Справа № 380/19693/21
Суддя: Судова-Хомюк Наталія Михайлівна
Дата ухвалення: 2022-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2022 рокуЛьвівСправа № 380/19693/21 пров. № А/857/7807/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

судді-доповідач Судова-Хомюк Н.М.,

суддів Онишкевича Т.В, Сеника Р.П.

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 18 березня 2022 року у справі № 380/19693/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії, -

суддя в 1-й інстанції Хома О.П.,

час ухвалення рішення не зазначено,

місце ухвалення рішення - м. Львів,

дата складання повного тексту рішення не зазначено,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі також позивач, ОСОБА_1 ) звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі також відповідач, ГУ ПФУ у Львівській області) та просив визнати протиправними дії відповідача щодо відмови в перерахунку пенсії за віком та зобов`язати провести перерахунок пенсії на підставі довідки виконавчого комітету Стрийської міської ради №К-940/3.22 від 09.09.2021 відповідно до статей 37, 37-1 Закону України «Про державну службу» та статті 21 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», чинних на час виходу на пенсію, починаючи з 12.08.2021, та здійснити відповідні виплати.

На обґрунтування позовних вимог зазначає, що з 20.10.2008 отримує пенсію за віком відповідно до статей 37, 37-1 Закону України «Про державну службу» та статті 21 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» в розмірі 87% від суми заробітної плати. 10.09.2021 повторно звернулась до відповідача із заявою про перерахунок пенсії згідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 03.06.2021 №441 «Про внесення змін у додатки до Постанови Кабінету Міністрів України від 09.03.2006 №268», з врахуванням сум, вказаних у довідці Стрийської міської ради від 09.09.2021 №К-940/3.22 (далі довідка від 09.09.2021 №К-940/3.22). Однак ГУ ПФУ у Львівській області протиправно відмовило у перерахунку пенсії з тих підстав, що Законом №889-VIII не передбачено можливості проведення перерахунку пенсії раніше призначених пенсій.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 18 березня 2022 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із вказаним рішенням, його оскаржила позивач, яка покликаючись на те, що вказане рішення прийняте без врахування фактичних обставин справи, що призвело до неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

В обґрунтування апеляційних вимог покликається на те, що суд першої інстанції при вирішенні спору, крім іншого, мав врахувати і те, що відповідач відмовляючи в перерахунку пенсії, порушив вимоги ст.ст.22 та 64 Конституції України, відповідно до яких одне з ключових конституційних прав громадян - право на пенсійне забезпечення відповідних категорій громадян, встановлене Законами України(в тому числі і згаданими Законами України) є таким, що не підлягає звуженню та обмеженню й будь-яке звуження чи обмеження цього права є порушенням Конституції України - Основного Закону держави.

Таким чином, апелянт вважає, що до спірних правовідносин підлягають застосуванню саме норми Закону, які передбачають перерахунок моєї пенсії, призначеної відповідно до Законів України «Про державну службу» та «Про службу в органах місцевого самоврядування» і були чинними під час виникнення факту призначення мені пенсії-20.10.2008 року.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначив, що судом першої інстанції прийнято законне рішення, підстави для скасування такого рішення відсутні. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Враховуючи те, що апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні), суд вважає за можливе розглядати справу в порядку письмового провадження згідно з положеннями статті 311 КАС України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 перебуває на обліку у ГУ ПФУ у Львівській області та з 20.10.2008 отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» та Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування».

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 15.04.2015 у справі №876/6918/14 позов ОСОБА_1 задоволено повністю шляхом зобов`язання Управління Пенсійного фонду України в м. Стрий та Стрийському районі Львівської області здійснити перерахунок призначеної пенсії у відповідності до статі 37 Закону України «Про державну службу» (у редакції, чинній до 01.10.2011), виходячи з розрахунку 90% від суми заробітної плати, на яку нараховувалися і сплачувалися внески (збори) на загальнообов`язкове державне пенсійне (соціальне) страхування, починаючи з 18.10.2013, та провести виплату нарахування сум (за виключенням проведених виплат).

Постановою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 24.11.2016 у справі 456/1896/16-а позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у Львівській області задоволено повністю. Визнано протиправними дії Стрийського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку пенсії за віком. Зобов`язано Стрийське об`єднане Управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії, починаючи з 01.12.2015 відповідно до статей 37, 37-1 Закону України «Про державну службу», статті 21 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», чинних на час виходу на пенсію, виходячи з розрахунку 90 відсотків від розміру заробітної плати, зазначеної у довідці виконавчого комітету Стрийської міської ради від 02.06.2016 №3.20/1002, та здійснити відповідні виплати за цей період, з урахуванням розміру пенсії після її перерахунку та раніше проведених виплат.

05.08.2021 ОСОБА_1 звернулася до відповідача із заявою про перерахунок та виплату пенсії з 12.06.2020 відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 03.06.2021 №441 «Про внесення змін у додатки до Постанови Кабінету Міністрів України від 09.03.2006 року №268», з урахуванням підняття посадового окладу.

17 серпня 2021 року ГУ ПФУ України листом повідомило позивача не по суті заяви про перерахунок пенсії з 12.06.2021, а щодо виконання вищезазначених рішень.

Виконавчим комітетом Стрийської міської ради Львівської області 09.09.2021 видано довідку №К-940/3.22 колишньому працівнику ОСОБА_1

ОСОБА_1 повторно звернулася із заявою від 10.09.2021 про належний розгляд заяви від 05.08.2021 та просила надати відповідь щодо перерахунку пенсії або відмови в проведенні такої.

08 жовтня 2021 року ГУ ПФУ у Львівській області листом повідомило ОСОБА_1 про відмову у проведенні перерахунку пенсії як державному службовцю на підставі довідки від 09.09.2021 №К-940/3.22. Своє рішення про відмову відповідач мотивував тим, що Законом №889-VIII не передбачено перерахунку раніше призначених пенсії.

Не погодившись з відмовою пенсійного органу у перерахунку пенсії, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Приймаючи рішення у цій справі, суд першої інстанції виходив з того, що законодавство, станом на момент звернення позивача до пенсійного органу за перерахунком пенсії, не регламентувало ані права особи на перерахунок її пенсії у зв`язку зі зміною розміру заробітної плати державним службовцям, в тому числі за посадою, з якої позивач вийшла на пенсію, ані порядок і умови здійснення такого перерахунку.

Апеляційний суд погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції з огляду на наступні обставини.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

На підставі частини першої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно пункту 6 абзацу 1 статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення; засади регулювання праці і зайнятості, шлюбу, сім`ї, охорони дитинства, материнства, батьківства; виховання, освіти, культури і охорони здоров`я; екологічної безпеки

Відповідно до частини першої статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-XII(в редакції, чинній на момент виходу позивача на пенсію, далі - Закон № 3723-XII) на одержання пенсії державних службовців мають право(…) жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»(далі - Закон № 1058), за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону № 1058, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Згідно зі статтею 37-1 Закону № 3723-XII(в редакції, чинній на момент виходу позивача на пенсію та чинній до 01.01.2015) у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв`язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій. Перерахунок пенсії здійснюється виходячи із сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії.

Пунктами 4 та 5 Постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2000 № 865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії»(у редакції, чинній до 15.12.2015, далі - постанова № 865) було передбачено, що у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям відповідно до рішень Кабінету Міністрів України (для службовців Національного банку України відповідно до рішень його Правління) після набрання чинності Законом України від 16 січня 2003 року № 432-IV «Про внесення змін до Закону України «Про державну службу» заробітна плата для перерахунку пенсії пенсіонерам, яким пенсія призначена з дня набрання чинності Законом України «Про державну службу», визначається в такому порядку: 1) пенсіонерам, які на момент перерахунку пенсії продовжують працювати на посаді, з якої призначено пенсію, - на підставі поданої довідки про одержувану заробітну плату на момент перерахунку; 2) іншим пенсіонерам - на підставі документів, поданих на час перерахунку, виходячи із сум заробітної плати, яку одержує працюючий державний службовець на відповідній посаді, з якої призначено (перераховано) пенсію, на момент виникнення права на перерахунок.

Перерахунок пенсій провадиться з місяця підвищення розміру заробітної плати працюючого державного службовця на підставі поданої заяви та довідок, виданих державними органами за останнім місцем роботи. Форма довідки про заробітну плату, що подається для призначення (перерахунку) пенсії державним службовцям, затверджується правлінням ПФУ за погодженням з Міністерством соціальної політики.

Таким чином, станом на дату призначення позивачу пенсії державного службовця (01.03.2012) чинне на той час законодавство передбачало умови і порядок перерахунку розміру пенсії у зв`язку з підвищенням заробітної плати за відповідною посадою.

Проте надалі законодавче регулювання цих відносин зазнало змін.

01.01.2015 набрав чинності Закон України від 28.12.2014 № 76-VIII «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України»(далі - Закон № 76-VIII), яким, зокрема, статтю 37-1 Закону № 3723-ХІІвикладено у новій редакції, згідно з якою умови та порядок перерахунку призначених пенсій державним службовцям визначаються Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, законодавець повноваження на встановлення умов та порядку перерахунку призначених пенсій державним службовцям після 01.01.2015 делегував Уряду.

Отже, станом на дату звернення позивача із заявою про перерахунок пенсії положення статті 37-1 Закону № 3723-XII, які встановлювали право особи на перерахунок призначеної пенсії у зв`язку з підвищенням заробітної плати за відповідною посадою, - скасовано.

Водночас питання щодо перерахунку пенсій державних службовців віднесено до відання Кабінету Міністрів України, який не визначив підстав стосовно настання умов та встановлення порядку перерахунку пенсій державним службовцям.

Порядок перерахунку пенсій державних службовців у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям відповідно до рішень Кабінету Міністрів України було передбачено згаданою вище постановою № 865.

Постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 №1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів»(далі - Постанова 1013), якою підвищено розміри заробітку працюючих державних службовців та яка відповідно до її пункту 6 застосовується з 01 грудня 2015 року, пункт 4 постанови Кабінету Міністрів України № 865 виключено, а пункт 5 викладено в такій редакції: «форма довідки про заробітну плату, що подається для призначення пенсії державним службовцям, затверджується правлінням Пенсійного фонду України за погодженням з Міністерством соціальної політики».

Таким чином, з 01.12.2015 по 01.05.2016 чинне законодавство, яке регламентувало пенсійне забезпечення державних службовців, не визначало як підставу для перерахунку пенсій, призначених за статтею 37 Закону № 3723-ХІІ, - підвищення розміру заробітку працюючих державних службовців

При цьому чинна у зазначений період редакція статті 37-1 Закону № 3723-ХІІ не визначала передумов перерахунку пенсій, а лише відносила вирішення такого питання до компетенції Кабінету Міністрів України.

У ході реформування системи державного управління 10.12.2015 прийнято новий закон, який регулює відносини, що виникають у зв`язку із вступом на державну службу, її проходженням та припиненням, а саме Закон України від 10.12.2015 № 889-VIII «Про державну службу», який набув чинності 01.05.2016 (далі -Закон № 889-VIII).

У зв`язку з набуттям чинності Законом 889-VIII, положення Закону № 3723-XIIчастково втратили чинність, в тому числі втратили чинність норми, якими було врегульоване пенсійне забезпечення державних службовців.

Відповідно до статті 90 Закону № 889-VIII, яка набрала чинність з 01.05.2016, пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Таким чином, з 01.05.2016 Законом України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889, по-іншому врегульовані правовідносини, пов`язані із пенсійним забезпеченням державних службовців.

Закон №1058 не містить такої підстави для перерахунку пенсії, як підвищення заробітної плати працюючих державних службовців, а тому посилання позивача на частину четверту статті 45 зазначеного Закону, є безпідставними.

Враховуючи приписи статті 90 Закону 889-VIII, Закон № 1058, з 01.05.2016 відсутні підстави для перерахунку пенсії державним службовцям у зв`язку з підвищенням заробітної плати працюючих державних службовців.

Таким чином, діючим Законом № 889-VIII не передбачено підстав, порядку реалізації, обов`язку органів Пенсійного фонду України щодо перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про державну службу», а тому на час звернення позивача до відповідача із заявою про перерахунок пенсії (серпень, вересень 2021), у відповідача не було правових підстав для здійснення такого перерахунку у зв`язку з підвищенням заробітної плати працюючим державним службовцям.

Як правильно визначив суд першої інстанції зміна правого регулювання спірних правовідносин не порушує норми Конституції України, оскільки ані Закон № 76-VIII, яким, зокрема, статтю 37-1 Закону № 3723-ХІІ викладено у новій редакції, ані стаття 90 Закону № 889-VIII (в якій закріплено правило, за яким пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування») не визнані неконституційними і підлягають виконанню відповідними суб`єктами.

Крім того, пунктом 2 постанови № 1013 виключено пункт четвертий постанови № 865, яким було передбачено право на перерахунок пенсії пенсіонерам у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям.

Також, Конституційний Суд України в своєму Рішенні від 26.12.2011 № 20-рп/2011 вказав, що одним із визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень.

З урахуванням такого елемента принципу верховенства права, як пропорційність (розмірність) Конституційний Суд України зазначив, що передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними, а оскільки держава зобов`язана регулювати економічні процеси, встановлювати й застосовувати справедливі та ефективні форми перерозподілу суспільного доходу з метою забезпечення добробуту всіх громадян, то механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження справедливого балансу між інтересами окремих осіб і інтересами всього суспільства. При цьому зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 03.06.2014 у справі за заявою Валентини Ніканорівни Великоди проти України № 43331/12, Суд, розглянувши скаргу, зокрема, за статтею 1 Першого протоколу до Конвенції на припинення виплати заявниці державними органами пенсії у розмірах, встановлених рішенням національного суду від 19 січня 2010 року після внесення у 2011 році змін до законодавчих актів, вказав на відсутність втручання у право заявниці на мирне володіння майном внаслідок внесення змін до законодавства щодо зменшення розміру соціальних виплат. Такого висновку Суд дійшов за відсутності доказів того, що ці зміни внесені не у відповідності до законної процедури та за відсутності будь-яких доказів того, що вони не були доступними та передбачуваними.

Також Суд вказав на відсутність підстав для висновку про те, що передавши Кабінету Міністрів України право на встановлення розміру соціальних пільг, Парламент України діяв на порушення якихось положень Конвенції, та зазначив, що зменшення пенсії заявниці очевидно було обумовлено міркуваннями економічної політики та фінансових труднощів, з якими зіткнулася держава. За відсутності будь-яких доказів щодо протилежного та визнаючи, що держава-відповідач має широке поле свободи розсуду щодо досягнення балансу між правами, що є предметом спору, та економічною політикою, Суд не вважав, що таке зменшення було непропорційним переслідуваній легітимній меті або що воно поклало надмірний тягар на заявницю.

Щодо посилань апелянта на порушення норм Конституції України, суд зазначає, що відсутність правового регулювання не може свідчити про звуження існуючих прав позивача саме з боку органів Пенсійного фонду. Право на перерахунок пенсії у відповідної особи виникає станом на час виникнення обставин, з якими особа пов`язує право на такий перерахунок, а не з часу її виходу на пенсію.

У Рішенні Конституційного Суду України від 09.02.1999 № 1 рп/99 Суд зазначив, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Оскільки законодавством, чинним на час звернення позивача за перерахунком розміру пенсії, не було передбачено можливість її перерахунку у зв`язку з підвищенням розміру заробітку працюючих державних службовців, у відповідача не було правових підстав для здійснення такого перерахунку.

Аналогічний правовий висновок викладено Верховним Судом у постановах від 23.01.2018 у справі № 745/458/16-а, від 13.02.2018 у справі№ 697/2282/17, від 21.02.2018 у справі № 638/19513/16-а, від 23.03.2018 у справі№ 151/155/16-а, від 05.03.2019 у справі № 226/1478/16-а, від 11.12.2019 у справі № 555/2321/16-а, від 26.02.2020 у справі №508/808/16-а, від 18.06.2020 у справі № 677/45/16-а, від 28.10.2020 у справі № 826/16182/18, від 22.04.2021 у справі №712/10182/17.

Апеляційний суд також враховує правові висновки, викладені у пункті 58 Рішення ЄСПЛ у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, де Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Також, згідно з пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до частин першої - четвертої статті 242 КАС України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

З огляду на вищезазначене, вказаним вимогам оскаржуване рішення суду першої інстанції відповідає.

Перевіривши мотивування судового рішення та доводи апеляційної скарги, відповідно до вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду, врахувавши статтю 6 КАС України, відповідно до якої суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо задоволення позову.

Апеляційний суд переглянув оскаржуване судове рішення і не виявив порушень норм матеріального чи процесуального права, які могли призвести до ухвалення незаконного судового рішення, щоб його скасувати й ухвалити нове.

Відповідно до пункту 1 статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Згідно зі статтею 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 241, 242, 308, 311, 315, 316, 321, 325, 370 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, рішення Львівського окружного адміністративного суду від 18 березня 2022 року у справі № 380/19693/21 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку лише з підстав, визначених в статті 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Н. М. Судова-Хомюк
судді Т. В. Онишкевич
Р. П. Сеник
Повне судове рішення складено 14 вересня 2022 року