Справа № 160/21074/21
Суддя: Суховаров А.В.
Дата ухвалення: 2022-09-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
іменем України

06 вересня 2022 року справа 160/21074/21

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючий суддя Суховаров А.В.

судді Головко О.В., Ясенова Т.І.,

при секретарі Діденко Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.01.2022 (суддя Конєва С.О.) в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про перерахунок пенсії

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 03.11.2021 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність щодо не перерахунку пенсії на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 №ФД113487 від 22.07.2021 про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії, без обмеження максимальним розміром пенсії;

- зобов`язати перерахувати пенсію з 01.04.2019 на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 №ФД113487 від 22.07.2021 про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії, з урахуванням усіх видів грошового забезпечення, без обмеження максимальним розміром пенсії.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.01.2022, прийнятому в спрощеному провадженні, позов задоволено частково:

- визнано протиправними дії ГУ ПФУ в Дніпропетровській області щодо відмови у проведенні перерахунку пенсії на підставі довідки виданої ІНФОРМАЦІЯ_2 №ФД113487 від 22.07.2021 про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії;

- зобов`язано ГУ ПФУ в Дніпропетровській області провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки виданої ІНФОРМАЦІЯ_2 №ФД113487 від 22.07.2021 про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії, з урахуванням усіх видів грошового забезпечення, з 01.04.2019 та з урахуванням проведених платежів.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Відмовляючи в частині позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що вимоги про визнання протиправною бездіяльності щодо не перерахунку пенсії без обмеження максимальним розміром та зобов`язання перерахувати пенсію без обмеження максимальним розміром, направлені на захист прав на майбутнє, що не відповідає ст.5 КАС України.

В апеляційній скарзі представник позивача просить скасувати рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог та задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Посилається на необґрунтованим висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для зобов`язання відповідача провести перерахунок та виплату пенсії без обмеження її максимального розміру. Вказує, що станом на 2019 рік між позивачем та відповідачем виник спір щодо обмеження пенсії максимальним розміром, оскільки рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.07.2019 у справі № 160/3763/19 було зобов`язано ГУ ПФУ в Дніпропетровській області здійснити перерахунок пенсії позивача з 01.01.2018 без обмеження максимальним розміром.

Переглядаючи справу, колегія суддів виходить з наступного:

ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Дніпропетровській області отримує пенсію за вислугу років, призначену відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб».

На звернення позивача від 19.08.2021, листом №32700-26040/П-01/8-0400/21 від 17.09.2021 ГУ ПФУ в Дніпропетровській області повідомило про відсутність законних підстав для проведення перерахунку пенсії на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 №ФД113487 від 22.07.2021.

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо перерахунку пенсії позивач звернувся до суду з цим позовом.

Відповідно до ч. 2 ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Отже, завдання адміністративного судочинства полягає у захисті саме порушених прав, свобод чи інтересів особи, що звернулася до суду з позовом, у публічно-правових відносинах.

Згідно з рішенням Конституційного Суду України від 1 грудня 2004 у справі № 18-рп/2004 термін «порушене право», який вживається у низці законів України, має той самий зміст, що й поняття «охоронюваний законом інтерес». В тому ж рішенні Конституційного Суду України зазначено, що «поняття «охоронюваний законом інтерес» означає правовий феномен, який: а) виходить за межі змісту суб`єктивного права; б) є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом. Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб`єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним.

Отже, гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб порушення, про яке стверджує позивач, було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Адміністративне судочинство спрямоване на захист саме порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин. Тобто для задоволення позову адміністративний суд повинен встановити, що у зв`язку з прийняттям рішення, дією або бездіяльністю суб`єктом владних повноважень порушуються права позивача.

Проте, право на звернення до адміністративного суду з позовом не завжди співпадає з правом на судовий захист, яке закріплено у статті 5 КАС України. Саме по собі звернення до адміністративного суду за захистом ще не означає, що суд зобов`язаний надати такий захист. Адже для того, щоб було надано судовий захист суд повинен встановити, що особа дійсно має право, свободу та інтерес, про захист яких вона просить і це право, свобода чи інтерес порушені відповідачем у публічно-правових відносинах.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 13 листопада 2019 року у справі №687/1539/16-а та від 4 лютого 2020 року у справі №320/7969/17.

Апеляційний суд, зауважує, що неодмінною ознакою порушення права особи є зміна стану її суб`єктивних прав та обов`язків, тобто припинення чи неможливість реалізації її права та/або виникнення додаткового обов`язку.

Згідно матеріалів справи, на час звернення позивача до суду з цим позовом відповідач ще не здійснив перерахунок пенсії з урахуванням довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 №ФД113487 від 22.07.2021. Будь-яких відомостей, які свідчать про прийняття відповідачем рішення, вчинення дій або бездіяльності щодо нарахування та виплати позивачу пенсії з обмеженням максимального розміру, матеріали справи не містять, а тому такі вимоги є передчасними та задоволенню не підлягають.

З урахуванням доводів і заперечень сторін, наданих ними доказів, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 241-244, 315, 316, 321, 322 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.01.2022 без змін.

Постанова набирає законної сили з 06.09.2022 та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів у випадках, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий А.В. Суховаров

суддя О.В. Головко

суддя Т.І. Ясенова