Справа № 466/51/22
Суддя: Мікула Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2022-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2022 рокуЛьвівСправа № 466/51/22 пров. № А/857/9917/22
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді - Мікули О. І.,

суддів - Курильця А. Р., Ніколіна В. В.,

з участю секретаря судового засідання Хомича О. Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові в залі суду апеляційну скаргу Львівської митниці на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 06 червня 2022 року у справі № 466/51/22 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Львівської митниці Державної митної служби України про скасування постанови про порушення митних правил,-

суддя в 1-й інстанції Федорова О.Ф.,

час ухвалення рішення 06.06.2022 року,

місце ухвалення рішення м. Львів,

дата складання повного тексту рішення не зазначено,

в с т а н о в и в:

Позивач- ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до відповідача- Львівської митниці Державної митної служби України, в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову Львівської митниці Державної митної служби України від 29 грудня 2021 року у справі про порушення митних правил №2383/20900/21, згідно з якою його визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст.485 МК України та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 155260,32 грн.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 06 червня 2022 року позов задоволено. Скасовано постанову Львівської митниці Державної митної служби України в справі про порушення митних правил №2383/20900/21від 29 грудня 2021 року про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст.485 Митного кодексу України та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів у сумі 155260,32 грн.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню, покликаючись на те, що на підтвердження факту вчинення позивачем правопорушення передбаченого ст.485 МК України є те, що відповідно до поданих товаросупровідних документів, а також митної декларації типу ІМ40ДЕ від 13 липня 2021 року №UА209180/2021/031091, заявлена вартість автомобіля становить 21000 евро (згідно з курсом НБУ станом на 13 липня 2021 року становить 679263 грн 90 коп.), а загальна сума сплачених митних платежів за вказаною митною декларацією становить 234639 грн 10 коп, а саме: мито на транспортні засоби та шини до них, що ввозяться на територію України фізичними особами - 67926 грн 39 коп.; акцизний податок з товарів, ввезених на митну територію України фізичними особами - 14395 грн 54 коп.; податок на додану вартість з товарів; ввезених на територію України фізичними особами - 152317 грн 17 копійок. Митними органами Федеративної Республіки Німеччини листом від 14 жовтня 2021 року №ZA4663-2021.UA.800128 DVIII.A.22 (лист Держмитслужби № 26/26-04/7.4/220 від 22 жовтня 2021 року) надано копію митної декларації МRN №21DE43E7 від 25 червня 2021, відповідно до якої вартість транспортного засобу становить 26000 евро (згідно з курсом НБУ станом на 13 липня 2021 року становить 840993 грн 40 копійок). Така інформація отримана митним органом України на підставі Протоколу II до Угоди про асоціацію між ЄС та його країнами членами, з одного боку і Україною, з другого боку. Зазначає, що наявність в розпорядженні митниці інформації та документів про справжню ціну вказаного транспортного засобу дало можливість спеціалізованому підрозділу Львівської митниці, управлінню адміністрування митних платежів, митної вартості та класифікації товарів, визначити суму митних платежів, які б мали бути сплачені при ввезенні на митну територію України зазначеного вище транспортного засобу. Звертає увагу, що відповідно до службової записки управління митних платежів, контролю митної вартості та митно-тарифного регулювання ЗЕД Львівської митниці від 05 листопада 2021 року №952/7.4-15/44 сума митних платежів, які б мали бути сплачені при ввезенні на митну територію України вказаного автомобіля, з урахуванням матеріалів, наданих митними органами Федеративної Республіки Німеччина, станом на дату здійснення митного оформлення становить 286392 грн 54 коп, а саме: мито на транспортні засоби та шини до них, що ввозяться на територію України фізичними особами - 84099 грн 34 коп.; акцизний податок з товарів, ввезених на митну територію України фізичними особами - 14395 грн 54 коп.; податок на додану вартість з товарів, ввезених на територію України фізичними особами - 187897 грн 66 копійок. Таким чином, несплачена сума митних платежів складає 51753 грн. 44 копійки. Вважає, що відповідачем було правильно зроблено висновок про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ст.485 МК України, а тому оскаржувана постанова про накладення адміністративного стягнення винесена з дотриманням норм чинного законодавства. Просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти постанову, якою у задоволенні позову відмовити.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що при розгляді протоколу та винесенні відповідачем постанови в справі про порушення митних правил не з`ясовані і не досліджені всі обставини справи, оскільки у протоколі про порушення митних правил №2383/20900/21 відповідач вказує, що митними органами Федеративної Республіки Німеччини листом від 14 жовтня 2021 року №ZA4663-2021.UА.800128- DVIII.А.22 (лист Держмитслужби № 26/26-04/7.4/220 від 22 жовтня 2021 року) надано копію митної декларації МRN №21DЕ53Е7 від 25 червня 2021 року, відповідно до якої вартість транспортного засобу становить 26000 евро (згідно з курсом НБУ станом на 13 липня 2021 року становить 840993 грн. 40 копійок), однак цього документу йому надано не було. Крім того, зазначає, що він не був присутній при складанні протоколу про порушення митних правил №2383/20900/21 та не був належним чином повідомлений про це. Вказує, що митна вартість транспортного засобу була визначена митним органом в липні 2021 року, не було винесено жодних карток відмов чи рішень про коригування митної вартості, проведено розмитнення ввезеного автомобіля, сплачено всі митні платежі та автомобіль випущено у вільний обіг. Крім того, декларування проводив ФОП ОСОБА_2 та відповідно позивач не може бути суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ст.485 МК України та не може нести адміністративну відповідальність за вчинення такого. Таким чином, вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, який ухвалив законне та обґрунтоване рішення, а тому просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.

Учасники справи в судове засідання не прибули, хоча про дату, час і місце апеляційного розгляду повідомлені належним чином, згідно з ч.3 ст.268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій, тому колегія суддів вважає можливим проведення розгляду справи в їх відсутності за наявними у справі матеріалами, та на основі наявних у ній доказів, згідно з ч.4 ст.229 КАС України без фіксування судового засідання технічними засобами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзив на апеляційну скаргу у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, а оскаржуване рішення змінити з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 11 липня 2021 року митним постом «Мостиська» Львівської митниці здійснено пропуск на митну територію України товар, а саме: легковий автомобіль Audi модель Q5. категорія М1, що використовувався, 2018 р.в., номер кузова: НОМЕР_1 , який переміщувався згідно з митною декларацією типу ІМ40ЕЕ № UА209180/2021/030125 від 07 липня 2021 року.

Ввозився даний автомобіль громадянином України ОСОБА_3 , який для здійснення митного контролю подав рахунок-інвойс від 14 червня 2021 року №01/013-21, митну декларацію (МRN) ЕХ А №21DЕ43Е7 від 25 червня 2021 року, свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу №№ НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , видані 09 квітня 2018 року та 08 липня 2021 року компетентними органами Німеччини, довіреність від 12 червня 2021 року. Для здійснення митного оформлення вказаного автомобіля в митному режимі «імпорт» до відділу митного оформлення №2 митного поста «Городок» Львівської митниці подано електронну митну декларацію типу ІМ40ДЕ №UA209180/2021/031091 разом з товаросупровідними документами, зокрема: свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_3 , видане 09 квітня 2018 року компетентними органами Німеччини, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_4 , видане 09 квітня 2018 року компетентними органами Німеччини, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_2 видане 08 липня 2021 року компетентними органами Німеччини, рахунок-інвойс від 14 червня 2021 року №01/013-21, довіреність від 12 червня 2021 року.

Згідно з поданими документами продавець товару - ОСОБА_4 (Daimlerstr 6 D. 30165 Hannover Deutschland), отримувач - громадянин України ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 ; паспорт НОМЕР_5 від 30.10.2007, виданий Шевченківським PB УМВС України; ідентифікаційний номер НОМЕР_6 ), особа, відповідальна за фінансове врегулювання - громадянин України ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; паспорт НОМЕР_7 від 03.06.1999, виданий Залізничним PB УМВС України, ідентифікаційний номер НОМЕР_8 ). Декларант - фізична особа-підприємець ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_9 , АДРЕСА_3 ).

Відповідно до довіреності від 12 червня 2021 року ОСОБА_1 уповноважив ОСОБА_3 придбати (у будь-який спосіб за будь-яку ціну) на його ім`я у фізичної чи юридичної особи на території будь-якої держави світу транспортний засіб будь-якої марки, року випуску, перегнати його з-закордону на територію України, бути представником на митниці та в органах Державного митного контролю, з усіх питань, пов`язаних з митним оформленням придбаного на його ім`я транспортного засобу.

Згідно з поданими товаросупровідними документами, а також митної декларації типу ІМ40ДЕ від 13 липня 2021 року №UA209180/2021/031091, заявлена вартість автомобіля становить 21000 евро (згідно з курсом НБУ станом на 13 липня 2021 року становить 679263 грн 90 коп.), а загальна сума сплачених митних платежів за вказаною митною декларацією становить 234639 грн 10 коп., а саме: мито на транспортні засоби та шини до них, що ввозяться на територію України фізичними особами - 67926 грн 39 коп.; акцизний податок з товарів, ввезених на митну територію України фізичними особами - 14395 грн 54 коп.; податок на додану вартість з товарів, ввезених на територію України фізичними особами - 152317 грн 17 копійок.

Декларування вказаного автомобіля Львівській митниці від імені громадянина України ОСОБА_1 здійснювалося фізичною особою- підприємцем ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_9 ) відповідно до Договору про надання послуг по декларуванню та митному оформленню товарів № б/н від 07 липня 2021 року.

У протоколі про порушення митних правил №2383/20900/21 відповідач вказує, що митними органами Федеративної Республіки Німеччини листом від 14 жовтня 2021 року №Z4663-2021.UA.800128-DVIII.A.22 (лист Держмитслужби №26/26-04/7.4/220 від 22 жовтня 2021 року) надано копію митної декларації MRN №21DE53Е7 від 25 червня 2021 року, відповідно до якої вартість транспортного засобу становить 26000 евро (згідно з курсом НБУ станом на 13 липня 2021 року становить 840993 грн 40 копійок).

Позивач, вважаючи постанову про накладення адміністративного стягнення протиправною, звернувся в суд з позовом про її скасування.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що під час розгляду справи митним органом фактично не з`ясовано ступеня вини позивача, наявність чи відсутність складу даного правопорушення у його діях, належним чином не встановлено умислу позивача на вчинення правопорушення, мотиви наведені у оскаржуваній постанові не співставлені з доводами позивача щодо відсутності складу правопорушення; у відповідача відсутні належні та допустимі докази, які б підтверджували наявність в діях позивача складу правопорушення, передбаченого ст.485 МК України, митним органом не надано належних та допустимих доказів на підтвердження неправдивості відомостей, заявлених в митній декларації, а тому оскаржувана постанова Львівської митниці Державної митної служби України від 29 грудня 2021 року №2383/20900/21 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ст.485 МК України підлягає скасуванню.

Даючи правову оцінку такому висновку суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Згідно зі ст. 485 МК України (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою митному органу документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів.

Як правильно зазначив суд першої інстанції, для притягнення до відповідальності згідно з положеннями ст.485 МК України необхідно доведення факту заявлення в митній декларації неправдивих відомостей та/або надання документів, що містять неправдиві відомості, вини у формі прямого умислу, а також наявність у діях особи особливої мети - ухилення від сплати податків та зборів, або зменшення їх розміру.

Відповідно до ч.1 ст.458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Згідно зі ст.49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм Митного кодексу України (ч.1 ст.51 МК У країни).

Крім того, ч.1 ст.53 МК України передбачає, що у випадках, визначених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документи, які підтверджують митну вартість, визначені частиною другою статті 53 Митного кодексу України.

Відповідно до положень ст.10 КУпАП правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

З аналізу положень ст.485 МК України можна дійти висновку, що така передбачає наявність спеціальної протиправної мети неправомірного звільнення від сплати чи зменшення розміру сплати митних платежів, що вказує на те, що це правопорушення може бути вчинено тільки з умисною формою вини, оскільки необережно не можливо заявити неправдиві відомості. Таким чином, зовнішній прояв (винного, протиправного) діяння передбаченого статтею 485 МК України обов`язково повинен поєднуватися з умислом суб`єкта вчинення такого на посягання на охоронювані законом суспільні відносин (визначений законом порядок сплати податків та зборів).

Разом з тим, матеріали справи не містять доказів умислу позивача на вчинення дій передбачених диспозицією статті 485 МК України.

Відповідно до ч.1 ст.248 МК України митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Згідно з ч.1 ст.257 МК України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи.

Відповідно до ч.2 ст.264 МК України митна декларація та інші документи подаються органу доходів і зборів в електронному вигляді з дотриманням вимог цього Кодексу або на паперових носіях. Митна декларація на паперовому носії супроводжується її електронною копією. Разом з митною декларацією органу доходів і зборів подаються рахунок або інший документ, що визначає вартість товару, та, у випадках, встановлених цим Кодексом, - декларація митної вартості. Відомості про документи, визначені частиною третьою статті 335 цього Кодексу, зазначаються декларантом або уповноваженою ним особою у встановленому порядку в митній декларації. На вимогу органу доходів і зборів декларант або уповноважена ним особа зобов`язані надати органу доходів і зборів оригінали таких документів або засвідчені в установленому порядку їх копії, якщо законодавством не передбачено подання оригіналів.

З метою визначення правильності заповнення поданої митної декларації та відповідності доданих до неї документів установленим вимогам орган доходів і зборів здійснює перевірку митної декларації.

Митна декларація приймається для митного оформлення, якщо вона подана за встановленою формою, підписана особою, яка її подала, і перевіркою цієї декларації встановлено, що вона містить всі необхідні відомості і до неї додано всі документи, визначені цим Кодексом (ч. ч. 5, 6 ст. 264 МК України).

Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження митної вартості транспортного засобу митному органу надано свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_3 , видане 09 квітня 2018 року компетентними органами Німеччини, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_4 , видане 09 квітня 2018 року компетентними органами Німеччини, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_2 видане 08 липня 2021 року компетентними органами Німеччини, рахунок-інвойс від 14 червня 2021 року №01/013-21, довіреність від 12 червня 2021 року.

При цьому, з матеріалів справи вбачається, що підставою для складання протоколу про порушення митних правил та основним доказом притягнення позивача до відповідальності за порушення митних правил, стали одержані від митного органу Федеративної Республіки Німеччини лист від 14 жовтня 2021 року №ZA4663-2021.UA.800128 DVIII.A.22 (лист Держмитслужби № 26/26-04/7.4/220 від 22 жовтня 2021 року), копію митної декларації МRN №21DE43E7 від 25 червня 2021 року, відповідно до яких вартість транспортного засобу становить 26000 евро (згідно з курсом НБУ станом на 13 липня 2021 року становить 840993 грн 40 копійок).

Колегія суддів зазначає, що Львівською митницею не перевірено обставин завершення експорту товару, не здійснено запитів відповідним компаніям, які фігурують відправниками товару по документах Федеративної Республіки Німеччини та документах, поданих до митного оформлення декларантом, а тому отримані від митних органів Федеративної Республіки Німеччини документи самі по собі не є виключними, беззаперечними і визначальними доказами винуватості ОСОБА_1 у порушенні митних правил та не доводять наявності у його діях умислу на неправомірне звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру шляхом надання неправдивих відомостей щодо відправника, отримувача та вартості товару.

Крім того, будь-яких доказів щодо фальсифікації поданих до митного оформлення в Україні документів, їх недійсності чи недостовірності матеріали справи не містять, не здобуті такі під час розгляду справи у суді першої та апеляційної інстанцій.

Таким чином, аналізуючи наведені вище правові норми та враховуючи встановлені фактичні обставини справи у їх сукупності, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що декларант під час оформлення наведених вище товарів діяв добросовісно, без жодного умислу щодо заявлення неправдивих відомостей щодо імпортованих товарів та заниження митної вартості, оскільки пред`явив до митного оформлення виключно ті документи, які були йому передані продавцем цих товарів, які не скасовані чи визнані недійсними, що свідчить про відсутність у діях ОСОБА_1 прямого умислу на вчинення правопорушення, передбаченого ст.485 МК України, а тому постанова Львівської митниці Державної митної служби України від 29 грудня 2021 року №2383/20900/21 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ст.485 МК України підлягає скасуванню.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Колегія суддів також звертає увагу на п.29 Рішення Європейського суду з прав людини від 09 грудня 1994 року Справа "Руїз Торіха проти Іспанії" (серія А, №303А) Суд повторює, що згідно з його установленою практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтованості рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Також згідно з п.41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

З врахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про підставність позовних вимог, правильно і повно встановив обставини справи, ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального права, однак суд першої інстанції лише скасував постанову у справі про адміністративне правопорушення, не вирішивши питання щодо закриття справи про порушення митних правил.

Ч.4 ст.317 КАС України передбачає, що зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що відповідно до ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено, а тому абзац другий резолютивної частини рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 06 червня 2022 року у справі №466/51/22 необхідно доповнити реченням: та закрити справу про адміністративне правопорушення, у зв`язку з чим рішення необхідно змінити.

Оскільки колегія суддів не скасовує рішення суду першої інстанції, то відповідно до ч.6 ст.139 КАС України понесені сторонами судові витрати новому розподілу не підлягають.

Керуючись ст.139, 229, 242, 243, 250, 268, 271, 272, 286, 295, 310, 315, 316, 317, 321, 322 КАС України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Львівської митниці задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 06 червня 2022 року у справі №466/51/22 змінити, доповнивши абзац другий резолютивної частини рішення: «та закрити справу про адміністративне правопорушення».

У решті рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 06 червня 2022 року у справі №466/51/22 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О. І. Мікула
судді А. Р. Курилець
В. В. Ніколін
Повне судове рішення складено 14 вересня 2022 року.