Справа № 420/26849/21
Суддя: Шляхтицький О.І.
Дата ухвалення: 2022-09-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 вересня 2022 р.м.ОдесаСправа № 420/26849/21
Головуючий в 1 інстанції: Кравченко М.М.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідачаШляхтицького О.І.,

суддів: Семенюка Г. В., Домусчі С.Д.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23.05.2022 по справі № 420/26849/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправною та скасування вимоги,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог.

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом у якому просив:

- визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки), видану Головним управлінням Державної податкової служби в Одеській області 04 лютого 2021 року стосовно ОСОБА_1 на суму 55441,57 гривень за № Ф-Ф40У.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначав, що Головним управлінням ДПС в Одеській області складено вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 04 лютого 2021 року № Ф-Ф40У на суму 55441,57 гривень, у тому числі недоїмка 47069,69 грн., 1516,60 грн. штрафи, 6855,28 грн. пеня. Копію вимоги було отримано тільки 23.11.2021 під час ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження ВП №67052300, що підтверджується відміткою на клопотанні про ознайомлення. Постанову від 06.10.2021 про відкриття виконавчого провадження ВП № 67052300 було отримано 15.11.2021, що підтверджується копією конверта з ідентифікатором 253 та роздруківкою статусу відстеження відправлення з ідентифікатором 253 з сайту Укрпошти.

Позивач вважає вимогу протиправною та такою, що підлягає скасуванню, незаконною та необґрунтованою, оскільки з 2018 року ФОП ОСОБА_1 не здійснював підприємницьку діяльність та відповідно не отримував доходу від такої діяльності. Остання податкова декларація з єдиного податку, в якому були доходи, була подана ФОП ОСОБА_1 за 2017 рік. При цьому, 24.06.2019 року на підставі наказу № 258-0/5 від 24.06.2019 р. Чорноморської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» про прийняття на роботу ОСОБА_1 був призначений на посаду провідного юрисконсульта юридичного відділу юридичної служби Чорноморської філії ДП «АМПУ», та працює на вказаній посаді по теперішній час.

21.03.2022 відповідач надав до суду першої інстанції відзив, в якому вказував, що позивач перебуває на обліку у Чорноморській ДПІ ГУ ДПС в Одеській області з 02.01.2002, дата встановлення ознаки незалежної професійної діяльності 23.08.2018, свідоцтво про зайняття адвокатською діяльністю № 1385 від 04.10.2005 року. Інформація щодо припинення/зупинення незалежної професійної діяльності - відсутня, з 01.01.2012 по теперішній час є платником єдиного податку ІІІ групи. Види діяльності: консультування з питань комерційної діяльності та управлінні (код КВЕД 70.22), 77.11 - надання в оренду автомобілів і легкових автотранспортних засобів, 68.20 - надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна, 18.13 - виготовлення друкарських форм і надання інших поліграфічних послуг, 69.10 - Діяльність у сфері права, 47.99 - інші види роздрібної торгівлі поза магазинами. Базою нарахування єдиного внеску є отримані доходи (кожний отриманий дохід є окремою базою нарахування єдиного внеску). Відносно фізичної особи - підприємця з 01.01.2017 року вказаним Законом внесені зміни до бази нарахування єдиного внеску та встановлено, що базою нарахування є не тільки дохід фізичної особи - підприємця, а сам факт реєстрації фізичної особи - підприємцем без отримання доходу за певний період. Так, якщо фізична особа - підприємець не отримала дохід у звітному році, то такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим законом (п.2 ч.1 ст.7 Закону № 2464).

Отже, отримана позивачем заробітна плата як найманого працівника та факт реєстрації його фізичною особою - підприємцем без отриманого від підприємницької діяльності доходу є різними базами нарахування єдиного внеску, які не виключають один одного. За обліковими даними інформаційної системи органу доходів і зборів, загальна сума заборгованості позивача з єдиного внеску у фізичної особи - підприємця та самозайнятої особи - адвоката ОСОБА_1 ) складає 55441,57 (що включає 47069,69 грн. недоїмки, 1516,60 грн. штрафу та 6855,28 грн. пені), на підставі чого була винесена вимога від 04.02.2021 року № Ф-Ф40.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Одеський окружний адміністративний суд позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправною та скасування вимоги від 04.02.2021 року задовольнив.

Визнав протиправною та скасував вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-Ф40У від 04.02.2021 року Головного управління ДПС в Одеській області.

Стягнув з Головного управління ДПС в Одеській області на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 908,00 грн.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погоджуючись з даним рішенням суду представник Головного управління ДПС в Одеській області подав апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене з порушенням норм процесуального та неправильним застосуванням норм матеріального права, неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків суду обставинам справи, недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими, у зв`язку з чим просить його скасувати та ухвалити нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову відмовити.

Апелянт, мотивуючи власну правову позицію, акцентує на таких обставинах і причинах незаконності і необґрунтованості оскаржуваного судового рішення:

- судом першої інстанції, не було враховано, що заборгованість зі сплати єдиного соціального внеску утворювалася до 2017 року (загалом недоїмка на початок року становила 13863,58 грн., що складається з недоїмки у розмірі 7008,3 грн. та пені у розмірі 6855,28 грн.), тобто була самостійно нарахована Позивачем.

- судом першої інстанції не взято до уваги те, що відповідно до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» роботодавці та особи, які є фізичними особами-підприємцями, розглядаються як окремі платники ЄСВ. Отже, на думку апелянта, особи, які провадять господарську діяльність та одночасно є найманими працівниками, не звільняються від сплати ЄСВ за себе, якщо вони зареєстровані як особи, які здійснюють незалежну професійну діяльність, оскільки є різними базами оподаткування.

Обставини справи.

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа-підприємець та перебуває на обліку в Головному управлінні ДПС в Одеській області як платник податків.

ОСОБА_1 має право на заняття адвокатською діяльністю та перебуває на обліку в Головному управлінні ДПС в Одеській області як платник єдиного внеску.

04.02.2021 Головне управління ДПС в Одеській області склало та направило на адресу ОСОБА_1 вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-Ф40У, якою повідомило, що станом на 17.06.2021 року у платника єдиного внеску наявна заборгованість (недоїмка, штраф, пеня) у загальній сумі 55441,57 грн., що включає 47069,69 грн. недоїмки, 1516,60 грн. штрафу та 6855,28 грн. пені.

Вказані обставини сторонами не заперечуються, а отже є встановленими.

Висновок суду першої інстанції.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до пп.14.1.226 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України самозайнята особа - платник податку, який є фізичною особою - підприємцем або провадить незалежну професійну діяльність за умови, що така особа не є працівником в межах такої підприємницької чи незалежної професійної діяльності.

Суд зазначив що особа, яка провадить господарську діяльність зобов`язана сплачувати єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування не нижче розміру мінімального страхового внеску незалежно від фактичного отримання доходу лише за умови, що така особа не є найманим працівником. А особа, яка провадить незалежну професійну діяльність, зокрема адвокатську, вважається самозайнятою особою і платником єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування лише при умові, що така особа не є найманим працівником в межах такої незалежної професійної діяльності і що вона отримує дохід саме від такої незалежної професійної діяльності.

В іншому ж випадку (якщо особа є найманим працівником), така особа є застрахованою і платником єдиного внеску за неї є її роботодавець, а мета збору єдиного внеску досягається за рахунок його сплати роботодавцем.

Натомість, інше тлумачення правових норм, якими врегульована сплата єдиного внеску особами, що перебувають на обліку в органах ДПС як самозайняті особи, однак дану діяльність не здійснюють і доходи від неї не отримують, та які одночасно перебувають у трудових відносинах, спричиняє подвійну його сплату (безпосередньо такою особою та роботодавцем), що суперечить меті запровадженого державою консолідованого страхового внеску.

Судом першої інстанції також враховано, що метою збору єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування є забезпечення захисту у випадках передбачених законодавством саме прав фізичних осіб на отримання страхових виплат за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування. В даному випадку вказана мета досягається шляхом регулярної сплати страхових внесків (не менше мінімального розміру) саме роботодавцем позивача.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції відповідач не надав до суду належних та допустимих доказів на підтвердження наявності підстав для визначення позивачу заборгованості (недоїмка, штраф, пеня) зі сплати єдиного внеску у загальній сумі 55441,57 грн.

Таким чином, з урахуванням зазначеного, на думку суду першої інстанції, у позивача відсутній обов`язок по сплаті єдиного внеску (недоїмка, штраф, пеня) у загальній сумі 55441,57 грн, а тому оскаржувану вимогу не можна вважати правомірною.

Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Джерела права й акти їх застосування та оцінка суду.

За змістом частини 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 1 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» платниками єдиного внеску є особи, які провадять незалежну професійну діяльність, а саме наукову, літературну, артистичну, художню, освітню або викладацьку, а також медичну, юридичну практику, в тому числі адвокатську, нотаріальну діяльність, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід від цієї діяльності.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок до податкового органу за основним місцем обліку платника єдиного внеску.

Відповідно до ч. 8 ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.

При цьому платники, зазначені у пункті 1 частини першої статті 4 цього Закону, під час кожної виплати заробітної плати (доходу, грошового забезпечення), на суми якої (якого) нараховується єдиний внесок, одночасно з видачею зазначених сум зобов`язані сплачувати нарахований на ці виплати єдиний внесок у розмірі, встановленому для таких платників (авансові платежі). Винятком є випадки, якщо внесок, нарахований на ці виплати, вже сплачений у строки, встановлені абзацом першим цієї частини, або за результатами звірення платника з податковим органом за платником визнана переплата єдиного внеску, сума якої перевищує суму внеску, що підлягає сплаті, або дорівнює їй. Кошти перераховуються одночасно з отриманням (перерахуванням) коштів на оплату праці (виплату доходу, грошового забезпечення), у тому числі в безготівковій чи натуральній формі. При цьому фактичним отриманням (перерахуванням) коштів на оплату праці (виплату доходу, грошового забезпечення) вважається отримання відповідних сум готівкою, зарахування на рахунок одержувача, перерахування за дорученням одержувача на будь-які цілі, отримання товарів (послуг) або будь-яких інших матеріальних цінностей у рахунок зазначених виплат, фактичне здійснення з таких виплат відрахувань згідно із законодавством або виконавчими документами чи будь-яких інших відрахувань.

Платники єдиного внеску, зазначені у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

Періодом, за який платники єдиного внеску подають звітність до податкового органу (звітним періодом), є календарний місяць, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, для яких звітним періодом є календарний рік. У разі державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця її останнім звітним періодом є період з дня закінчення попереднього звітного періоду до дня державної реєстрації припинення підприємницької діяльності такої фізичної особи.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за місяць, у якому отримано дохід (прибуток).

У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному періоді або окремому місяці звітного періоду, такий платник має право самостійно визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

З матеріалів справи вбачається, що Головне управління ДПС в Одеській області здійснило нарахування ОСОБА_1 єдиного внеску в загальній сумі 55441,57 грн. з технологічним кодом 71040000 автоматично.

Відповідно до виписок з Електронних карток платника податків ОСОБА_1 станом на 17.06.2021 року рахується заборгованість по сплаті ЄСВ (недоїмка, штраф, пеня) у загальній сумі 55441,57 грн.

Згідно з ч.1 ст.25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» рішення, прийняті податковими органами та органами Пенсійного фонду з питань, що належать до їх компетенції відповідно до цього Закону, є обов`язковими до виконання платниками єдиного внеску, посадовими особами і застрахованими особами.

Відповідно до ч. 4 ст. 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» податковий орган у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, надсилає в паперовій та/або електронній формі платникам єдиного внеску вимогу про сплату недоїмки з єдиного внеску.

Вимога про сплату недоїмки з єдиного внеску, винесена за результатами документальної перевірки, надсилається (вручається) платнику в порядку, визначеному статтею 42 Податкового кодексу України.

Вимога про сплату недоїмки з єдиного внеску, винесена з метою стягнення недоїмки з єдиного внеску у разі його несплати платником у визначені цим Законом строки, надсилається податковим органом платнику в паперовій та/або електронній формі у порядку, визначеному статтею 42 Податкового кодексу України.

У разі несплати частини суми страхових внесків, що сплачується за рахунок коштів державного бюджету відповідно до Закону України «Про державну підтримку сільського господарства України», податковий орган у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, інформує про це платників єдиного внеску.

Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом.

Платник єдиного внеску зобов`язаний протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею.

У разі незгоди з розрахунком суми недоїмки платник єдиного внеску узгоджує її з податковим органом шляхом оскарження вимоги про сплату єдиного внеску в адміністративному або судовому порядку.

Скарга на вимогу про сплату єдиного внеску подається до податкового органу вищого рівня у письмовій формі протягом десяти календарних днів, що настають за днем отримання платником єдиного внеску вимоги про сплату єдиного внеску, з повідомленням про це податкового органу, який прийняв вимогу про сплату єдиного внеску. Не підлягають оскарженню зобов`язання зі сплати єдиного внеску, самостійно визначені платником.

Податковий орган, який розглядає скаргу платника єдиного внеску, зобов`язаний прийняти вмотивоване рішення та надіслати його платнику єдиного внеску протягом 20 календарних днів з дня отримання скарги на адресу платника єдиного внеску поштою з повідомленням про вручення або надати йому під розписку. Керівник (його заступник або уповноважена особа) податкового органу може прийняти рішення про подовження строку розгляду скарги платника єдиного внеску понад встановлений строк, але не більше 60 календарних днів, та письмово повідомити про це платника єдиного внеску до закінчення 20-денного строку. Якщо вмотивоване рішення за скаргою платнику єдиного внеску не надсилається протягом 20-денного строку або протягом строку, подовженого за рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) податкового органу, така скарга вважається повністю задоволеною на користь платника єдиного внеску з дня, наступного за останнім днем закінчення строків.

Порядок узгодження сум недоїмки з єдиного внеску встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

У разі якщо згоди з податковим органом не досягнуто, платник єдиного внеску зобов`язаний сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею протягом десяти календарних днів з дня надходження рішення відповідного податкового органу або оскаржити вимогу до податкового органу вищого рівня чи в судовому порядку.

У разі якщо платник єдиного внеску протягом десяти календарних днів з дня отримання вимоги не сплатив зазначені у вимозі суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею, не узгодив вимогу з податковим органом шляхом оскарження в адміністративному чи судовому порядку або не сплатив узгоджену суму недоїмки протягом десяти календарних днів з дня отримання узгодженої вимоги, податковий орган надсилає в порядку, встановленому законом, до підрозділу державної виконавчої служби узгоджену вимогу про сплату недоїмки в електронній формі.

Порядок обміну інформацією між податковими органами та органами державної виконавчої служби визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, спільно з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну правову політику.

У випадках, зазначених в абзаці одинадцятому цієї частини, податковий орган також має право звернутися до суду з позовом про стягнення недоїмки. При цьому заходи досудового врегулювання спорів, передбачені законом, не застосовуються.

Колегією суддів та судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 з 24.06.2019 року на підставі наказу № 258-0/5 від 24.06.2019 року Чорноморської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» про прийняття на роботу призначений на посаду провідного юрисконсульта юридичного відділу юридичної служби Чорноморської філії ДП «АМПУ».

Чорноморська філія Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» як роботодавець з 24.06.2019 року по 17.06.2021 року сплачувала за ОСОБА_1 як за найману особу ЄСВ, що підтверджується наданими довідками підприємства та індивідуальними відомостями про застраховану особу.

Таким чином, Чорноморська філія Державного підприємства «Адміністрація морських портів України», як роботодавець, сплачувала за ОСОБА_1 ЄСВ у сумі, що не була меншою за мінімальний розмір, тобто був повністю забезпечений мінімальний рівень страхування для отримання страхового стажу.

Згідно з пп.14.1.195 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України працівник - фізична особа, яка безпосередньо власною працею виконує трудову функцію згідно з укладеним з роботодавцем трудовим договором (контрактом) відповідно до закону.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.1 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» застрахована особа - фізична особа, яка відповідно до законодавства підлягає загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачується чи сплачувався у встановленому законом порядку єдиний внесок.

Згідно з п.1 ч.1 ст.4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» платниками єдиного внеску є роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності, відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Відповідно до пп.14.1.226 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України самозайнята особа - платник податку, який є фізичною особою - підприємцем або провадить незалежну професійну діяльність за умови, що така особа не є працівником в межах такої підприємницької чи незалежної професійної діяльності.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що особа, яка провадить господарську діяльність зобов`язана сплачувати єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування не нижче розміру мінімального страхового внеску незалежно від фактичного отримання доходу лише за умови, що така особа не є найманим працівником. А особа, яка провадить незалежну професійну діяльність, зокрема адвокатську, вважається самозайнятою особою і платником єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування лише при умові, що така особа не є найманим працівником в межах такої незалежної професійної діяльності і що вона отримує дохід саме від такої незалежної професійної діяльності.

В іншому ж випадку (якщо особа є найманим працівником), така особа є застрахованою і платником єдиного внеску за неї є її роботодавець, а мета збору єдиного внеску досягається за рахунок його сплати роботодавцем.

Натомість, інше тлумачення правових норм, якими врегульована сплата єдиного внеску особами, що перебувають на обліку в органах ДПС як самозайняті особи, однак дану діяльність не здійснюють і доходи від неї не отримують, та які одночасно перебувають у трудових відносинах, спричиняє подвійну його сплату (безпосередньо такою особою та роботодавцем), що суперечить меті запровадженого державою консолідованого страхового внеску.

Колегія суддів також враховує, що метою збору єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування є забезпечення захисту у випадках передбачених законодавством саме прав фізичних осіб на отримання страхових виплат за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування. В даному випадку вказана мета досягається шляхом регулярної сплати страхових внесків (не менше мінімального розміру) саме роботодавцем позивача.

Згідно з пп.4.1.4 п.4.1 ст.4 Податкового кодексу України податкове законодавство України ґрунтується на таких принципах: презумпція правомірності рішень платника податку в разі, якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про необхідність визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) № Ф-Ф40У від 04.02.2021 року Головного управління ДПС в Одеській області.

Доводи апеляційної скарги.

Також, в апеляційній скарзі апелянт зазначає, що судом першої інстанції, не було враховано, що заборгованість зі сплати єдиного соціального внеску утворювалася до 2017 року (загалом недоїмка на початок року становила 13863,58 грн., що складається з недоїмки у розмірі 7008,3 грн. та пені у розмірі 6855,28 грн.), тобто була самостійно нарахована позивачем.

Колегія суддів відхиляє вказані доводи апелянта з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, а також підтверджується відповідачем у відзиві (а.с. 127) та апеляційній скарзі (а.с. 146), за платником ОСОБА_1 ( НОМЕР_1 ) рахується заборгованість зі сплати ЄСВ, код платежу 7104000 для фізичних осіб-підприємців, у т. ч. які обрали спрощену систему оподаткування у сумі 55441,57 грн. в тому числі:

- 01.01.2017 року - 13863,58 грн.;

- 01.01.2018 року - 211789,58 грн.;

- 01.01.2019 року 32311,24 грн.;

- 01.01.2020 року 45488,14 грн.;

- 01.01.2021 року 52141,57 грн.

Станом на 04.02.2021 заборгованість складає 55441,57 грн., (що включає 47069,69 грн. недоїмки, 1516,60 грн. штрафу та 6855,28 грн. пені).

На підставі вказаних даних контролюючим органом було сформовано вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 04.02.2021 № Ф-Ф40.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, а саме з постанов старшого державного виконавця Чорноморського міського відділу державної виконавчої служби ПМУ МЮ (м. Одеса) Івасьової О.О. від 09.07.2021, ВП № 58830642 (а.с. 112), від 09.07.2022, ВП № 61995077 (а.с. 113), від 08.09.2021, ВП № 62467473 (а. с. 114) Головним управлінням ДПС в Одеській області відносно ОСОБА_1 також складено та звернуто до примусового виконання вимоги:

- № Ф-119 від 04.10.2018, на суму 32 311, 24 грн.;

- № Ф-Ф40У від 14.08.2019, на суму 10 422, 72 грн.;

- №Ф-Ф40 від 10.02.2020, на суму 6 679, 75 грн.

Відповідно до вказаних постанов, виконавчі провадження за зазначеними вимогами ГУ ДПС в Одеській області закрито, у зв`язку зі стягненням з боржника заборгованості у повному обсязі.

Таким чином, на момент подання позову до адміністративного суду, позивачем було в повному обсязі виконано зобов`язання зі сплати ЄСВ.

Отже, вказані доводи апелянта є безпідставними.

Інші доводи апеляційної скарги, яким була дана оцінка в мотивувальній частині постанови, ґрунтуються на суб`єктивній оцінці фактичних обставин справи та доказів. Зазначені доводи не містять посилань на конкретні обставини чи факти або на нові докази, які б давали підстави для скасування рішення суду першої інстанції.

Отже, на підставі встановлених в ході судового розгляду обставин, суд першої інстанції правильно дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

З огляду на залишення рішення суду першої інстанції без змін відповідно до приписів статті 139 КАС України підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 308, 309, 315, 321, 322, 325 КАС України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23.05.2022 по справі № 420/26849/21 залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23.05.2022 по справі № 420/26849/21 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, за виключенням випадків, передбачених підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий суддя Шляхтицький О.І.
Судді Домусчі С.Д. Семенюк Г.В.