Справа № 580/9780/21
Суддя: Пилипенко Олена Євгеніївна
Дата ухвалення: 2022-09-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/9780/21 Суддя першої інстанції: Гайдаш В.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2022 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Пилипенко О.Є.

суддів - Глущенко Я.Б. та Шелест С.Б.,

при секретарі - Ткаченко В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Черкаській області на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 18 січня 2022 року у справі за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Черкаській області про визнання протиправним рішення,

В С Т А Н О В И Л А :

У листопаді 2021 року позивач - фізична особа - підприємець ОСОБА_1 звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Черкаській області про визнання протиправним рішення, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення від 27.10.2021 року № про застосування до ФОП ОСОБА_1 штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 5100 грн.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 18 січня 2022 року адміністративний позов задоволено

Не погоджуючись з судовим рішенням, відповідач - Головне управління ДПС у Черкаській області звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення було неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, порушено норми матеріального та процесуального права.

22 серпня 2022 року, відповідно до штампу вхідної кореспонденції суду Вх.№ 33787, від ФОП ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідно до змісту якого позивач повністю заперечує проти задоволення вимог апеляційної скарги, вважає її необґрунтованою, наголошує, що з копії фіскальних чеків видно, що ФОП ОСОБА_1 провів розрахунок операції через РРО для підакцизного товару із використанням режиму програмування із зазначенням коду товарної підкатегорії згідно УКТ ЗЕД, найменування товарів, цін товарів та обліку їх кількості і порушення п.11 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» не відбулось.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 3 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У відповідності до ст.. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Приймаючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що згідно наданих ФОП ОСОБА_1 до матеріалів справи копій фіскальних чеків продажу від 01.08.2020 року №1, №2, №3, №4, №5, №6, №7, №8 вбачається, що в них вказано код УКТ ЗЕД « » та « », в той час як додатком до Закону України «Про митний тариф України» до розділу IV «Готові харчові продукти; алкогольні та безалкогольні напої і оцет; тютюн та його замінники (групи 16 - 24)» (чинної станом на час виникнення спірних правовідносин) включено товарну підкатегорію « 2203 00 01 00» - пиво із солоду (солодове) в пляшках, а також . товарну підкатегорію « 2203 00 09 00» - інші, отже, під час проведення ФОП ОСОБА_1 операцій через РРО ним дотримано вимог п. 11 ст. 3 Закону України №265/95-ВР.

Колегія суддів вважає вказаний висновок суду першої інстанції обґрунтованим, з огляду на наступне.

Як встановлено судом та вбачається з наявних матеріалів справи, на підставі пп. 20.1.2, 20.1.4, 20.1.8-20.1.11, п. 20.1 ст. 20, пп. 75.1.3 п. 75.1 ст. 75, п. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 Податкового кодексу України, наказу Головного управління ДПС у Черкаській області від 27.09.2021 №2045-п, відповідачем проведено фактичну перевірку фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 . Результати перевірки оформлені актом від 08.09.2021 року №7064/23-00-07-0717/ НОМЕР_1 .

Вказаною перевіркою встановлено факт проведення розрахункової операції через РРО без використання режиму попереднього програмування цін товарів та обліку їх кількості, що підтверджується даними обов`язкової звітності при використанні РРО поданої ФОП ОСОБА_1 , у тому числі почекової інформації (фіскальні чеки продажу від 01.08.2020 року №1, №2, №3, №4, №5, №6, №7, №8 та інші).

На підставі акту перевірки від 08.09.2021 року №7064/23-00-07-0717/ НОМЕР_1 Головним управлінням ДПС у Черкаській області прийнято податкове повідомлення-рішення від 27.10.2021 року № про застосування до позивача штрафу у сумі 5100 грн.

Не погоджуючись із вказаним податковим повідомленням-рішенням, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, висновкам суду першої інстанції та доводам апелянта, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до абз. 1-2 п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України (далі - ПК України) контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Приписами пп. 75.1.3 п. 75.1 ст. 75 ПК України передбачено, що фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Пунктом 80.2 статті 80 Податкового кодексу України передбачено, що фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з підстав, визначених пп. пп. 80.2.1 80.2.7 п. 80.2 ст. 80 ПК України.

Тобто, існування хоча б однієї з обставин, передбачених вказаними положеннями ПК України, наділяє контролюючий орган правом на проведення фактичної перевірки.

Головним управлінням ДПС у Черкаській області здійснені контролюючі заходи з проведення фактичної перевірки фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на підставі пп. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 ПК України.

Так, відповідно до пп. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 ПК України фактична перевірка може проводитися у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального.

Викладене, у свою чергу, свідчить, що право на призначення та проведення фактичної перевірки за пп. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 ПК України виникає у контролюючого органу у випадку отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині, зокрема, обліку та зберігання алкогольних напоїв.

У постанові від 21.01.2021 року у справі №460/1239/19 Верховний Суд підкреслив, що не зазначення такої підстави в наказі на проведення на перевірки не свідчить про незаконність наказу або перевірки, оскільки відповідно до п. 81.1 ст. 81 ПК України в наказі на перевірку достатньо зазначити підставу для проведення перевірки, визначену цим Кодексом.

Поряд з цим, у цій же справі, Верховний Суд наголосив, що застосування до позивача спірними податковими повідомленнями-рішеннями штрафних (фінансових) санкцій можлива лише у разі встановлення судами відсутності порушень проведення порядку проведення перевірки.

Такий самий висновок зроблено Верховним Судом у постанові від 12.10.2021 року у справі №120/5229/20-а.

У силу приписів ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Разом з цим, відповідачем не надано жодних доказів того, що контролюючим органом отримано інформацію, яка зумовлює виникнення обґрунтованої та законодавчо встановленої необхідності для контролюючого органу із здійснення належного податкового контролю фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 .

Таким чином, відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав письмових та належним чином оформлених доказів, які б підтвердили, що підставою для прийняття наказу Головного управління ДПС у Черкаській області від 26.08.2021 року №2045-п, слугувала інформація про порушення ФОП ОСОБА_1 вимог законодавства. Не надано таких доказів й до суду першої інстанції.

Аналогічна за змістом правова позиція висловлена Верховним Судом, зокрема, у постановах від 08.09.2020 року у справі №640/21536/19, від 22.09.2020 року у справі №520/1304/20, від 19.11.2020 року у справі №160/7971/19, від 17.12.2020 року у справі №520/12028/18, від 16.09.2021 року у справі №120/1431/20-а, від 12.10.2021 року у справі №120/5229/20-а, від 28.10.2021 у справі №520/10214/2020.

Щодо стосується суті виявлених відповідачем порушень, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно п. 11 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» №265/95-ВР (далі - Закон №265/95-ВР) суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані, зокрема, проводити розрахункові операції через реєстратори розрахункових операцій та/або через програмні реєстратори розрахункових операцій для підакцизних товарів із використанням режиму програмування із зазначенням коду товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД, найменування товарів, цін товарів та обліку їх кількості.

Відповідно до п. 7 ст. 17 Закон №265/95-ВР за порушення вимог цього Закону до суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції за товари (послуги), за рішенням відповідних контролюючих органів застосовуються фінансові санкції у таких розмірах, зокрема, триста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі проведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій та/або програмних реєстраторів розрахункових операцій без використання режиму програмування найменування кожного підакцизного товару із зазначенням коду товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД, ціни товару та обліку його кількості.

Із наведених приписів Закону №265/95-ВР слідує висновок, що відповідальність за наведене правопорушення настає у разі проведення розрахункової операції через РРО без використання режиму програмування із зазначенням коду товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД, ціни товару та обліку його кількості.

Притягуючи ФОП ОСОБА_1 до відповідальності, Головне управління ДПС у Черкаській області керувалось інформацією, яка міститься в електронній системі зберігання і збору даних реєстраторів розрахункових операцій, зокрема, із фіскальних чеків продажу від 01.08.2020 №1, №2, №3, №4, №5, №6, №7, №8, контролюючим органом встановлено факт проведення розрахункової операції через РРО, без використання режиму попереднього програмування для підакцизних товарів із використанням режиму програмування із зазначенням коду товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД, найменування товарів, цін товарів та обліку їх кількості.

Однак, як вірно зазначено судом першої інстанції, згідно наданих ФОП ОСОБА_1 до матеріалів справи копій фіскальних чеків продажу від 01.08.2020 року №1, №2, №3, №4, №5, №6, №7, №8 вбачається, що в них вказано код УКТ ЗЕД « » та « ».

Додатком до Закону України «Про митний тариф України» до розділу IV «Готові харчові продукти; алкогольні та безалкогольні напої і оцет; тютюн та його замінники (групи 16 - 24)» (чинної станом на час виникнення спірних правовідносин) включено товарну підкатегорію « 2203 00 01 00» - пиво із солоду (солодове) в пляшках, а також, товарну підкатегорію « 2203 00 09 00» - інші.

Отже, під час проведення ФОП ОСОБА_1 операцій через РРО ним дотримано вимог п. 11 ст. 3 Закону України №265/95-ВР, що спростовує доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі.

Щодо решти аргументів сторін, суд звертає увагу, що згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», § 58, рішення від 10 лютого 2010 року).

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції було правильно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, правильно застосовано норми матеріального та процесуального права. У зв`язку з цим суд вважає необхідним апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Черкаській області - залишити без задоволення, а рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 18 січня 2022 року - без змін.

Керуючись ст..ст. 241, 242, 308, 311, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Черкаській області - залишити без задоволення.

Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 18 січня 2022 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, за виключенням випадків передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя: О.Є.Пилипенко

Суддя: Я.Б.Глущенко

С.Б.Шелест

Повний текст виготовлено 13 вересня 2022 року.