Справа № 120/19821/21-а
Суддя: Крапівницька Н. Л.
Дата ухвалення: 2022-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Вінниця

16 вересня 2022 р. Справа №120/19821/21-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Крапівницької Н.Л.,

розглянувши у письмовому провадженні в місті Вінниці в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом:

ОСОБА_1

до заступника голови Вінницької районної державної адміністрації Володимира Коваля, Вінницької районної державної адміністрації

про визнання бездіяльності неправомірною та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

У Вінницький окружний адміністративний суд надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до заступника голови Вінницької районної державної адміністрації Володимира Коваля, Вінницької районної державної адміністрації у якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність заступника голови Вінницької районної державної адміністрації, Володимира Коваля, яка полягала неналежному розгляду звернення ОСОБА_1 від 26.03.2021;

- зобов`язати заступника голови Вінницької районної державної адміністрації Володимира Коваля, надати ОСОБА_1 право ознайомитися з матеріалами реєстраційної справи заведеної на житловий будинок ( АДРЕСА_1 ), який належав її покійному батькові ОСОБА_2 .

- установити відповідачу, у десять днів з дня набрання рішення законної сили подати до суду звіту про виконання судового рішення.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 26.03.2021 відповідно до Закону України "Про звернення громадян та Закону України "Про надання інформації" Позивач звернулася до відповідача з питанням щодо ознайомлення з матеріалами реєстраційної справи заведеної на житловий будинок , який розташований у АДРЕСА_2 (зараз АДРЕСА_3 і який належав її покійному батькові ОСОБА_2 . 22.04.2021 Позивач отримала відповідь за підписом Відповідача, відповідно до якої зазначено, що надання для ознайомлення реєстраційної справи не передбачено чинним законодавством. У зв`язку із неналежним розглядом її звернення Позивач звернулась з цим адміністративним позовом до суду.

Ухвалою від 27.04.2022 відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому проваджені). Крім того, відповідачу встановлено 15-денний строк з дня отримання ухвали для подачі до суду відзиву на позовну заяву.

Копію ухвали про відкриття провадження від 27.04.2022 надіслано перому відповідачу на адресу, яка зазначена в позовній заяві і відповідає тій, що зазначена у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Також до суду повернулося повідомлення, яке надсилалося відповідачу із зазначенням причини повернення «вручено особисто 09.05.2022». Однак, у визначений судом строк, відповідач своїм правом на подання відзиву не скористався.

29.08.2022 своєю ухвалою суд залучив другого відповідача - Вінницьку районну державну адміністрацію (), який надав 02.09.2022 відзив на позовну заяву, в якому позов не визнає і вважає його безпідставним.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши усі фактичні обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд встановив наступне.

Позивач 26.03.2021 звернулася до відповідача з вимогою про надання право ознайомитися з матеріалами реєстраційної справи, заведеної на житловий будинок, що розташований у АДРЕСА_2 (зараз АДРЕСА_3 і який належав її покійному батькові ОСОБА_2 .

22.04.2021 Позивач отримала лист - відповідь від 08.04.2021 за №28-К-412-4 за підписом Відповідача, відповідно до якої зазначено, що надання для ознайомлення реєстраційної справи не передбачено чинним законодавством.

Станом на день звернення до суду із цим позовом, а також на день розгляду цієї справи, відповідачем не подано доказів надання Інформації на запит від 26.02.2021 а також, не надано ОСОБА_1 права ознайомитися з матеріалами реєстраційної справи заведеної на житловий будинок ( АДРЕСА_2 (нова назва АДРЕСА_3 , який належав її батькові ОСОБА_2 .

Вважаючи, що відповідачем не надано інформацію на інформаційний запит, Позивач звернулася до суду із цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, судом враховано наступні обставини справи та норми чинного законодавства.

Правовідносини, які складаються у сфері розгляду звернень суб`єктів стосовно отримання інформації, врегульовані Конституцією України та відповідними спеціальними законами, а саме Законом України «Про звернення громадян» від 02.10.1996 № 393/96-ВР (далі Закон від 02.10.1996 № 393/96-ВР), Законом України «Про інформацію» від 02.10.1996 № 2657-XII (далі Закон від 02.10.1996 № 2657-XII) та Законом України «Про доступ до публічної інформації» від 13.01.2011 № 2939-VI (далі Закон від 13.01.2011 № 2939-VI).

Згідно з ч.2 ст.4 Конституції України кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

Відповідно до ст.40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Закон від 02.10.1996 № 2657-XII визначає, що кожен має право на вільне одержання, використання, поширення, зберігання та захист інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів.

Статтею 1 Закону від 02.10.1996 № 2657-XII визначено, що інформація - це будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді.

Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб.

У свою чергу, порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації та інформації, що становить суспільний інтерес, визначено Законом від 13.01.2011 № 2939-VI.

При цьому суд враховує, що інформаційний запит позивача було подано саме в порядку, визначеному цим Законом, а тому, суд надає оцінку спірним правовідносинам, що склались між сторонами у зв`язку з поданням та розглядом такого запиту, саме з урахуванням вимог Закону від 13.01.2011 № 2939-VI.

Відповідно до статті 1 Закону від 13.01.2011 № 2939-VI, публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Статтею 3 Закону від 13.01.2011 №2939-VI визначені гарантії забезпечення права на публічну інформацію, зокрема: обов`язок розпорядників інформації надавати інформацію, крім випадків, передбачених законом, визначення розпорядником інформації спеціальних структурних підрозділів або посадових осіб, які організовують у встановленому порядку доступ до публічної інформації, якою він володіє, максимальне спрощення процедури подання запиту та отримання інформації.

Відповідно до статті 5 Закону від 13.01.2011 № 2939-VI одним із способів доступу до інформації є надання такої за запитами на інформацію.

Згідно із статтею 12 Закону від 13.01.2011 №2939-VI суб`єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є: 1) запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об`єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб`єктів владних повноважень; 2) розпорядники інформації - суб`єкти, визначені у статті 13 цього Закону; 3) структурний підрозділ або відповідальна особа з питань запитів на інформацію розпорядників інформації.

Щодо статусу відповідача як розпорядника публічної інформації, то суд враховує наступне.

Відповідно до п.2-3 ч.1 ст.13 Закону від 13.01.2011 №2939-VI, розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються: юридичні особи, що фінансуються з державного, місцевих бюджетів, бюджету Автономної Республіки Крим, - стосовно інформації щодо використання бюджетних коштів; 3) особи, якщо вони виконують делеговані повноваження суб`єктів владних повноважень згідно із законом чи договором, включаючи надання освітніх, оздоровчих, соціальних або інших державних послуг, - стосовно інформації, пов`язаної з виконанням їхніх обов`язків.

Відтак, Відповідач - є розпорядником інформації, зокрема, матеріалів реєстраційної справи заведеної на житловий будинок ( АДРЕСА_1 ). Як встановлено із змісту запиту його предметом стали матеріали реєстраційної справи заведеної на даний житловий будинок.

У силу вимог п.6 ч.1 ст.14 Закону від 13.01.2011 №2939-VI розпорядники інформації зобов`язані надати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об`єктивність наданої інформації.

Згідно з положеннями ст.19 Закону від 13.01.2011 року №2939-VI під запитом на інформацію розуміється прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні. Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту. Запит на інформацію може бути індивідуальним або колективним. Запити можуть подаватися в усній, письмовій чи іншій формі (поштою, факсом, телефоном, електронною поштою) на вибір запитувача. Письмовий запит подається в довільній формі.

У відповідності до частини першої статті 20 Закону від 13.01.2011 №2939-VI, розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

Частиною четвертою тієї ж статті закріплено, що у разі якщо запит стосується надання великого обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, розпорядник інформації може продовжити строк розгляду запиту до 20 робочих днів з обґрунтуванням такого продовження. Про продовження строку розпорядник інформації повідомляє запитувача в письмовій формі не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

Відтак, право позивача звертатись із інформаційними запитами та отримати інформацію кореспондує обов`язок відповідача який володіє статусом розпорядника публічної інформації розглянути запит та надати достовірну, точну та повну інформацію у встановлені Законом строки.

Статтею 23 Закону від 13.01.2011 року №2939-VI закріплено право на оскарження рішень, дій чи бездіяльності розпорядника інформації та передбачено, що такі рішення, дії або бездіяльність можуть бути оскаржені до керівника розпорядника, вищого органу або суду. Запитувач має право оскаржити, у тому числі, ненадання відповіді на запит на інформацію.

Як встановлено судом, Позивач звернулась до Відповідача із запитом (зверненням) про надання інформації. Однак, як на день звернення до суду, так і на день прийняття судом рішення, Відповідачем не надано можливості ознайомитися з паперовими матеріалами реєстраційної справи заведеної на житловий будинок АДРЕСА_3 .

Так, відповідно ч. 1 ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» 1. До повноважень суб`єктів державної реєстрації прав належить: 1) забезпечення: проведення державної реєстрації прав; ведення Державного реєстру прав; взяття на облік безхазяйного нерухомого майна; формування та зберігання реєстраційних справ.

Зберігання реєстраційних справ у паперовій формі здійснюється виключно виконавчими органами міських рад міст обласного та/або республіканського Автономної Республіки Крим значення, Київською, Севастопольською міськими, районними, районними у містах Києві та Севастополі державними адміністраціями за місцезнаходженням відповідного майна.

Стаття 17 цього Закону визначає поняття - реєстраційна справа 1. Реєстраційна справа формується у паперовій та електронній формі після відкриття розділу на об`єкт нерухомого майна у Державному реєстрі прав та внесення до нього відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження та зберігається протягом всього часу існування об`єкта.

У випадках проведення нотаріусами державної реєстрації речових прав та їх обтяжень у результаті вчинення нотаріальних дій реєстраційна справа формується в електронній формі.

Реєстраційній справі присвоюється реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна.

2. Реєстраційна справа включає заяви на проведення реєстраційних дій, документи, на підставі яких проведено реєстраційні дії, документи, сформовані за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру прав під час проведення таких реєстраційних дій, а також відомості з реєстрів (кадастрів), автоматизованих інформаційних систем, отримані державним реєстратором шляхом безпосереднього доступу до них чи в порядку інформаційної взаємодії таких систем з Державним реєстром прав, запити державного реєстратора та документи, отримані із паперових носіїв інформації, що містять відомості про зареєстровані речові права до 1 січня 2013 року.

3. Реєстраційна справа в паперовій формі зберігається протягом десяти років з дати її закриття. Після закінчення цього строку реєстраційні справи в паперовій формі, не внесені за результатами експертизи їх цінності до Національного архівного фонду, знищуються в установленому законодавством порядку. Реєстраційна справа в електронній формі зберігається в Державному реєстрі речових прав постійно.

У відповіді від 09.04.2021 за № 28-К-412-4 відповідач також посилається на Порядок надання інформації з Державного реєстру прав на нерухоме майно в паперовій формі, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України № 1127 від 25.12.2015 року де вказав, що надання для ознайомлення реєстраційної справи не передбачено чинним законодавством Але суд вважає таке твердження помилковим, а право на ознайомлення позивача з реєстраційною справою є безумовним.

Запитувач має право оскаржити: 1) відмову в задоволенні запиту на інформацію; 2) відстрочку задоволення запиту на інформацію; 3) ненадання відповіді на запит на інформацію; 4) надання недостовірної або неповної інформації; 5) несвоєчасне надання інформації; 6) невиконання розпорядниками обов`язку оприлюднювати інформацію відповідно до статті 15 цього Закону; 7) інші рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації, що порушили законні права та інтереси запитувача.

Наведене правове регулювання дає підстави для висновку, що порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень й інших визначених законом розпорядників публічної інформації, та інформації, що становить суспільний інтерес, врегульовано Законом №2939.

Забезпечення доступу до публічної інформації здійснюється двома способами: шляхом її систематичного та оперативного оприлюднення і оновлення, зокрема, на офіційних веб-сайтах, а також надання інформації за запитами на інформацію.

При цьому спосіб забезпечення доступу до публічної інформації залежить, у тому числі, від виду (характеру, суті) такої інформації, а кожна особа має право скористатися своїм правом на подання інформаційного запиту, якому кореспондує обов`язок розпорядника інформації надати на нього відповідь.

У той же час зміст положень Закону №2939 свідчить про те, що розпорядник публічної інформації може (і має своїм обов`язком) надати тільки ту публічну інформацію, яку він, з огляду на свій правовий статус, створив, яка певним чином задокументована/відображена на матеріальних носіях інформації і якою він (розпорядник) володіє.

Тобто, розпорядник може надати ту інформацію, яка вже існує і заздалегідь зафіксована на будь-яких носіях. Вжиття заходів для того, щоб створити інформацію, якої у володінні розпорядника немає, але щодо якої подано інформаційний запит, не охоплюється поняттям доступу до публічної інформації й відповідно не покладає на розпорядника (додаткових) зобов`язань та/або відповідальності за надання/ненадання запитувачу такої інформації.

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що відповідачем допущено бездіяльність, яка полягала неналежному розгляду звернення ОСОБА_1 від 26.03.2021 та порушенні прав на ознайомитися з паперовими матеріалами реєстраційної справи заведеної на житловий будинок АДРЕСА_3 , і який належав її померлому батьку ОСОБА_3 .

Допустивши вказану бездіяльність другий Відповідач Вінницька районна державна адміністрація, як розпорядник інформації, порушив гарантоване право ознайомитися з матеріалами реєстраційної справи заведеної на житловий будинок.

Спір у справі виник із причин неналежного розгляду запиту позивача про надання публічної інформації, де позивач ОСОБА_1 просить визнати протиправною бездіяльність заступника голови Вінницької районної державної адміністрації, Володимира Коваля, яка полягала неналежному розгляду звернення ОСОБА_1 від 26.03.2021; зобов`язати заступника голови Вінницької районної державної адміністрації Володимира Коваля надати ОСОБА_1 право ознайомитися з матеріалами реєстраційної справи заведеної на житловий будинок

Щодо позовних вимог до цього відповідача, так згідно з ст. 12 Закону України Про доступ до публічної інформації від 13.01.2011 №2939-VI (далі Закон від 13.01.2011 №2939-VI) суб`єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є, у ст.13 Закону від 13.01.2011 № 2939-VI до розпорядників інформації віднесено, зокрема, юридичних осіб, що фінансуються з державного, місцевих бюджетів, бюджету Автономної Республіки Крим, - стосовно інформації щодо використання бюджетних коштів, а не їх посадових осіб.

Як роз`яснено у постанові Пленуму ВАСУ №10 "Про практику застосування адміністративними судами законодавства про доступ до публічної інформації" від 29.09.2016, 2. Розпорядники публічної інформації. 2.1. Відповідно до пункту 1 частини першої ст. 13 Закону № 2939-VI розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання. Визначене поняття "суб`єкт владних повноважень" не охоплює посадових осіб і службових осіб органів державної влади, місцевого самоврядування, оскільки за своїм статусом та колом повноважень вони не підпадають під розуміння органу державної влади та інших суб`єктів, зазначених у пункті 1 частини першої статті 13 Закону № 2939-VI. У зв`язку з цим такі особи не можуть (не мають здатності) виконувати обов`язки розпорядника інформації, у тому числі обов`язки щодо обліку та оприлюднення публічної інформації (статті 14, 15 Закону № 2939-VI). У разі подання позову до таких осіб судам необхідно залишати його без задоволення через неналежність відповідача (нездатність таким відповідачем порушити права позивача), за умови якщо позивач відмовиться від їх заміни на належного відповідача і/або суд не знайде підстав для залучення другого відповідача.

Відповідно до частини першої статті 5 та частини першої статті 12 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" сільський, селищний, міський голова (далі - міський голова) входить до системи місцевого самоврядування і є головною посадовою особою територіальної громади відповідно села (добровільного об`єднання в одну територіальну громаду жителів кількох сіл), селища, міста.

Конституційний Суд України у пункті 4 Рішення від 6 липня 1999 року № 7-рп/99 роз`яснив, що міський голова як особа, що має представницький мандат, виступає від імені виборців, зокрема представляє територіальну громаду, міську раду та її виконавчий комітет у відносинах з державними органами, іншими органами місцевого самоврядування, об`єднаннями громадян тощо; звертається до суду з питань визнання незаконними актів відповідних органів місцевого самоврядування, місцевих органів виконавчої влади, підприємств, установ та організацій, які обмежують права та інтереси територіальної громади, а також повноваження ради та її органів; укладає від імені територіальної громади, міської ради та її виконавчого комітету договори відповідно до законодавства (частина третя статті 42 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні"). Виконання цих функцій та повноважень має місце тому, що виборці обрали його і наділили мандатом (тобто дорученням).

З наведеного випливає, що міський голова хоча й входить до системи місцевого самоврядування, однак не є органом місцевого самоврядування - сільською, селищною, міською радою або їх виконавчим органом, а тому не володіє публічною інформацією і в розумінні пункту 1 частини першої статті 13 Закону № 2939-VI не може бути її розпорядником. У зв`язку з цим міський голова не може бути належним відповідачем у спорі щодо надання доступу до публічної інформації за інформаційним запитом.

Аналогічний підхід слід застосовувати й до голів районної (обласної) рад. Відмінність між головами районних (обласних) рад та міським головою полягає у порядку обрання їх на ці посади. На відміну від міських голів, які безпосередньо обираються територіальними громадами села, селища, міста, голови районних (обласних) рад обираються з числа депутатів цих рад.

А тому, суд вважає, що в позовних вимогах про визнання протиправною бездіяльність заступника голови Вінницької районної державної адміністрації, Володимира Коваля, яка полягала неналежному розгляду звернення ОСОБА_1 від 26.03.2021 та зобов`язати заступника голови Вінницької районної державної адміністрації Володимира Коваля надати право ознайомитись з матеріалами реєстраційної справи слід відмовити.

З огляду на викладене, а також, з урахуванням дискреційних повноважень Відповідача, суд робить висновок про наявність підстав для часткового задоволення позову шляхом: визнання протиправною бездіяльність з Вінницької районної державної адміністрації, яка полягала неналежному розгляду звернення ОСОБА_1 від 26.03.2021 та зобов`язати повторно розглянути звернення ОСОБА_1 від 26.03.2021, з урахуванням висновків суду зазначених у цьому рішенні.

Також, позивач в прохальній частині позовної заяви просить суд вирішити процесуальне питання щодо встановлення судового контролю за виконанням рішення суду.

Відповідно до ч.1 ст.382 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Отже, встановлення судового контролю за виконанням рішення суб`єктом владних повноважень - відповідачем у справі - шляхом зобов`язання його подати у встановлений судом строк звіт про його виконання є правом суду, який ухвалив судове рішення, а не його обов`язком.

У даному ж випадку, суд не бачить підстав для окремого встановлення судового контролю за виконанням судового рішення, наголошуючи при цьому, що, відповідно до частин 2-3 статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Підсумовуючи наведене, суд зазначає, що у правовідносинах, які склались між сторонами спору, у яких позивач є запитувачем публічної інформації, а відповідач - розпорядником публічної інформації, останній порушив встановлені Законом України «Про доступ до публічної інформації» приписи, а тому, позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню.

Питання стягнення судових витрат відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, судом не вирішується, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, а інших судових витрат не встановлено.

Керуючись статтями 73-77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд,

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Вінницької районної державної адміністрації Володимира Коваля, яка полягала неналежному розгляду звернення ОСОБА_1 від 26.03.2021.

Зобов`язати Вінницьку районну державну адміністрацію Володимира Коваля, повторно розглянути звернення ОСОБА_1 від 26.03.2021, з урахуванням висновків зроблених судом у цьому рішенні.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач - ОСОБА_1 РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса АДРЕСА_4 РНОКПП: НОМЕР_2 ).

Відповідач - Заступник голови Вінницької районної державної адміністрації Коваль Володимир (робоча адреса - вул. Хмельницьке Шосе, 17, м. Вінниця, 21036, ).

Суддя підпис Крапівницька Н. Л.

Згідно з оригіналом Суддя

Секретар