Справа № 344/5522/22
Суддя: Пастернак І. А.
Дата ухвалення: 2022-09-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 344/5522/22
Провадження № 2-а/344/114/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2022 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді Пастернак І.А.

секретаря Кріцак Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського взводу 1 роти 1 БУПП в Івано-Франківській області ДПП рядового поліції Мохнечук Ганни Петрівни, Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області Департаменту патрульної поліції про визнання дій протиправними та скасування постанови серії БАА №158259 від 04.05.2022 року в справі про адміністративне правопорушення

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача адвокат Повх І. звернувся в суд із адміністративним позовом до поліцейського взводу 1 роти 1 БУПП в Івано-Франківській області ДПП рядового поліції Мохнечук Ганни Петрівни, Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області Департаменту патрульної поліції про визнання дій протиправними та скасування постанови серії БАА №158259 від 04.05.2022 року в справі про адміністративне правопорушення, посилаючись на те, що оскаржуваною постановою ОСОБА_1 визнаний винним та притягнений до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП та до нього застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.

Дану постанову було складено незважаючи на те, що позивач є учасник бойових дій - інвалід війни, про що працівникам поліції було добре відомо, так як посвідчення учасника бойових дій - інваліда війни (серія НОМЕР_1 ) було надано із іншими документами. Як підставу для складання оскаржуваної постанови відповідач зіслався на те, що титульним власником автомобіля Тойота Кемрі д.н. НОМЕР_2 є громадянка ОСОБА_2 , а не позивач, тому останній скоїв адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 ст. 126 КУпАП. Просить визнати протиправними дії поліцейського взводу 1 роти 1 БУПП в Івано-Франківській області ДПП рядового поліції Мохнечук Ганни Петрівни за підготовкою/складанням постанови серії БАА №158259 від 04.05.2022 про накладення адміністративного стягнення, розгляду справи про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі та щодо інших процесуальних документів протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №289371, схеми місця ДТП; скасувати постанову серії БАА №158259 від 04.05.2022 року в справі про адміністративне правопорушення та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, стягнути судові витрати.

31.05.2022 року представник відповідача подав відзив на позовну заяву, в якій вказав, що 04.05.2022 року близько 08 год. 44 хв. за скороченим номером екстренного виклику поліції «102» звернулась громадянка ОСОБА_3 , яка повідомила про дорожню транспортну пригоду на території поліклініки № 1, за адресою АДРЕСА_1 , між транспортними засобами Fiat 500 д.н.з. НОМЕР_3 та Toyota Сmтгу д.н.з. НОМЕР_2 . Прибувши на місце події, екіпажем патрульної поліції встановлено, що інформація про ДТП підтвердилась, виявлено вказані ТЗ, встановлено водіїв, якими виявились : ОСОБА_3 , та ОСОБА_1 . Працівниками поліції складено схему місця ДТП, відібрано пояснення у водіїв, а також пред`явлено законну вимогу до водіїв- учасників ДТП надати документи передбачені пунктом 2.1 ПДР України, а саме : - посвідчення водія; - свідоцтво про реєстрацію ТЗ; - чинний поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Позивачем надано посвідчення водія серії НОМЕР_4 від 06.08.2008 року на ім`я ОСОБА_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу Toyota Саmгу д.н.з. НОМЕР_2 серії НОМЕР_5 . Відповідно до наданого свідоцтва про реєстрацію ТЗ власником даного автомобіля є ОСОБА_2 . Відомості про належного користувача ТЗ у свідоцтві про реєстрацію відсутні. Також Позивач не зміг надати поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, натомість надав посвідчення серії НОМЕР_6 від 24 жовтня 2017 року та повідомив працівників поліції, що він звільнений від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України. Працівниками поліції встановлено відсутність чинного страхового полісу в системі Моторо-транспортного бюро України. Обов`язок страхування ТЗ за відсутності підстав звільнення від страхування покладається на власників ТЗ , чи на осіб які володіють ними на законних підставах . За відсутності законних підстав володіння Позивачем вказаним ТЗ, випливає, що обов`язок щодо страхування вказаного ТЗ покладається на його власника, а саме на ОСОБА_2 . Відтак пільги надані Позивачу стосовно страхування ТЗ та відшкодування завданих збитків при його експлуатації не поширюються на час керування ним зазначеним ТЗ. Просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі (а.с.28-35).

Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав, просив його задоволити.

Представник відповідача, відповідач позовні вимоги заперечили, просили у позові відмовити.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що між сторонами виник публічно-правовий спір щодо правомірності накладення адміністративного стягнення за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно оскаржуваної постанови БАА №158259 від 04.05.2022 року ОСОБА_1 04.05.2022 року о 09.00 год. на вул.Чорновола, 59а, в м.Івано-Франківську керував транспортним засобом автомобілем Toyota Саmгу д.н.з. НОМЕР_2 , при оформленні ДТП, без чинного страхового полісу цивільно-правової відповідальності власника наземних транспортних засобів, чим порушив п.2.1 г ПДР. У зв`язку з чим на нього накладено штраф у розмірі 425 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КупАП.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 126 КУпАП Керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями статей 251, 252, 280 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У відповідності до ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, а водії військових транспортних засобів - на вимогу посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Згідно пп. ґ п.2.1. ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі чинний страховий поліс (страховий сертифікат «Зелена картка») про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Згідно зі ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладаються на відповідача.

Зазначена норма вказує на те, що саме на суб`єкта владних повноважень покладається обов`язок по доведенні правомірності своїх дій/рішень. При цьому суб`єкт владних повноважень при винесенні постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності має чітко дотриматися вимог КУПАП.

До того ж, з матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_1 є учасником бойових дій інвалід війни, що підтверджується наявним в матеріалах справи посвідченням серії НОМЕР_7 від 24.10.2017 року ( а. с. 11).

Так, ст. 13 п. 13.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів» передбачено, що учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності та особи з інвалідністю внаслідок війни, що визначені законом, особи з інвалідністю І групи, які особисто керують належними їм транспортними засобами, а також особи, що керують транспортним засобом, належним особі з інвалідністю І групи, у її присутності, звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. Відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є зазначені особи, проводить МТСБУ у порядку, визначеному цим Законом.

Згідно до 2.2 ПДР України, власник транспортного засобу, а також особа, яка використовує такий транспортний засіб на законних підставах, можуть передавати керування транспортним засобом іншій особі, що має при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Враховуючи положення ст. 13 п. 13.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів», позивач звільняється від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України, оскільки являється учасником бойових дій.

Отже, у відповідності до ст.13 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів учасники бойових дій, які особисто керують належними їм транспортними засобами, звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України.

Відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є зазначені особи, проводить Моторне транспортне страхове бюро України.

МТСБУ є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам.

Тобто, учасникам бойових дій, які особисто керують належним їм транспортном, оформлявати звичний поліс автоцивілки не обов`язково транспортний засіб та здоров`я автоматично застраховані державою.

Під транспортними засобами, які належать учасникам бойових дій слід розуміти такі наземні транспортні засоби, якими зазначені особи володіють як на праві власності, так і на будь-якій іншій правовій підставі.

Такими правовими підставами є: наявність доручення, наявність реєстраційного документа на цей транспортний засіб тощо.

Зазначене викладено і у рішенні Конституційного Суду України від 23.12.2014 року №7-рп/2014.

Враховуючи вказану норму Закону, позивач дійсно звільняється від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України, оскільки являється учасником бойових дій, як встановлено та зазначено вище.

Отже, якщо учасник бойових дій має при собі свідоцтво про реєстрацію трансортного засобу, посвідчення водія відповідної категорії та посвідчення УБД, то поліс автоцивілки йому не потрібен.

Крім того, в серпні 2011 року Верховною Радою був прийнятий закон «Про внесення змін в деякі законодавчі акти», згідно якому будь-яке володіння транспортним засобом при наявності реєстраційного документу на нього є правомірним.

Тому, якщо учасник бойових дій-інвалід війни керує автомобілем, який належить на праві власності іншій особі, і має при собі свідоцтво про реєстрацію на вказаний автомобіль і посвідчення учасника бойвових дій, то він керує і володіє цим автомобілем на законній підставі, а тому у нього не виникає обов`язку мати в даній ситуації страховий поліс.

Таким чином, в діях позивача не вбачається ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КпАП України, а саме порушення п. 2.1 «ґ» ПДР України.

У зв`язку із чим, постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З урахуванням вказаних норм законодавства, суд прийшов до висновку що провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 слід закрити.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Згідно ч. 1, 3 ст.132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч. 7 ст. 139 КАС України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Представником позивача було надано на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу понесених позивачем при розгляді справи: Договір про надання правової допомоги №5 від 09.05.2022 року (а.с.8), Акт прийому-передачі виконаних робіт від 12.05.2022 року (а.с.10), копію квитанції до прибуткового ордера від 09.05.2022 року на суму 20 000 грн. (а.с.9).

Судом встановлено, що матеріали справи не містять великої кількості документів на дослідження, збирання б яких адвокат витратив значний час. Даний спір для кваліфікованого юриста є незначної складності, у спорах такого характеру судова практика є сталою, великої кількості законів та підзаконних актів, які підлягають застосуванню, спірні правовідносини не передбачають.

За таких обставин, з огляду на співмірність та розумність розміру судових витрат, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та виконаної адвокатом роботи, суд дійшов висновку про часткове задоволення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000,00 грн.

Відповідно до ч. 3, 5 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. У разі відмовити у задоволенні вимог позивача, звільненого від сплати судових витрат, або залишення позовної заяви без розгляду чи закриття провадження у справі, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з іншої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок коштів, передбачених Кабінетом Міністрів України.

З наданої копії посвідчення серії серії НОМЕР_7 від 24.10.2017 року вбачається, що позивач ОСОБА_1 має пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни-інвалідів війни, тому, з урахуванням вимог п. 13 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», звільнений від сплати судового збору.

Таким чином, з урахуванням часткового задоволення позову, з відповідача УПП в Івано-Франківській області Департаменту патрульної поліції на користь держави підлягає судовий збір у розмірі 496,20 грн.

На підставі викладеного, відповідно до ч.1 ст.126, 251, 252 КУпАП, керуючись ст. ст. 9, 72, 77, 241-246, 286 КАС України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до поліцейського взводу 1 роти 1 БУПП в Івано-Франківській області ДПП рядового поліції Мохнечук Ганни Петрівни, Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області Департаменту патрульної поліції про визнання дій протиправними та скасування постанови серії БАА №158259 від 04.05.2022 року в справі про адміністративне правопорушення задоволити частково.

Скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серія БАА №158259 від 04.05.2022 року винесену поліцейським взводу 1 роти 1 БУПП в Івано-Франківській області ДПП рядовим поліції Мохнечук Ганною Петрівною про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 126 КупАП.

Справу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.126 КУпАП відносно ОСОБА_1 - закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань УПП в Івано-Франківській області Департаменту патрульної поліції, яке розташоване за адресою: вул. Юності, 23, с. Микитинці Івано-Франківської міської ради Івано-Франківської області в користь ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_8 , зареєстрованого по АДРЕСА_2 5 000 гривень витрат на правову допомогу.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань УПП в Івано-Франківській області Департаменту патрульної поліції, яке розташоване за адресою: вул. Юності, 23, с. Микитинці Івано-Франківської міської ради Івано-Франківської області на користь держави з зарахуванням на рахунок UA0026001, отримувач коштів ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, код за , банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код класифікації доходів бюджету 22030106 496,20 грн. судового збору.

В решті вимог позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Довідка: повний текст рішення виготовлено 14.09.2022 року.

Суддя Пастернак І.А.