Справа № 200/3930/22
Суддя: Тарасенко І.М.
Дата ухвалення: 2022-09-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 вересня 2022 року Справа№200/3930/22

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Тарасенка І.М., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (місцезнаходження: 84122, Донецька область, м. Слов`янськ, площа Соборна, 3, ) про визнання протиправним та скасування рішення від 20.06.2022 року № , зобов`язання вчинити дії щодо нарахування та виплати пенсії за вислугу років, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області. Просив суд: 1) визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 20.06.2022 року № про відмову позивачу у призначенні пенсії за вислугу років відповідно до ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб»; 2) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Донецькій області з 11.08.2021 року призначити позивачу пенсію за вислугу років на підставі пункту «а» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 20.06.2022 року № йому було відмовлено у призначенні пенсії, у зв`язку з відсутністю необхідної календарної вислуги років, передбаченої пунктом «а» статті 12 Закону України № 2262 та недосягненням на день звільнення заявником 45-річного віку, передбаченого пунктом «б» статті 12 Закону України № 2262.

Отже, позивач вважає дане рішення протиправним, у зв`язку із чим звернувся до суду із даним позовом.

27 липня 2022 року відкрито провадження по справі та її розгляд призначено за правилами спрощеного позовного провадження.

Представник відповідача надав суду відзив, в якому просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог, мотивуючи це тим, що відповідно до документів, які надав позивач при зверненні до Пенсійного фонду із заявою про призначення йому пенсії, загальна вислуга років станом на 30.03.2020 року складає 32 роки 09 місяців 11 днів (відповідно до подання про призначення пенсії від 09.06.2022 року № 140/34/01-2022) та у календарному обчисленні становить 21 рік 04 місяці 5 днів (відповідно до грошового атестату № 185).

Частиною першою статті 17 Закону України № 2262-ХІІ визначено вичерпний перелік видів служби та періодів часу, які зараховуються до вислуги років для призначення пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби і військової служби за контрактом, іншим особам, зазначених у пунктах «б»-«д» статті 1-2 цього Закону, які мають право на пенсію за цим Законом.

Відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» розмежовуються такі поняття як «вислуга років» та «календарна вислуга років». При цьому, до вислуги років є можливим зарахування стажу роботи у пільговому обчисленні і цей стаж теж враховується при призначенні пенсії. В той же час для отримання права на призначення пенсії обов`язковою умовою є наявність саме календарної вислуги років у мінімально визначеному законом розмірі. До цієї вислуги зарахування стажу роботи у пільговому обчисленні законом не передбачено.

Відповідач вказує на те, що вказаним Законом, чітко передбачено, що пенсія за вислугу років призначається за наявності 24 календарних роки та 6 місяців і більше; міститься виключний перелік періодів служби, які враховуються в календарну вислугу років.

Отже, представник Пенсійного фонду зазначає, що на даний час ОСОБА_1 не має права на призначення пенсії за вислугу років згідно Закону України № 2262.

26 серпня 2022 року, позивач надав до суду відповідь на відзив Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, в якому просив суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

За приписами частини 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступне.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянин України, що підтверджується паспортом НОМЕР_2 , учасник бойових дій, що підтверджується посвідченнями серії НОМЕР_3 та серії НОМЕР_4 .

Наказом ГУНП в Донецькій області № 119 о/с від 27.03.2020 року, ОСОБА_1 , відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 77 (за власним бажанням) було звільнено у спеціальному званні майора поліції з посади дільничного офіцера сектору превенції Покровського відділу поліції, з 30.03.2020 року.

13.08.2020 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області через Сектор із соціально гуманітарних питань ДУ «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Донецькій області» із заявою про призначення пенсії за вислугу років.

25.08.2020 року позивач поштою отримав лист № П-131/1 від 21.08.2020 року, яким йому було повернуто без реалізації заяву про призначення пенсії та додані документи.

Не погодившись з зазначеною відмовою, позивач звернувся з адміністративним позовом до Донецького окружного адміністративного суду, в якому просив суд: визнати протиправною відмову Сектору із соціально гуманітарних питань ДУ «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Донецькій області» в оформленні та поданні до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області документів для призначення позивачу пенсії за вислугою років, відповідно до статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» 09.04.1992 року № 2262-ХІІ; зобов`язати Сектор із соціально гуманітарних питань ДУ «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Донецькій області» оформити та подати до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області документи для призначення позивачу пенсії за вислугою років, відповідно до статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» 09.04.1992 року № 2262-ХІІ.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 04.12.2020 року у справі 200/8962/20-а у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Сектора із соціально гуманітарних питань ДУ «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Донецькій області» про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії відмовлено.

Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 03.03.2021 року у справі 200/8962/20-а апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 04.12.2020 року залишено без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 04.12.2020 року у справі № 200/8962/20-а - залишено без змін.

14.03.2021 року ОСОБА_1 звернувся до Департаменту персоналу МВС України із заявою про призначення пенсії за вислугу років.

Листом Департаменту персоналу МВС України від 09.04.2021 року № П-8634/22 Департаменту персоналу МВС України, ОСОБА_1 було повідомлено, що йому необхідно звернутись до сектору з питань пенсійного забезпечення ГУ НП у Донецькій області для підготовки подання про призначення пенсії.

Не погоджуючись з фактичною відмовою відповідача у не оформленні документів для подальшого призначення пенсії, позивач звернувся до суду, в якому просив: визнати протиправною бездіяльність Міністерства внутрішніх справ України в особі Департаменту персоналу МВС, яка полягає в невиконанні вимог пункту 12 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого Постановою Пенсійного фонду України в Донецькій області та зобов`язати Міністерство внутрішніх справ України в особі Департаменту персоналу МВС відповідно до пункту 12 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого Постановою Пенсійного фонду України від 30.01.2007 року № 3-1 оформити всі необхідні документи і своє подання про призначення пенсії (додаток 2), ознайомити ОСОБА_1 з ним і направити до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 02 серпня 2021 року, у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України в особі Департаменту МВС про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії відмовлено.

В подальшому Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 31 січня 2022 року у справі № 200/11419/21-а, апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено: рішення Донецького окружного адміністративного суду від 17 листопада 2021 року у справі № 200/11419/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Донецькій області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії скасовано та прийнята нова постанова.

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Донецькій області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії задоволено: визнано протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Донецькій області в особі Сектору з питань пенсійного забезпечення в ГУНП в Донецькій області, яка полягає в невиконанні вимог пункту 12 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнення з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого Постановою Пенсійного фонду України від 30.01.2007 року, № 3-1, а саме: неоформленні всіх необхідних документів і подання про призначення пенсії ОСОБА_1 , не ознайомлення з ним і ненаправлення до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області та зобов`язано Головне управління Національної поліції в Донецькій області в особі Сектору з питань пенсійного забезпечення в ГУНП в Донецькій області відповідно до пункту 12 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнення з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою Пенсійного фонду України від 30.01.2007 року № 3-1, оформити всі необхідні документи і подання про призначення пенсії ОСОБА_1 , ознайомити з ним ОСОБА_1 і направити до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області.

На виконання вказаного рішення, Сектор з питань пенсійного забезпечення в ГУНП в Донецькій області, направив до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, документи для призначення ОСОБА_1 пенсії.

19 липня 2022 року позивач на свою електронну пошту отримав лист від Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області разом із Рішенням про відмову в призначенні пенсії від 20.06.2022 року № . Пенсійний фонд мотивував відмову у призначенні тим, що у позивача відсутня необхідна календарна вислуга років, яка передбачена п. «а» ст. 12 Закону України № 2262 та недосягненням на день звільнення 45-річного віку, передбаченого п. «б» ст. 12 Закону України № 2262.

Отже, спірними питання даної справи є правомірність прийняття Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області, Рішення про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 від 20.06.2022 року № .

Надаючи правову оцінку спірним відносинам та аргументам учасників справи, суд виходить з наступного.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини врегульовано Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року № 2262-XII (далі Закон № 2262), Законом України від 02.07.2015 року № 580-VIII «Про Національну поліцію» (далі - Закон № 580), постановою Кабінету Міністрів України "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей" від 17.07.1992 року № 393 (далі - Постанова № 393).

Положеннями ст. 4 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року № 1788-ХІІ встановлено, що умови, норми та порядок пенсійного забезпечення військовослужбовців, а також осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейських та членів їхніх сімей встановлюються Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб". Їм надається також право на одержання пенсій на підставах, передбачених цим Законом, незалежно від місця проходження військової служби. При цьому всі види грошового забезпечення військовослужбовців, а також осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейських враховуються нарівні із заробітною платою робітників і службовців.

Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, є Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ (далі - Закон № 2262-ХІІ).

Закон № 2262 визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом.

Відповідно до ст. 12 Закону №2262-ХІІ пенсія за вислугу років призначається: а) особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах «б»-«д», «ж» статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби, зокрема, з 1 жовтня 2017 року по 30 вересня 2018 року і на день звільнення мають вислугу 23 календарних роки та 6 місяців і більше.

До календарної вислуги років зараховується також період, зазначений у частині другій статті 17 цього Закону.

В ч. 1 ст. 17 Закону № 2262-ХІІ наведений вичерпний перелік видів служби та періоди часу, які зараховуються до вислуги років для призначенні пенсії, зокрема, статтями 17 та 171 Закону № 2262-ХІІ визначено види служби та періоди часу, які зараховуються до вислуги років для призначення пенсії, порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом.

Так, пунктами «а», «з», «й» абзацу 1 статті 17 Закону №2262-ХІІ визначено, що особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби і військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах «б»-«д» статті 12 цього Закону, які мають право на пенсію за цим Законом, до вислуги років для призначення пенсії зараховуються: військова служба; військова служба у збройних силах, органах внутрішніх справ, Національній поліції, органах державної безпеки держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав та інших військових формуваннях, створених законодавчими органами цих держав, Об`єднаних Збройних Силах Співдружності Незалежних Держав. Вислуга років (у тому числі на пільгових умовах) у цьому випадку обчислюється в порядку, встановленому законодавством держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав, на території яких військовослужбовці, особи, які мають право на пенсію за цим Законом, проходили військову службу, службу в органах внутрішніх справ, Національній поліції, органах державної безпеки, якщо інше не встановлено відповідними міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; служба у військовому резерві під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, під час безпосередньої участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів.

В силу положень статті 17-1 Закону України № 2262-ХІІ, порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

На виконання зазначених вимог Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» затверджено постанову Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 року № 393 «Про Порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей» (надалі Постанова № 393).

Отже, Законом № 2262-XII передбачені пільгові умови для призначення пенсій за вислугу років, які встановлюються урядом, шляхом прийняття підзаконних нормативно-правових актів.

Відповідно абзацу 6 підп. «а» п. 3 Постанови № 393 до вислуги років для призначення пенсій особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, а саме особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони, особам, зазначеним у пункті «ж» статті 1-2 такого Закону зараховується на пільгових умовах один місяць служби за три місяці: період проходження служби у військовому резерві під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, під час безпосередньої участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів;

відповідно до абзацу 27 підп. «в» п 3 Постанови № 393 один місяць служби за півтора місяця, зокрема, час проходження служби в Національній гвардії військовослужбовцями, які виконують обов`язки з конвоювання осіб, узятих під варту та/або засуджених до позбавлення волі, у тому числі під час їх екстрадиції, а також забезпечують охорону осіб, які тримаються під вартою, під час судових засідань у судах, за переліком посад і на умовах, що визначаються Міністерством внутрішніх справ.

В загальному підрахунку вислуга років позивача у пільговому обчисленні (з урахуванням календарної) складає 26 років 06 місяць 21 день.

Згідно ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

За висновками Верховного Суду у постанові від 03.03.2021 року у справі № 805/3923/18-а основним актом, на підставі якого здійснюється обчислення періоду проходження військової служби для зарахування його до стажу, є Закон № 2262-XII. Пільгове обчислення періоду проходження військової служби є похідним від визначальної підстави і може визначатись іншими підзаконними нормативно-правовими актами, зокрема, Постановою № 393. Можливість пільгового обчислення вказаного періоду пов`язується, насамперед, зі спеціальним статусом, якого особи набули в результаті виконання відповідної роботи, яка визначена у законодавчому порядку.

В постанові від 14.04.2021 року у справі № 480/4241/18 Верховний Суд дійшов висновку, що передбачена Порядком № 393 можливість пільгового зарахування окремих видів служби спрямована на реалізацію Закону № 2262-ХІІ і положенням цього Закону не суперечить.

Верховний Суд у постанові від 14 квітня 2021 року у справі № 480/4241/18 вказав, що для призначення пенсій за вислугу років за Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» календарна вислуга років може бути зарахована на пільгових умовах відповідно до Порядку обчислення вислуги років, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393.

Верховний Суд зазначив, що вирішуючи цю справу, урахував висновок Верховного Суду у справі № 805/3923/18-а про те, що основним актом, на підставі якого здійснюється обчислення періоду проходження військової служби для зарахування його до стажу, є Закон № 2262-XII. Пільгове обчислення періоду проходження військової служби є похідним від визначальної підстави та може визначатись іншими підзаконними нормативно-правовими актами, зокрема постановою № 393.

Щодо календарної вислуги років висновки Верховного Суду обґрунтовано тим, що Закон № 2262-ХІІ як єдину, обов`язкову умову призначення пенсії за вислугу років передбачає наявність в особи певної кількості років певного виду служби (вислуги). Водночас наявність необхідної вислуги років забезпечує право на пенсію за вислугу років безвідносно до віку, стажу та працездатності особи.

Визначення у Законі № 2262-ХІІ вислуги саме в календарних роках передбачає обов`язкову вислугу всіх календарних днів (365), що в такому разі й буде становити календарний рік і буде відповідати правилу, закріпленому в ч. 4 ст. 17 цього Закону, щодо можливості врахування під час призначення пенсії тільки повних років вислуги.

Отже, передбачена Законом № 2262-ХІІ календарна вислуга - це вислуга, яка складається з повної кількості календарних днів відповідного періоду (календарний рік - 365 календарних днів, календарний місяць - 30 календарних днів).

У свою чергу передбачені статтею 171 Закону № 2262-ХІІ пільгові умови призначення пенсій відповідно до Порядку 393 полягають у пільговому (кратному) зарахуванні вислуги років.

Водночас таке зарахування не є самостійним видом вислуги й не конкурує з її календарним обчисленням, а є лише пільговим зарахуванням уже наявної вислуги. Фактична тривалість вислуги при такому зарахуванні не змінюється, а лише зараховується на пільгових (кратних) умовах.

Завдяки такому зарахуванню необхідну кількість років для призначення пенсії за вислугу років особа набуває швидше порівняно із зарахуванням вислуги на загальних (не пільгових) умовах, що і становить природу пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за Законом № 2262-ХІІ.

Виходячи з вищенаведеного, пільгове обчислення вислуги років та пільгових умов призначення пенсії для визначених законом осіб у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, встановлено статтею 17-1 Закону № 2262-ХІІ та передбачено постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 року №393.

Таким чином, застосування відповідачем лише положень пункту «а» статті 12 Закону № 2262-ХІІ при обрахунку вислуги років для призначення пенсії позивачу, без врахування положень статті 17-1 Закону № 2262-ХІІ є неправомірним та таким, що порушує встановлені гарантії його прав на пільгове пенсійне забезпечення.

Отже, є необґрунтованим висновок відповідача про те, що визначальною для набуття права на призначення пенсії за вислугу років є саме календарна вислуга років, оскільки цей висновок ґрунтується на неправильному застосуванні норм права, що регулюють спірні правовідносини.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позивач має право на зарахування часу проходження служби до вислуги років у пільговому обчисленні 32 роки 09 місяців 11 днів та, як наслідок, на призначення пенсії за вислугою років.

Згідно пункту «б» частини першої статті 50 Закону, пенсії відповідно до цього Закону призначаються: особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби і військової служби за контрактом та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом відповідно до пунктів «а», «в» статті 12 цього Закону, - з наступного дня після звільнення їх зі служби, але не раніше того дня, по який їм сплачено грошове забезпечення, а членам сімей зазначених осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, а також пенсіонерів з їх числа - з дня смерті годувальника, але не раніше того дня, по який йому сплачено грошове забезпечення або пенсію, крім випадків призначення їм пенсій з більш пізніх строків. Особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які визнані особами з інвалідністю до закінчення трьох місяців з дня звільнення їх зі служби внаслідок захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва тощо), яке виникло в період проходження військової служби чи під час перебування в полоні або заручником, якщо полонення чи захоплення заручником не було добровільним і особа, яка має право на пенсію за цим Законом, перебуваючи в полоні або заручником, не вчинила злочину проти миру і людства, пенсія призначається з наступного дня після звільнення їх зі служби, але не раніше того дня, по який їм сплачено грошове забезпечення.

Приймаючи до уваги наведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір у розмірі 992,40 грн. (квитанція № 7000-6239-4074-1878 від 21.07.2022 року).

Керуючись ст. ст. 2-15, 19-20, 42-48, 72-77, 90, 139, 118, 159-165, 199, 205, 244-250, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (місцезнаходження: 84122, Донецька область, м. Слов`янськ, площа Соборна, 3, ) про визнання протиправним та скасування рішення від 20.06.2022 року № , зобов`язання вчинити дії щодо нарахування та виплати пенсії за вислугу років задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (місцезнаходження: 84122, Донецька область, м. Слов`янськ, площа Соборна, 3, ) від 20.06.2022 року № про відмову ОСОБА_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) у призначенні пенсії за вислугу років відповідно до ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Донецькій області (місцезнаходження: 84122, Донецька область, м. Слов`янськ, площа Соборна, 3, ) з 11.08.2021 року призначити ОСОБА_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) пенсію за вислугу років на підставі пункту «а» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (місцезнаходження: 84122, Донецька область, м. Слов`янськ, площа Соборна, 3, ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати у розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) грн. 40 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя І.М. Тарасенко