Справа № 280/739/22
Суддя: Ясенова Т.І.
Дата ухвалення: 2022-09-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

13 вересня 2022 року м. Дніпросправа № 280/739/22

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Ясенової Т.І. (доповідач),

суддів: Суховарова А.В., Семененка Я.В.,

розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу в м. Дніпрі за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Галантос» на ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 24 січня 2022 року (суддя Калашник Ю.В.) в адміністративній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Галантос» до Приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозова Олександра Миколайовича, третя особа: Публічне акціонерне товариство «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» про скасування постанов, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом, в якому просив:

визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозова Олександра Миколайовича від 07.10.2021 про стягнення з боржника основної винагороди в межах виконавчого провадження №67072195 від 07.10.2021;

визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозова Олександра Миколайовича від 11.10.2021 про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій в межах виконавчого провадження № 67072195 від 07.10.2021.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 24 січня 2022 року відмовлено у відкритті провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 170 КАС України, оскільки позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Суд першої інстанції дійшов висновку про те, що оскільки спірні постанови прийняті в межах виконавчого провадження №67072195 з виконання наказу Господарського суду Запорізької області № 908/309/21 виданого 09.09.2021, то вирішення даного спору підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

Не погодившись з ухвалою суду, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить її скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції у зв`язку з неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків суду обставинам справи, що призвело до неправильного вирішення справи, неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач вважає, що даний спір підлягає розгляду за правилами Кодексу адміністративного судочинства України. Позивач зазначив, що суд першої інстанції помилково керувався положеннями частини 1 статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» замість частини 2 цієї статті, за приписами якої, рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом. Таким чином, виходячи з предмету спірних правовідносин у даній справі, а саме правомірність прийняття приватним виконавцем постанов про стягнення основної винагороди та витрати виконавчого провадження, а також положень частини 2 статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» даний спір підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Правом подання відзиву на апеляційну скаргу інші учасники справи не скористалися.

Відповідно до вимог статті 311 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження.

Надаючи оцінку спірним відносинам, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Судом встановлено, що 09.09.2021 Господарським судом Запорізької області видано наказ про примусове виконання постанови у справі № 908/309/21.

07.10.2021 приватним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №67072195, якою, крім іншого, стягнуто з боржника 2270,00 грн. судових витрат за подання апеляційної скарги та основну винагороду приватного виконавця у розмірі 10 % суми, що підлягає примусовому стягненню з Товариства з обмеженою відповідальністю «Галантос».

07.10.2021 приватним виконавцем також винесено постанову про стягнення з боржника основної винагороди у розмірі 227,00 грн.

11.10.20221 приватним виконавцем винесено постанову про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій в сумі 256,24 грн.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Галантос» у строк, визначений господарським процесуальним законодавством звернулося до Господарського суду Запорізької області зі скаргою на дії та рішення приватного виконавця в межах виконавчого провадження №67072195 від 07.10.2021 щодо примусового виконання постанови Центрального апеляційного господарського суду від 09.06.2021.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 25.11.2021 визнано неправомірними дії приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозова Олександра Миколайовича щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження № 67072195 від 07.10.2021. Визнано протиправною та скасовано постанову приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозова Олександра Миколайовича про відкриття виконавчого провадження № 67072195 від 07.10.2021. Провадження за скаргою в частині визнання протиправною та скасування постанови приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозова Олександра Миколайовича від 07.10.2021 у виконавчому провадженні № 67072195 про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю «ГАЛАНТОС» основної винагороди приватного виконавця - закрито. Роз`яснено заявникові, що розгляд скарги за даною вимогою віднесено до юрисдикції відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Так, у статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

За статтею 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності й спеціалізації та визначається законом.

За вимогами частини першої статті 18 Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

Судова юрисдикція - це компетенція спеціально уповноважених органів судової влади здійснювати правосуддя у формі визначеного законом виду судочинства щодо визначеного кола правовідносин.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Згідно із частиною першою статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII (далі Закон №1404-VIII ) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За змістом пункту 5 частини першої статті 3 Закону № 1404-VIII постанови державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанови державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанов приватних виконавців про стягнення основної винагороди є окремими виконавчими документами.

Тобто, примусовому виконанню підлягають не лише виконавчі документи, видані судами в передбачених законом випадках на виконання судових рішень, але й постанови приватних виконавців про стягнення основної винагороди.

Гарантією прав фізичних і юридичних осіб у виконавчому провадженні є можливість оскарження дій або бездіяльності державних виконавців.

Відповідно до частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом установлено інший порядок судового провадження.

Крім загального порядку оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби, визначеного наведеними нормами процесуального законодавства, відповідні спеціальні норми встановлені й Законом № 1404-VIII, згідно із частиною першою статті 74 якого рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Водночас, частиною другою статті 74 зазначеного Закону передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

З наведених норм права вбачається, що Закон № 1404-VIII установлює спеціальний порядок судового оскарження рішення, дії чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця щодо стягнення виконавчого збору та/або витрат на проведення виконавчих дій, згідно з яким відповідні спори відносяться до юрисдикції адміністративних судів та підлягають розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Великою Палатою Верховного Суду від 16.10.2019 по справі № 1940/1957/18 (провадження № 11-608апп19) викладена правова позиція, що вищезазначені правові норми у контексті вирішення питання юрисдикційної належності позову щодо оскарження постанови приватного виконавця про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження, віднесено до юрисдикції адміністративних судів.

З урахуванням вищенаведеного, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи з приводу оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної суми винагороди, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях щодо примусового виконання усіх виконавчих документів, незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції, вони видані. До юрисдикції адміністративних судів належать також справи про оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби, прийнятих (вчинених, допущених) під час примусового виконання постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, як виконавчих документів в окремому виконавчому провадженні.

Аналогічні за змістом правові висновки викладені Великою Палатою Верховного Суду у постановах: від 23.06.2020 у справі № 705/1804/13-ц (провадження № 14-566цс19), від 19.02.2020 у справі №382/389/17 (провадження № 11-1009апп19), від 18.12.2019 у справі № 344/21436/18 (провадження № 14-596цс19), 09.10.2019 у справі № 758/201/17 (провадження № 14-468цс19), від 21.08.2019 у справі № 1915/1868/2012 (провадження № 14-353цс19), від 16.01.2019 у справі № 279/3458/17-ц (провадження № 14-543цс18), від 17.10.2018 у справі № 826/5195/17 (провадження № 11-801апп18), від 28.11.2018 у справі № 2-01575/11 (провадження № 14-425цс18), від 20.09.2018 у справі № 821/872/17 (провадження № 11-734апп18), від 06.06.2018 у справі № 921/16/14-г/15 (провадження № 12-93гс18), від 06.06.2018 у справі № 127/9870/16-ц (провадження № 14-166цс18, а також Верховним Судом у постанові від 24.09.2020 у справі № 640/20165/18 тощо.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції при прийняття спірної ухвали не було враховано положення частини 2 статті 74 Закону України «Про виконавче провадження».

Отже, колегія суддів дійшла висновку про те, що судом першої інстанції безпідставно прийнято ухвалу про відмову у відкритті провадження у справі.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції допустив порушення процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання, у зв`язку з чим судове рішення, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 320 КАС України, підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст. ст. 292, 308, 311, 312, 315, 320, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинна України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Галантос» задовольнити.

Ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 24 січня 2022 року скасувати.

Адміністративну справу направити до Запорізького окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий - суддя Т.І. Ясенова

суддя А.В. Суховаров

суддя Я.В. Семененко