Справа № 240/42089/21
Суддя: Шимонович Роман Миколайович
Дата ухвалення: 2022-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2022 року м. Житомир справа № 240/42089/21

категорія 106030000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Шимоновича Р.М., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 із позовом, у якому просить:

- визнати протиправними дії відповідача щодо ненарахування та невиплати йому одноразової грошової допомоги після укладення першого контракту у сумі 17620 гривень;

- зобов`язати відповідача нарахувати та виплати йому одноразову грошову допомогу після укладення першого контракту у сумі 17620 гривень.

В обґрунтування позовних вимог, позивачем зазначено, що 02.07.2018 року він уклав перший контракт про проходження військової служби у Збройних Силах України на посадах офіцерського складу строком на 1 рік з 02.07.2018 року по 02.07.2019 року. Вважає, що на підставі підпункту 8 пункту 6 Постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" він має право на отримання одноразової грошової допомоги в розмірі десяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, встановлених законом на 1 січня календарного року, що становить 17620,00 гривень. Однак, ІНФОРМАЦІЯ_2 відповідачем не виплатило йому вказаної допомоги, що стало підставою для звернення з даним позовом до суду.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 30.12.2021 року року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення (виклику) учасників справи.

Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, у якому проосить відмовити у задоволенні позовних вимог, з тих підстав, що права на отримання одноразової грошової допомоги після укладення ними першого контракту позивач не має.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що позивач 02.07.2018 року уклав перший контракт про проходження військової служби у Збройних Силах України на посадах офіцерського складу строком на 1 рік з 02.07.2018 року по 02.07.2019 року.

Наказом командувача військ оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_2 " від 24.06.2021 року №162 позивача звільнено з військової служби у запас за підпунктом "б" відповідно до пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

Разом з тим, а ні після укладення контракту про проходження військової служби, а ні після звільнення з військової служби, одноразова грошова допомога, як військовослужбовцю, який вперше уклав контракт на проходження військової служби, передбачена підпунктом 8 пункту 6 Постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", позивачу не нараховувалась та не виплачувалась.

У зв`язку з цим, позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій просив нарахувати та виплатити йому одноразову грошову допомогу після укладення першого контракту в сумі 17620,00 гривень, однак отримав відмову.

Не погоджуючись із такими діями відповідача, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснюється Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25 березня 1992 року № 2232-XII (далі - Закон № 2232-XII).

Відповідно до частини другої статті 2 Закону № 2232-XII порядок проходження громадянами України військової служби, їх права та обов`язки визначаються цим Законом, відповідними положеннями про проходження військової служби громадянами України, які затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно зі статтею 40 Закону № 2232-XII гарантії правового і соціального захисту громадян України, які виконують конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, забезпечуються відповідно до законів України "Про Збройні Сили України", «;Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", «;Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", «;Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільняються із служби у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України, та членів їхніх сімей" та іншими законами.

Права, пільги та соціальні гарантії військовослужбовців визначаються Законом України від 20 грудня 1991 року №2011-ХІІ "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (далі - Закон № 2011-ХІІ).

Відповідно до статті 9 Закону №2011-XII держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Як зазначено в частині 4 статті 9 цього Закону №2011-XII грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Саме у відповідності до вказаних положень закону була прийнята постанова Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" (далі - Постанова №704), яка набрала чинності з 01 березня 2018 року.

Вказаною Постановою №704 затверджено зокрема й схему тарифних розрядів за основними типовими посадами осіб Державної прикордонної служби.

Відповідно до пункту 2 Постанови №704, грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Виплата грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснюється в порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством фінансів, Міністерством інфраструктури, Міністерством юстиції, Службою безпеки, Управлінням державної охорони, розвідувальними органами, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації (п. 3 Постанови №704).

Підпунктом 8 пункту 6 Постанови №704 передбачено виплачувати військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу після укладення ними першого контракту одноразову грошову допомогу в таких розмірах:

- особам рядового складу - вісім розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року;

- особам сержантського і старшинського (молодшого начальницького) складу - дев`ять розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року;

- особам офіцерського (середнього, старшого та вищого начальницького) складу - десять розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року.

Зі змісту вищезазначеної норми вбачається, що умовою за наявності якої у військовослужбовця виникає право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої підпунктом 8 пункту 6 Постанови №704, є укладення ним першого контракту на проходження військової служби.

Матеріалами справи підтверджено, що позивач уклав контракт про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України на посадах осіб офіцерського складу строком на 1 (один) рік.

Вказаний контракт був першим контрактом позивача на проходження військової служби, що відповідачем не заперечується.

Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку, що позивач має право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої підпунктом 8 пункту 6 Постанови №704.

З огляду на те, що законних підстав для відмови позивачу у призначенні і виплаті одноразової грошової допомоги судом не встановлено, належним способом захисту порушених прав позивача є зобов`язання відповідача нарахувати та невиплати позивачу одноразову грошову допомогу, передбачену підпунктом 8 пункту 6 Постанови №704.

Щодо зобов`язання відповідача нарахувати та виплати позивачу одноразову грошову допомогу в розмірі 17620,00 гривень, суд зазначає, що ці вимоги не підлягають задоволенню, оскільки визначення розміру належної позивачу грошової допомоги віднесено законодавцем до виключної компетенції відповідача. В свою чергу суд, не має повноважень здійснювати розрахунок грошової допомоги до моменту його проведення відповідачем. Суд наділений лише повноваженнями перевірити правильність такого розрахунку у контексті застосування нормативно-правових приписів, що регулюють спірні правовідносини. У даній справі таке нарахування відповідачем здійснено ще не було, а спір, який був предметом спірних правовідносин стосувався заперечення відповідачем наявності у позивача взагалі права на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої підпунктом 8 пункту 6 Постанови №704, а не розміру цієї допомоги.

Адміністративний суд не наділений повноваженнями втручатися у вільний розсуд (дискрецію) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями, визначеними статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади не допускає надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішень.

Виходячи зі змісту положень КАС України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Беручи до уваги, що спір з приводу розміру одноразової грошової допомоги на яку має право позивач відсутній, суд в даному випадку не повинен та не уповноважений втручатися у дискреційні повноваження щодо виконання відповідачем обов`язку з визначення розміру належної позивачу допомоги, а тому позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.

Згідно з частиною 1, 2 ст. 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Проаналізувавши вищевикладене, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Підстави для застосування положень статті 139 КАС України відсутні.

Керуючись статтями 77, 90, 242-246, 250, 255, 257, 262, 263, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ: НОМЕР_2 ) про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу після укладення першого контракту, передбачену підпунктом 8 пункту 6 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб".

Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу після укладення першого контракту, передбачену підпунктом 8 пункту 6 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб".

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 14 вересня 2022 року.

Суддя Р.М.Шимонович