Справа № 560/6816/22
Суддя: Божук Д.А.
Дата ухвалення: 2022-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/6816/22
РІШЕННЯ

іменем України

14 вересня 2022 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Божук Д.А. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Хмельницькій області про визнання протиправною та скасування вимоги, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в суд з позовною заявою, в якій просить:

1. Визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління ДПС у Хмельницькій області про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску №Ф-12001-13 від 15.06.2021 на суму 12 143,03 грн.

2. Зобов`язати Головне управління ДПС у Хмельницькій області скасувати в інтегрованій картці платника ОСОБА_1 записи про наявність боргу зі сплати єдиного внеску (недоїмки, штрафу, пені) в розмірі 12143,03 грн.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що є застрахованою особою, перебуває у трудових відносинах з ТОВ "Торгова компанія "Альфа сервіс" та ТОВ "ФАСАД АЛЬЯНС", які виплачують заробітну плату, та перераховують до відповідних бюджетів усі обов`язкові платежі, в тому числі єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Відповідач здійснив нарахування єдиного внеску як самозайнятій особі за аналогічний період, протягом якого роботодавці вже сплатили єдиний внесок. Відтак, оскаржувана вимога порушує права як застрахованої особи, що означає безпідставне стягнення єдиного соціального внеску у подвійному розмірі.

При цьому питання правомірності нарахування відповідачем даних сум до сплати уже вирішено в судовому порядку - у справі №560/7191/21.

Ухвалою суду від 18 липня 2022 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідач у відзиві на позов просив відмовити у задоволенні позовних вимог. В обґрунтування цієї позиції вказав, що у зв`язку з наявністю заборгованості по єдиному внеску в інтегрованій картці ОСОБА_1 у сумі 12143,03 грн. було сформовано та направлено вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-12001-13 від 15.06.2021.

Позивач подав відповідь на відзив, в якій звертає увагу, що оскаржувана у даній справі податкова вимога про сплату боргу (недоїмки) №Ф-12001-13 від 15.06.2021 та скасована вищевказаною постановою суду вимога про сплату боргу (недоїмки) від 17 травня 2021 року № Ф-12001-13 прийняті відносно тієї ж суми заборгованості зі сплати єдиного соціального внеску та за той самий період.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини.

03.10.2011 позивач отримав свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю за №563.

Позивач перебуває у трудових відносинах з ТОВ «Торгова компанія «Альфа сервіс» на посаді юриста з 11 березня 2019 року, що підтверджується довідкою, виданою ТОВ «Торгова компанія «Альфа сервіс» 24.06.2022 №3.

Також перебуває з 01.06.2015 у трудових відносинах з ТОВ «ФАСАД АЛЬЯНС», що підтверджується довідкою, виданою ТОВ «ФАСАД АЛЬЯНС» 16.06.2021 №7.

Відомостями нарахування заробітної плати застрахованим особам підтверджено нарахування позивачу вказаними юридичними особами - роботодавцями заробітної плати, з якої утримано і сплачено єдиний соціальний внесок.

З інтегрованої картки платника податків слідує, що 15.01.2020 та 15.07.2020 позивачем було сплачено сумарно 3795 грн. єдиного внеску як особою, яка провадить незалежну професійну діяльність (станом на 31.12.2019 також рахувалась переплата у розмірі 5512 грн.). У подальшому єдиний внесок позивачем як самозайнятою особою не сплачувався. Станом на 30 квітня 2021 року наявна заборгованість у розмірі 12143,03 грн.

15.06.2021 Головним управлінням ДПС у Хмельницькій області відповідно до статті 25 Закону №2464-VI та даних інформаційної системи органу доходів і зборів сформовано на позивача вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-12001-13 на суму 12143,03 грн. зі сплати єдиного соціального внеску, станом на 31 травня 2021 року. У цій сумі недоїмка становить 11668,02 грн., штрафи - 348,80 грн., пеня - 126,21 грн.

Згідно листа ГУ ДПС у Хмельницькій області №7283/6/22-01-13-03-05 від 18.06.2021, сума 12143,03 грн. нарахована, виходячи з таких складових:

- за 1 квартал 2020 року - 1038,12 грн.;

- за 2 квартал 2020 року - 1039,06 грн.;

- за 3 квартал 2020 року - 3178,12 грн.;

- за 4 квартал 2020 року - 3300,00 грн.;

- по звіту за 2020 рік - 3117,18 грн.;

- на підставі рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату єдиного внеску від 16.04.2021 № 005589/22-01-24-08 на суму 475,01 грн.

При цьому, Головним управлінням ДПС у Хмельницькій області раніше уже було сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-12001-13 від 17.05.2021 на цю ж суму, що значиться в оскаржуваній вимозі, - 12143,03 грн.

Вказана вимога визнана протиправною та скасована постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 07 лютого 2022 року у справі №560/7191/21.

У цьому судовому рішенні вказано, що позивач є застрахованою особою і єдиний внесок за нього у період, за який винесена вимога про сплату боргу (недоїмки), нараховував та сплачував роботодавець у розмірі не менше мінімального, що виключає обов`язок щодо сплати у цей період єдиного внеску позивачем як особою, що має право провадити адвокатську діяльність, проте не отримувала дохід від неї.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Відповідно до підпункту 14.1.226 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (далі - ПК України) самозайнята особа - платник податку, який є фізичною особою - підприємцем або провадить незалежну професійну діяльність за умови, що така особа не є працівником в межах такої підприємницької чи незалежної професійної діяльності.

Незалежна професійна діяльність - участь фізичної особи у науковій, літературній, артистичній, художній, освітній або викладацькій діяльності, діяльність лікарів, приватних нотаріусів, приватних виконавців, адвокатів, арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), аудиторів, бухгалтерів, оцінщиків, інженерів чи архітекторів, особи, зайнятої релігійною (місіонерською) діяльністю, іншою подібною діяльністю за умови, що така особа не є працівником або фізичною особою - підприємцем (за виключенням випадку, передбаченого пунктом 65.9 статті 65 цього Кодексу) та використовує найману працю не більш як чотирьох фізичних осіб.

Згідно з підпунктом 14.1.195 пункту 14.1 статті 14 ПК України працівник - це фізична особа, яка безпосередньо власною працею виконує трудову функцію згідно з укладеним з роботодавцем трудовим договором (контрактом) відповідно до закону.

Статтею 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05 липня 2012 року №5076-VI (далі - Закон №5076-VI) визначено, що адвокат - це фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом; адвокатська діяльність - незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Статтею 13 Закону №5076-VI передбачено, що адвокат, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально, є самозайнятою особою.

Спеціальним законом, який визначає правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку є Закон №2464-VI (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 1 Закону №2464-VI єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (надалі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб та членів їхніх сімей на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Приписами пунктів 3, 10 частини першої статті 1 Закону №2464-VI надано визначення таким поняттям: застрахована особа - фізична особа, яка відповідно до законодавства підлягає загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачується чи сплачувався у встановленому законом порядку єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування; страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до цього Закону зобов`язані сплачувати єдиний внесок.

Згідно з п.1 ч.1 ст.4 Закону №2464-VI платниками єдиного внеску є роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами, у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Згідно з п. 5 частини першої статті 4 Закону №2464-VI платниками єдиного внеску є особи, які провадять незалежну професійну діяльність, а саме наукову, літературну, артистичну, художню, освітню або викладацьку, а також медичну, юридичну практику, в тому числі адвокатську, нотаріальну діяльність, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід від цієї діяльності.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 6 Закону №2464-VI платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок до податкового органу за основним місцем обліку платника єдиного внеску.

Єдиний внесок нараховується для платників, зазначених для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за місяць, у якому отримано дохід (прибуток).

У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному періоді або окремому місяці звітного періоду, такий платник має право самостійно визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Аналіз зазначених положень свідчить про те, що платниками єдиного соціального внеску є самозайняті особи, зокрема, адвокати, які здійснюють адвокатську діяльність індивідуально. Необхідними умовами для сплати особою єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування є провадження такою особою, зокрема, незалежної професійної адвокатської діяльності індивідуально та отримання доходу від такої діяльності, який і є базою для нарахування єдиного соціального внеску. Отже, саме дохід особи від такої діяльності є базою для нарахування. У разі якщо платником не отримано дохід (прибуток) у звітному періоді або окремому місяці звітного періоду, такий платник має право самостійно визначити базу нарахування.

Таким чином, метою встановлення розміру мінімального страхового внеску та обов`язку сплачувати його незалежно від наявності бази для нарахування є забезпечення у передбачених законодавством випадках мінімального рівня соціального захисту осіб шляхом отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

На підставі наведеного можна зробити висновок, що, з урахуванням особливостей форми діяльності самозайнятих осіб, саме для досягнення вищевказаної мети збору єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування законодавством встановлено обов`язок сплати особами мінімального страхового внеску незалежно від фактичного отримання доходу від їх діяльності.

Отже, особа, яка провадить господарську діяльність, вважається самозайнятою особою і зобов`язана сплачувати єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування не нижче розміру мінімального страхового внеску незалежно від фактичного отримання доходу лише за умови, що така особа не є найманим працівником. В іншому випадку (якщо особа є найманим працівником), така особа є застрахованою і платником єдиного внеску за неї є її роботодавець, а мета збору єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування досягається за рахунок його сплати роботодавцем у розмірі не меншому за мінімальний.

Аналогічний правовий висновок щодо застосування норм Закону №2464-VI був викладений Верховним Судом в постановах від 27.11.2019 у справі №160/3114/19, від 10.06.2020 у справі №120/1918/19.

Інше тлумачення правових норм, якими врегульована сплата єдиного внеску особами, що перебувають на обліку в органах ДПС як фізичні особи-підприємці, та які одночасно перебувають у трудових відносинах, спричиняє подвійну його сплату (безпосередньо особою та роботодавцем), що суперечить меті запровадженого державою консолідованого страхового внеску.

Таким чином, у позивача був наявний обов`язок сплачувати ЄСВ у мінімальному розмірі незалежно від отримання прибутку (доходу) від провадження підприємницької діяльності, за умови, що у цей період він не був найманим працівником та роботодавець не сплачував за нього ЄСВ у сумі, що не була меншою мінімального розміру.

Однак з у спірний період позивач перебував у трудових відносинах з ТОВ «Торгова компанія «Альфа сервіс» та ТОВ «ФАСАД АЛЬЯНС». Протягом цього періоду роботодавці як страхувальники на суму нарахованої позивачу як застрахованій особі заробітної плати нараховували та сплачували ЄСВ у розмірі не менше мінімального, що відповідачем не заперечується.

Вказане свідчить, що контролюючим органом нараховано позивачу недоїмку зі сплати єдиного соціального внеску за період офіційного працевлаштування як найманого працівника, коли за останнього єдиний соціальний внесок сплачувався роботодавцями.

Таким чином, нарахування Головним управлінням ДПС у Хмельницькій області позивачеві до сплати єдиного соціального внеску за вказаний період є неправомірним, так як зумовлює подвійну сплату ним ЄСВ.

Оцінюючи вищевикладені обставини, суд дійшов висновку, що оскаржувана вимога про сплату боргу (недоїмки) є протиправною та підлягає скасуванню.

При цьому суд звертає увагу на наступне.

Відповідно до ч.2 ст.9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Вихід за межі позовних вимог - це вирішення незаявленої вимоги, задоволення вимоги позивача у більшому розмірі, ніж було заявлено.

Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять. З цього випливає, що вихід за межі позовних вимог можливий за наступних умов:

- лише у справах за позовами до суб`єктів владних повноважень, оскільки лише в цьому випадку відбувається захист прав та інтересів позивача;

- повний захист прав позивач неможливий у спосіб, про який просить позивач. Повнота захисту полягає в ефективності відновлення його прав;

- вихід за межі позовних вимог повинен бути пов`язаний із захистом саме тих прав, щодо яких подана позовна заява.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 17 лютого 2020 року по справі №820/1961/18.

Враховуючи наведені норми, суд, з метою ефективного захисту прав, свобод, інтересів позивача вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та скасувати рішення про нарахування штрафів та пені від 16.04.2021 № 005589/22-01-24-08 на суму 475,01 (суми яких включені до оскаржуваної вимоги, та які, згідно інтегрованої картки, нараховані внаслідок несплати спірної недоїмки).

При цьому суд враховує, що оскільки облік нарахованих і сплачених сум податків, зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску відображається в інтегрованій картці платника, то матеріально-правовий інтерес платника податків полягає в тому, щоб дані інтегрованих карток правильно відображали фактичний стан розрахунків з бюджетом, реальну структуру податкових вигод та податкових зобов`язань платника податків.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом, зокрема, у постановах №816/2042/16 від 13.02.2018, від 10 квітня 2020 року по справі №813/1760/18 та від 01 липня 2020 року по справі №640/8980/19.

Протиправне відображення грошових зобов`язань в інтегрованій картці платника без належних правових підстав очевидно вказує на порушення прав платника податків та необхідність проведення коригування даних інтегрованої картки платника в цілях поновлення порушених прав.

Враховуючи безпідставність нарахування відповідачем відповідних сум, наявні підстави для проведення відповідних коригувань в Інтегрованій картці платника.

Отже, слід зобов`язати відповідача виключити з інтегрованої картки платника заборгованість по єдиному внеску в сумі 12143 грн. 03 коп., визначену станом на 31.05.2021 (дата, яка вказана в оскаржуваній вимозі).

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.

Позивач сплатив судовий збір у розмірі 992,40 грн., тому ці витрати підлягають відшкодуванню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Хмельницькій області.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління ДПС у Хмельницькій області про сплату боргу (недоїмки) №Ф-12001-13 від 15.06.2021.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС у Хмельницькій області про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату єдиного внеску від 16.04.2021 № 005589/22-01-24-08.

Зобов`язати Головне управління ДПС у Хмельницькій області виключити з інтегрованої картки платника ОСОБА_1 заборгованість по єдиному внеску в сумі 12143 (дванадцять тисяч сто сорок три) грн. 03 коп., визначену станом на 31.05.2021.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) грн. 40 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Хмельницькій області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 14 вересня 2022 року

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 )
Відповідач:Головне управління ДПС у Хмельницькій області (вул. Пилипчука, 17,Хмельницький,Хмельницька область,29000 , код ЄДРПОУ - 44070171)

Головуючий суддя Д.А. Божук