Справа № 203/2163/22
Суддя: Казак С. Ю.
Дата ухвалення: 2022-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 203/2163/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2022 року Кіровський районний суд м.Дніпропетровська в складі:

головуючого-судді - Казака С.Ю.

при секретарі - Биченковій Г.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпро справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до командира взводу Управління патрульної поліції в Тернопільській області старшого лейтенанта поліції Станько Сергія Петровича, третя особа Управління патрульної поліції в Тернопільській області, про визнання дій протиправними, скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, закриття провадження по справі,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилався на те, що постановою серії ЕАР №5506548 від 20.06.2022 року його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП у вигляді штрафу в сумі 340 грн., за порушення вимог п.12.9 «б» ПДР. Заперечуючи щодо правомірності винесеної постанови позивач посилався на те, що в оскаржуваній постанові місцем вчинення адміністративного правопорушення зазначено 158 км, що не дає можливості для з`ясування того, які обмеження швидкості руху транспортних засобів діяли на даній ділянці автодороги, де саме працівники поліції здійснювали контроль за додержанням безпеки дорожнього руху, що унеможливлює встановлення факту перевищення швидкості руху. Крім того, на ділянці автошляху де його було зупинено, був відсутній дорожній знак 5.45 «Початок населеного пункту». В зв`язку із воєнним станом в країні взагалі усі знаки з назвами населених пунктів замальовані. В оскаржуваній постанові місце вчинення адміністративного правопорушення населений пункт взагалі не вказано. З огляду на це, відсутність доказів на підтвердження факту вчинення ним адміністративного правопорушення, позивач просив визнати протиправними дії інспектора патрульної поліції щодо складання постанови серії ЕАР №5506548 від 20.06.2022 року, скасувати постанову та закрити справу.

Ухвалою Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 01.07.2022 року позов було прийнято до розгляду, відкрито провадження по справі та призначено останню до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Відповідач відзиву на позов не надав.

Представник третьої особи в наданих письмових поясненнях просив відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на правомірність винесеної постанови. Зокрема, посилався на те, що позивач, керуючи транспортним засобом, рухався в межах населеного пункту зі швидкістю 88 км/г, при дозволеній швидкості руху 50 км/г, чим порушив вимоги п.12.9 «б» ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст.122 КУпАП. Також зазначив, що на в`їзді у населений пункт Смиківці, як з боку м.Тернопіль, так і в напрямку м.Тернопіль встановлено дорожній знак 5.45 «Початок населеного пункту». Фіксування факту правопорушення здійснювалось за допомогою приладу TruCam, який дозволяє ідентифікувати транспортний засіб, номерний знак, особу водія та здійснює вимірювання процесу порушення швидкісного режиму. Покази вказаного приладу є доказами в розумінні ст.251 КУпАП.

В призначене судове засідання позивач та відповідач повторно не з`явились, про причини неявки не повідомили.

Представник третьої особи в наданих письмових поясненнях просив розглядати справу за його відсутності.

Враховуючи, що справу було призначено до розгляду в спрощеному позовному провадженні з повідомленням учасників, їх явка обов`язковою не визнавалась, достатність наданого учасникам справи часу для обміну заявами по суті справи, а також враховуючи положення ст.205, ч.4 ст.229, ч.3 ст.268 КАС України, суд визнав за можливе провести подальший розгляд справи за відсутності учасників справи, за наявними матеріалами та без фіксації судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Перевіривши доводи, викладені в позовній заяві, поясненнях представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Згідно ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопо-рушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частинами 1-3 ст.283 КУпАП встановлено, що розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 цього Кодексу.

Згідно ч.ч.1,2 ст.77 КАС України Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Отже, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення, виходячи з його правової природи та завдання, уповноважена особа має всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, зокрема на підставі належних доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що постановою серії ЕАР №5506548 від 20.06.2022 року позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП у вигляді штрафу в сумі 340 грн.

Підставою притягнення згідно оскаржуваної постанови стало керування позивачем транспортним засобом Lexus ES 350, д.н.з. НОМЕР_1 , 20.06.2022 року о 10-13 г., зі швидкістю 88 км/г, при дозволеній швидкості руху 50 км/г, чим порушено вимоги п.12.9 «б» ПДР України. Швидкість вимірювалась лазерним вимірювачем швидкості руху TruCam LTI 20/20 ТС 000764.

Частиною 1 ст.122 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність, зокрема, за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків.

Пунктом 12.4 ПДР України встановлено, що у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Згідно п.12.6 ПДР України поза населеними пунктами на всіх дорогах та на дорогах, що проходять через населені пункти, позначені знаком 5.51, дозволяється рух із швидкістю: а) автобусам (мікроавтобусам), що здійснюють перевезення організованих груп дітей, легковим автомобілям з причепом і мотоциклам - не більше 80 км/год.; транспортним засобам, якими керують водії із стажем до 2 років, - не більше 70 км/год; в) вантажним автомобілям, що перевозять людей у кузові, та мопедам, - не більше 60 км/год; г) автобусам (за винятком мікроавтобусів) - не більше 90 км/год; ґ) іншим транспортним засобам: на автомобільній дорозі, що позначена дорожнім знаком 5.1 - не більше 130 км/год., на автомобільній дорозі з окремими проїзними частинами, що відокремлені одна від одної розділювальною смугою - не більше 110 км/год., на інших автомобільних дорогах - не більше 90 км/год.

Відповідно до п.12.9 «б» ПДР України водієві забороняється: б) перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту «и» пункту 30.3 цих Правил.

Згідно розділу 33 ПДР України «Інформаційно-вказівні знаки» визначені ним знаки мають наступне значення:

- знаки 5.49 «Початок населеного пункту». Найменування і початок забудови населеного пункту, в якому діють вимоги цих Правил, що визначають порядок руху в населених пунктах.

- знак 5.50 «Кінець населеного пункту». Місце, з якого на даній дорозі втрачають чинність вимоги цих Правил, що визначають порядок руху в населених пунктах.

Знаки 5.49 і 5.50 установлюються на фактичній межі забудови, яка прилягає до дороги.

- знак 5.51 «Початок населеного пункту». Найменування і початок населеного пункту, в якому на даній дорозі не діють вимоги цих Правил, що визначають порядок руху в населених пунктах. Для позначення початку населеного пункту, де відсутня забудова, знак 5.51 може встановлюватися на фактичній адміністративній межі населеного пункту.

- знак 5.52 «Кінець населеного пункту». Позначає кінець населеного пункту, позначеного знаком 5.51.

Згідно п.1.10 ПДР України:

- дорожня обстановка - сукупність факторів, що характеризуються дорожніми умовами, наявністю перешкод на певній ділянці дороги, інтенсивністю і рівнем організації дорожнього руху (наявність та стан дорожньої розмітки, дорожніх знаків, дорожнього обладнання, світлофорів), які повинен ураховувати водій під час вибору швидкості, смуги руху та прийомів керування транспортним засобом;

- населений пункт - забудована територія, в`їзди на яку і виїзди з якої позначаються дорожніми знаками 5.49, 5.50, 5.51, 5.52.

Перевіряючи доводи та заперечення учасників, суд враховує, що як відповідачем та третьою особою на спростування доводів позивача не представлено суду доказів тому, який саме дорожній знак, що позначає межі населеного пункту, було встановлено на ділянці дороги де рухався та був зупинений позивач, а саме: чи був встановлений дорожній знак 5.49 або 5.51.

В той час, як від виду цього дорожнього знаку, яким мав керуватись позивач, залежить визначення максимально дозволеної швидкості, з якою останній мав право рухатись у відповідності до п.12.4 або п.12.6 ПДР України.

Так, в разі встановлення знаку 5.49, позивач мав право рухатись зі швидкістю не більше 50 км/г, а тому, з огляду на зафіксовану швидкість руху 74 км/г, дії останнього не відповідали вимогам п.12.4, п.12.9 «б» ПДР України та утворювали в його діях склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП.

В той час, як в разі встановлення знаку 5.51, рух зі швидкістю 74 км/г не перевищував дозволеної швидкості, встановленої п.12.6 ПДР України та виключав в діях позивача склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122 КУпАП.

Крім того, оскаржувана постанова не містить посилань на місце вчинення адміністративного правопорушення, а саме: назву населеного пункту. В останній зазначено лише ділянку автошляху 158 км.

Відповідно до ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Частиною 3 ст.286 КАС України встановлено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

В зв`язку з вищенаведеним, за відсутності достатніх доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, суд приходить до висновку про обгрунтованість та необхідність задоволення позовних вимог в частині скасування постанови та закриття провадження по справі.

В частині позовних вимог про визнання протиправними дій відповідача щодо складання постанови, суд враховує, що при її винесені інспектор поліції діяв у відповідності до положень ст.283 КУпАП, яка передбачає винесення постанови за наслідками розгляду справи про адміністративне правопорушення. а винесення останньої за відсутності достатніх доказів вчинення адміністративного правопорушення є підставою для її скасування, що узгоджується із приписами ч.3 ст.286 КУпАП, якою визначено перелік рішень, які суд може прийняти за наслідками розгляду справи вказаної категорії.

З урахуванням цього, в задоволені цих позовних вимог позивачу слід відмовити.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

В зв`язку із задоволенням позову, у відповідності до ч.1 ст.139 КАС України з Департаменту патрульної поліції за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача слід стягнути судовий збір в сумі 496 грн. 20 коп.

Керуючись ст.ст.2,5,6,9,72-78,241-248,205,229,250,268,286 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до командира взводу Управління патрульної поліції в Тернопільській області старшого лейтенанта поліції Станько Сергія Петровича, третя особа Управління патрульної поліції в Тернопільській області, про визнання дій протиправними, скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, закриття провадження по справі задовольнити частково.

Постанову серії ЕАР №5506548 від 20 червня 2022 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч.1 ст.122 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. - скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.122 КУпАП - закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції (, адреса: 03048, м.Київ, вул.Федора Ернеста,3) на користь позивача ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) судовий збір в сумі 496 грн. 20 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана учасниками справи до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено 08 вересня 2022 року.

Суддя С.Ю.Казак