензину з вмістом спирту етилового 98%, оскільки вміст спирту у відвантаженому продукті становив 78%. З метою отримання паспортів якості на відвантажений товар згідно з видатковими накладними від 17.01.2020 №16 та від 22.01.2020 №38 представник ТДВ "Узинський цукровий комбінат" - адвокат Стеценко О. Л. направив до ТОВ "РОЛАШ" адвокатський запит № 11/02-14 від 11.02.2022, у відповідь на який ТОВ "РОЛАШ" надало належним чином завірений паспорт якості від 17.01.2020 на об`єм 24831 кг та паспорт якості від 22.01.2020 на об`єм 24800 кг. Вищевказані обставини, на переконання позивача, мають істотне значення для вирішення справи та не досліджувалася судами попередніх інстанції та Касаційним адміністративним судом у складі Верховного Суд під час ухвалення постанови від 05.07.2021 у справі № 320/3824/20.

У клопотанні про поновлення строку на подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, заявник зазначав, що про те, що комбінат виробляв виключно експериментальні (пробні) зразки продукції "етанол, як складник бензину" з вмістом спирту близько 78%, йому стало відомо від технолога комбінату, який працював в 2019 році. Однак, такі твердження можливо було підтвердити виключно паспортами якості, які видавалися при відвантаженні товару. Зважаючи на карантинні обмеження та те, що ТОВ "РОЛАШ" знаходиться у м. Кропивницький, з цим підприємством довго не могли знайти зв`язок і тільки 17.02.2022 ТОВ "РОЛАШ" надало належним чином завірені паспорти якості. Враховуючи вищевикладене, просить визнати причини пропуску строку звернення з заявою за нововиявленим обставинами поважними та поновити строк.

Проаналізувавши надані заявником на виконання вимог ухвали суду про залишення вдруге поданої заяви без руху документи, суд дійшов висновку про те, що в уточненій заяві, а так само клопотанні про поновлення строку, заявник так і не зазначив поважних причин пропуску тридцятиденного строку, який обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про існування таких обставин, а зміст доводів заявника щодо поновлення строку зводився до обґрунтування дати отримання ним нових доказів. Крім того, зміст уточненої заяви не усував виявленого недоліку, а містив доводи про отримання заявником 17.02.2022 нових доказів.

Зазначені висновки суду стали підставою для повернення заяви ТДВ "Узинський цукровий комбінат", поданої 03.02.2022, заявникові без розгляду (ухвала Верховного Суду від 24.02.2022).

Втретє заяву про перегляд за нововиявленими обставинами позивач подав 04.07.2022 (провадження №К/990/16/22). Верховний Суд ухвалою від 06.07.2022 заяву залишив без руху з підстав її невідповідності вимогам пункту 4 частини третьої статті 364 КАС України (позивач заявив клопотання про поновлення строку, однак, причин пропуску строку не обґрунтував, що унеможливлювало вирішення такого клопотання) та надав десятиденний строк з дня отримання копії зазначеної ухвали суду для усунення недоліків касаційної скарги, а саме: подати клопотання про поновлення строку на подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, у якому вказати поважні причини його пропуску. Також суд звернув увагу заявника на необхідність подання уточненої заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, врахувавши при цьому умови, за яких обставини можуть вважатися нововиявленими, які були зазначені в ухвалі Верховного Суду від 20.09.2021, постановленої за наслідками розгляду вперше поданої заяви позивача. Суд визнав, що подана заява містить посилання не на нововиявлені обставини, які, на переконання заявника, не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи, а на нові підстави позовних вимог, які не були предметом розгляду у справі № 320/3824/20.

Верховний Суд акцентував увагу на тому, що звертаючись до суду з заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами 04.07.2022, заявник наводить ті ж самі обставини, які він вважав нововиявленими і які були зазначені у заяві, поданій 03.02.2022, та уточненій заяві, поданій на виконання вимог ухвали суду від 07.02.2022 у провадженні № Зн/990/7/22. Суд визнав, що зміст поданої заяви від 04.07.2022 не усуває виявлених судом недоліків ані в частині наведення поважних причин пропуску строку звернення до суду з такою заявою, ані в частині належності доводів заявника саме до нововиявлених обставин в розумінні вимог статті 361 КАС України.

На виконання вимог ухвали суду заявник 16.08.2022 подав безпосередньо до суду клопотання про поновлення строку на подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, а також уточнену заяву.

Заявник зазначав, що йому тільки в лютому 2022 року (03.02.2022) стала відома обставина, що має істотне значення для вирішення справи, а саме те, що на підставі використаних відповідачем при проведенні фактичної перевірки документів не можливо встановити виробництво, обіг, реалізацію та зберігання спирту етилового денатурованого в кількості 1908,89 т. на загальну суму 34296587,89 грн, а тому застосування до позивача штрафних санкцій є безпідставним. Також посилався на обставину введення воєнного стану в Україні. Уточнена заява за своїм змістом є ідентичною її первісній редакції. Заявник лише додав мотиви, з яких він вважає, що наданий під час розгляду справи висновок експерта є неналежним доказом.

Проаналізувавши надані заявником на виконання вимог ухвали суду про залишення втретє поданої заяви без руху документи, суд дійшов висновку про те, що клопотання про поновлення строку не містило поважних причин його пропуску, а містило лише виклад обставин звернення до експерта для проведення позасудового експертного дослідження та отримання за його результатами висновку. Посилаючись на обставину введення воєнного стану в Україні, заявник не обґрунтував, яким чином ця обставина вплинула на пропуск строку звернення із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Верховного Суду від 05.07.2021 у справі № 320/3824/20, враховуючи, що звернення заявника до суду з такою заявою є третім після ухвалення Верховним Судом постанови.

При цьому суд також встановив, що зміст доводів заяви, фактично, є аналогічним попередній заяві, яку Верховний Суд повернув ухвалою від 24.02.2022 та зводиться до отримання нових доказів на підтвердження необґрунтованості висновків контролюючого органу та допущення ним порушень під час проведення фактичної перевірки. Однак, враховуючи, що постанова Верховного Суду від 05.07.2021 не ґрунтується на висновку експерта, наявного в матеріалах справи, а навпаки зазначено про помилковість прийняття його судами попередніх інстанцій як доказу у справі, суд дійшов висновку, що мотиви недопустимості такого доказу наведені заявником без взаємозв`язку із пунктом 1 частини другої статті 361 КАС України як підстави для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами.

Зазначені висновки суду стали підставою для повернення заяви ТДВ "Узинський цукровий комбінат", поданої 04.07.2022, заявникові без розгляду (ухвала Верховного Суду від 23.08.2022).

02.09.2022 заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами ТДВ "Узинський цукровий комбінат" подало вчетверте (провадження №К/990/22/22). На обґрунтування своєї заяви позивач посилається на те, що у лютому 2022 року йому стали відомі обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення справи, а саме: 1) 17.02.2022 позивач на адвокатський запит до ТОВ "РОЛАШ" отримав паспорти якості відвантаженої продукції, згідно з якими позивач не здійснював відвантаження етанолу як складника бензину з вмістом спирту етилового 98%, так як вміст спиту у відвантаженому продукті становив 78%; 2) 03.02.2022 позивач отримав висновок експерта від 02.02.2022 №02/01-22, згідно з яким виробництво ТДВ "Узинський цукровий комбінат" у період з 17.08.2019 по 23.01.2020 етанола як складника бензину є документально не підтвердженим, а реалізація ТДВ "Узинський цукровий комбінат" у період з 17.08.2019 по 23.01.2020 продукції (етанол як складник бензину) обсягом 1908,89 т. на загальну суму 34296587,89 грн, підтверджується лише частково - обсягом 49,631 т. на загальну суму 843727,00 грн, а отже, у відповідача не було законних підстав застосовувати до позивача штрафні санкції саме з розрахунку реалізованої продукції у розмірі 34296587,89 грн. Враховуючи викладене, позивач вважає, що на підставі використаних відповідачем при проведенні фактичної перевірки документів неможливо встановити виробництво, обіг, реалізацію та зберігання спирту етилового денатурованого в кількості 1908,89 т. на загальну суму 34296587,89 грн, а тому застосування до нього штрафних санкцій є безпідставним.

До заяви, поданої 02.09.2022, заявник додав клопотання про поновлення строку для звернення до суду із заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, у якому просить визнати поважними причини пропуску строку звернення до суду з такою заявою та поновити цей строк. Однак, причин пропуску строку заявник не обґрунтовує. Посилаючись на обставину введення воєнного стану в Україні, позивач не обґрунтував, яким чином це вплинуло на пропуск строку звернення із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Верховного Суду від 05.07.2021 у справі № 320/3824/20, враховуючи, що звернення заявника до суду з такою заявою є четвертим після ухвалення Верховним Судом постанови.

Зазначені обставини свідчать про те, що як зміст заяви про перегляд постанови Верховного Суду від 05.07.2021, так і зміст клопотання про поновлення строку звернення до суду з такою заявою є ідентичними за своїм змістом попереднім заявам і клопотанням, поданим у провадженнях №К/990/7/22, №К/990/16/22.

Відповідно до частини восьмої статті 169 КАС України повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Отже, право на повторне звернення з відповідною заявою після її повернення не є абсолютним, а має відбуватися в порядку, встановленому законом, тобто, якщо заявник усуне недоліки заяви, які стали підставою для її повернення.

Однак, сукупність вищенаведених обставин свідчить, що заявник не вчиняє жодних дій на усунення недоліків попередніх заяв, які стали підставами для їх повернення, а формально вчергове подає заяву. Заявник лише вносить зміни в оформлення такої заяви, однак, безпосередній зміст доводів є збереженим.

Відповідно до пункту 9 частини третьої статті 2 КАС України однією із основних засад (принципів) адміністративного судочинства є неприпустимість зловживання процесуальними правами.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 45 КАС України з урахуванням конкретних обставин справи суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню адміністративного судочинства, зокрема, подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин.

Частинами третьої-четвертою цієї статті встановлено, що якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання. Суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання учасником судового процесу його процесуальними правами, суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом.

Згідно з частиною восьмою статті 139 КАС України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

З метою припинення зловживання правами КАС України у главі 9 передбачив можливість застосування судом заходів процесуального примусу, зокрема, накладення на відповідну особу штрафу (стаття 149 КАС України).

Верховний Суд неодноразово (зокрема, у постановах від 09.11.2021 у справі № 826/9751/14, від 12.07.2022 року у справі №640/16646/21, в ухвалі від 16.08.2022 у cправі № 908/2049/20) висловив позицію про те, що під зловживанням процесуальними правами розуміється форма умисних, несумлінних дій учасників процесу, що знаходить своє вираження, зокрема, у вчиненні дій, неспівмірних із наслідками, до яких вони можуть призвести, використанні наданих прав всупереч їх призначенню з метою обмеження можливості реалізації чи обмеження прав інших учасників провадження, перешкоджання діяльності суду з правильного та своєчасного розгляду і вирішення справ, необґрунтованого перевантаження роботи суду.

Зловживання правом на подання заяви (скарги) становить собою такий вид зловживань процесуальними правами, за якого вся процедура розгляду спору є невиправданою та неефективною, адже особа звертається до суду з метою, відміною від захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Серед таких зловживань можна виокремити подання сутяжницьких, завідомо безпідставних (явно необґрунтованих) позовів, заяв, клопотань.

Ознакою зловживання процесуальними правами є не просто конкретні дії, а дії, спрямовані на затягування розгляду справи, створення перешкод іншим учасникам процесу.

Слід враховувати, що наведений у частині другій статті 45 КАС України перелік дій, що можуть бути визнані судом зловживанням процесуальними правами, не є вичерпним, суд може визнати таким зловживанням також інші дії, які мають відповідну спрямованість і характер. При цьому, вирішення питання про наявність чи відсутність факту зловживання віднесене на розсуд суду, що розглядає справу.

Виходячи з норм статті 5 КАС України, звернення до адміністративного суду повинно мати на меті отримання ефективного способу захисту порушених прав.

Як вже було зазначено, як зміст вчетверте поданої заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, так і зміст клопотання про поновлення строку на її подання є ідентичними за своїм змістом попереднім заявам і клопотанням, поданим у провадженнях №К/990/7/22, №К/990/16/22. Отже, подання такої заяви виходить за межі дійсного змісту процесуального права, передбаченого статтею 362 КАС України, що вказує на зловживання заявником своїми правами. У зв`язку з цим суд вважає, що подання заяви 02.09.2022 є зловживанням процесуальним правом, оскільки заявник порушує питання, яке вже було вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин.

Слід зауважити, що ефективність судового захисту знаходиться у прямому зв`язку з належним виконанням учасниками судового процесу вимог процесуального законодавства.

Відповідно, зазначена заява ТДВ "Узинський цукровий комбінат", яка подана 02.09.2022, з огляду на приписи статті 362 КАС України та вищевказані обставини та міркування, має очевидно штучний характер.

Отже, дотримуючись балансу між правом особи на звернення до суду та неприпустимістю зловживання процесуальними правами, суд висновує, що дії заявника суперечать завданню адміністративного судочинства. Очевидно, що реальною метою подання заяви є створення уявлення про незакінчене судове провадження у справі №320/3824/20 з метою створення перешкод органам державної податкової служби у виконанні ними дій, передбачених ПК України після узгодження грошових зобов`язань, визначених податковими повідомленнями-рішеннями, правомірність яких, виходячи з меж підстав позовної заяви, підтверджена постановою Верховного Суду від 05.07.2021 у цій справі. Суд не може допускати, щоб формальне право на звернення до суду із заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами переважало над обов`язковістю судового рішення, яке набрало законної сили.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про залишення заяви Товариства з додатковою відповідальністю "Узинський цукровий комбінат" про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Верховного Суду від 05.07.2021 у справі № 320/3824/20 без розгляду.

Керуючись статтями 2, 5, 45, 248, 361, 362, 364, 366 КАС України,

УХВАЛИВ:

Визнати подання вчетверте заяви Товариства з додатковою відповідальністю "Узинський цукровий комбінат" про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Верховного Суду від 05.07.2021 у справі № 320/3824/20 зловживанням процесуальними правами.

Заяву Товариства з додатковою відповідальністю "Узинський цукровий комбінат", подану 02.09.2022, про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Верховного Суду від 05.07.2021 у справі № 320/3824/20 - залишити без розгляду.

Копію даної ухвали надіслати учасникам справи у порядку, визначеному статтею 251 КАС України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

СуддіМ.М. Гімон Є.А. Усенко Р.Ф. Ханова