Справа № 520/5238/22
Суддя: Котеньов О.Г.
Дата ухвалення: 2022-09-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Харків

13 вересня 2022 р. Справа № 520/5238/22

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Котеньова О.Г., розглянувши за правилами спрощеного провадження у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛАУНЧ УКРАЇНА" (вул. Клочківська, буд. 99-А, м. Харків, 61058, ) до Харківської митниці (відокремлений підрозділ) Державної митної служби України (вул. Короленка, буд. 16-Б, м. Харків, 61003, ) про визнання протиправним та скасування рішення,-

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ЛАУНЧ УКРАЇНА" звернулось до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Харківської митниці (відокремлений підрозділ) Державної митної служби України, в якому просить суд визнати протиправними та скасувати рішення Харківської митниці державної митної служби України про коригування митної вартості товарів №UA807000/2021/002023/2 від 22.12.2021 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA807170/2021/002507 від 22.12.2021.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 19.07.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене провадження у справі.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивачем були вчинені всі необхідні дії щодо митного оформлення товару та надано всі необхідні документи у відповідності до вимог чинного законодавства, однак відповідачем не прийнято їх до уваги при прийнятті спірного рішення, у зв`язку з чим позивач просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Інші заяви по суті справи до суду не надходили.

Ухвалу про відкриття провадження у справі відповідач отримав за допомогою системи "Електронний суд" 24.07.2022, у визначений процесуальним законом строк відзив на позов не надав, заяв чи клопотань про продовження строку надання відзиву на позов до суду не надходило.

Відповідно до ст.258 КАС України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Суд розглядає справу у порядку письмового провадження без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу на підставі п.10 ч.1 ст.4, ч.4 ст.229 КАС України.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд зазначає таке.

Між позивачем, ТОВ «ЛАУНЧ УКРАЇНА», та компанією «LINYI JINGYUAN LIGHTING TECHNOLOGY., LTD» укладено зовнішньоекономічний договір поставки Продукції №27/02 від 27.02.2018.

Для здійснення митного оформлення поставленого товару відповідно до Договору №27/02 від 27.02.2018 ТОВ «ЛАУНЧ УКРАЇНА» як декларантом через свого представника подано до Харківської митниці Державної митної служби України митну декларацію №UA807170/2021 /085263 від 21.12.2021.

Разом з митною декларацією представник декларанта надав пакет документів, необхідний для підтвердження заявленої митної вартості товару, а саме: пакувальний лист (packing list) б/н від 06.08.2021, рахунок-проформа (proforma invoice) №001-2021 від 08.06.2021, лист від 15.12.2021 від постачальника LINYI JINGYUAN LIGHTING TECHNOLOGY CO., LTD, інвойс (commercial invoice) №001-2021 від 06.08.2021, сертифікат №213400BO/015573 від 23.11.2021 про справжність копії інвойса №001- 2021, виданий Торгово-промисловою палатою Китаю (China Council for the Promotion of International Trade China Chamber of International Commerce), сертифікат J4213400BO/015575 від 23.11.2021 про справжність копії експортної декларації №04364512, виданий Торгово-промисловою палатою Китаю (China Council for the Promotion of International Trade China Chamber of International Commerce); коносамент (Bill of lading) №WMS21094167C від 05.11.2021, автотранспортна накладна (Road consignment note) №5356/2 від 16.12.2021, сертифікат про походження товару (Certificate of origin) 21C3201C1609/03664 від 19.1.2021, платіжне доручення в іноземній валюті №F165 від 11.06.2021, платіжне доручення в іноземній валюті №F262 від 19.08.2021, платіжне доручення в іноземній валюті №F300 від 26.10.2021, рахунок-фактура №РФ-13207 від 15.12.2021, довідка про вартість транспортування №151221-2 від 15.12.2021, платіжне доручення №5078 від 20.12.2021, платіжне доручення №F3068 від 21.12.2021, копія митної декларації країни відправлення №04364512; прайс-лист виробника товару б/н від 01.06.2021.

Як вказав позивач та що не спростовано відповідачем, у розпорядженні митного органу вже були наявні такі документи: зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу №27/02 від 27.02.2018, додаткова угода до зовнішньоекономічного договору (контракту) №01/1803-6 від

18.03.2021, договір про надання послуг митного брокера №07/16 від 26.07.2016, договір №3009/20/04 від 30.09.2020 з додатковим договором від 18.03.2021 на транспортно-експедиторське обслуговування, укладений між ТОВ «ЛАУНЧ УКРАЇНА» та ТОВ «КЛЕВЕР ТІМ».

Після подання позивачем митної декларації та пакету документів митницею направлено декларанту електронний запит (повідомлення) (ідентифікатор повідомлення 1792e7f7-45al-4dd4-b063-fdedbe 140345), в якому митний орган вказав, що у зв`язку з надходженням до ВMB УАМП MB та МТР запиту з ПМО щодо вирішення спірного питання правильності визначення митної вартості товару № 1,2 в зв`язку з недостатністю документів для визначення складових митної вартості товарів, спрацюванням АСАУР , у відповідності до вимог п.5 ст.55 та п.4 ст.57 Митного кодексу України проведена процедура консультації між митним органом та декларантом з метою обміну наявної у кожного з них інформацією та обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості на підставі інформації, яка наявна в митному органі. Відповідно до вимог статей 52.58 МКУ декларант або уповноважена ним особа зобов`язані подати митному органу достовірні відомості, що документально підтверджують відсутність: 1) обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих. що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні: б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно): в) не впливають значною мірою на вартість товару: 2) умов або застережень щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; 3) умов, за якими частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем надходить прямо чи опосередковано продавцеві; 4) відносин пов 'язаності між продавцем та покупцем, які вплинули на ціну оцінюваних товарів; На виконання вимог статті 54 МКУ та відповідно до вимог статті 53 МКУ в зв язку з тим. що документи, зазначені у частині другій статті 53 МКУ, не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу мктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Також Харківською митницею направлено запит (повідомлення) (ідентифікатор повідомлення d683fabf-atT)e-4ac2-b524-6404ealbdfe8), згідно якого з метою обміну наявної в митному органі інформації, повідомлено, що згідно програмного комплексу АСМО Інспектор, мінімальна митна вартість подібного товару митне оформлення якого вже здійснено в максимально наближений термін (протягом 3 місяців) складає: товар 1) 4.63 дол./кг, товар 2) 4.63 дол./кг. Позивача просили повідомити: про надання додаткових документів протягом терміну, визначеному в частині 3 статті 53 МКУ. або про відмову (неможливість) в наданні зазначених додаткових документів протягом зазначеного терміну.

Як вважає позивач, з аналізу вказаних повідомлень митниці він не вбачав жодного обґрунтування щодо необхідності подання митному органу додаткових документів, оскільки не наведено відомостей щодо того, які саме документи не дають можливості визначити митну вартість товарів за основним методом, які розбіжності на думку митниці, декларант повинен підтвердити шляхом надання додаткових документів.

Уповноважена особа декларанта направила лист від 22.12.2021 №02/2221, яким просила визначити митну вартість товарів по митній декларації №UA807170/2021/085263 на підставі доданих до декларації документів як таких, що у повному обсязі підтверджують таку митну вартість.

22 грудня 2021 року Харківською митницею прийнято Рішення про коригування митної вартості товарів №UA807000/2021/002023/2 (далі - Рішення) та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA807170/2021/002507, якою декларанту (представнику декларанта) повідомлено про відмову у митному оформленні (випуску) товарів у зв`язку з неможливістю здійснення митного оформлення товарів, в зв`язку з невірним визначенням їх митної вартості та прийняттям Рішення про коригування митної вартості товарів №UA807000/2021/002023/2 від 22.12.2021.

ТОВ «ЛАУНЧ УКРАЇНА» на підставі ч.7 ст.55 МК України надано гарантії у розмірі 40605,35 грн та випущено у вільний обіг товар по митній декларації №UA807170/2021/085536.

14 січня 2022 року позивач звернувся до Державної митної служби України зі скаргою на Рішення, листом від 31.01.2022 вих. №08-4/15-02/13/746 (отримано позивачем 07.02.2022) Державна митна служба Україна повідомила, що скарга на рішення, дії або бездіяльність посадової особи або іншого працівника митного органу (включаючи заступника керівника) подається керівникові цього органу, організації та запропонував ТОВ «ЛАУНЧ УКРАЇНА» подати додаткові документи до митниці в порядку ст.55 МК України.

Як вказав позивач, він вирішив скористатися наданим ч.8 ст.55 МК України правом на звернення до митного органу з наданням додаткових документів для підтвердження заявленої ним митної вартості товарів, що декларуються, та подав до Харківської митниці Державної митної служби України заяву від 08.02.2022 №0802/22-2 з копіями додаткових документів.

У вказаній заяві позивач зазначив обґрунтування безпідставності прийняття рішення про коригування митної вартості товару №UA807000/2021/002023/2 від 22.12.2021 та заявив клопотання про розгляд додаткових документів та за результатами таких документів прийняття рішення про скасування рішення про коригування митної вартості товару та визнання заявленої декларантом митної вартості згідно декларації №UA807170/2021/085263/2 від 21.12.2021.

Заяву отримано адресатом 14.02.2022 відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення №212.

Як вказав позивач, станом на дату звернення до суду з цією позовною заявою у позивача відсутня інформація щодо розгляду вказаної заяви.

До суду не надано будь-яких доказів, що свідчили б про розгляд такої заяви відповідачем.

Не погоджуючись із рішенням відповідача про коригування митної вартості товарів та прийнятою карткою відмови, позивач звернувся до суду з цим адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд застосовує такі норми права.

Статтями 49, 50 Митного кодексу України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

Відповідно до ст.51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Відповідно приписів ч.1, ч.2 ст.53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

В силу ч.5 ст.53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

З аналізу ч.1 та ч.2 ст.53 МК України вбачається, що наведені норми Кодексу містять вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Вказана норма закону кореспондує з положеннями ч.3 ст.318 МК України, якою встановлено, що митний контроль передбачає виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Зазначене вище також відповідає стандартним правилам, встановленим пунктами 3.16 та 6.2 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, до якої Україна приєдналась згідно із Законом України від 15.02.2011 року №3018-VI "Про внесення змін до Закону України "Про приєднання України до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур", якими запроваджено стандартні правила: на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства; митний контроль обмежується мінімумом, необхідним для забезпечення дотримання митного законодавства.

Крім того, вказане узгоджується з проголошеними у статті 8 МК України принципами здійснення державної митної справи на засадах законності та презумпції невинуватості, єдиного порядку переміщення товарів, транспортних засобів через митний кордон України, спрощення законної торгівлі; заохочення доброчесності.

Відповідно до ч.3 ст.53 Митного кодексу України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Відповідно до ст. 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у ч.1 ст.58 цього Кодексу.

Зокрема, ст. 58 МК України передбачено, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів. Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.

Згідно з ч. 4 та ч. 5 ст. 54 МК України митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний, зокрема, здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, а також у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені ст. 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

Відповідно до ч. 6 ст. 54 МК України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

За результатами аналізу положень ч.3 ст. 53, ч. ч. 1, 2, 4 - 6 ст.54, ст.58 МК України вбачається, що митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов`язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись у достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у ст. 58 МК України.

При цьому митний орган має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, пов`язаних з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість товарів, та витребувати від декларанта додаткові документи лише у тому випадку, коли надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або ці документи не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, тобто не дозволяють митному органу законно здійснити визначений законом мінімум митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи для розмитнення задекларованого товару.

З метою усунення розбіжностей в документах, усунення сумнівів щодо підробки документів або з`ясування відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, які виявились відсутніми, закон надає право митному органу витребувати від декларанта інші додаткові документи, що перелічені в ч. 2 ст. 53 МК України.

Згідно з ч. 3 ст. 54 МК України, за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст. 55 Митного кодексу України, прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Оцінюючи аргументи учасників справи, викладені у заявах по суті справи, щодо спірних правовідносин у контексті правових позицій Верховного Суду, що є обов`язковими для застосування судом при вирішенні цієї справи, суд зазначає таке.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду у постанові від 21.08.2018 по справі №804/1755/17 сама по собі різниця між вартістю товару, задекларованого особою, та вартістю подібних (аналогічних) товарів, що розмитнювались цією ж чи іншими особами у попередніх періодах, ще не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів.

Верховний Суд у постанові від 25.02.2020 у справі №260/718/19 вказав, що у рішенні про коригування заявленої митної вартості, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням другорядних методів.

У Постанові Верховного Суду від 25 травня 2021 року у справі №520/10386/2020 Суд прийшов до висновку про те, що кожна окрема одиниця товару, яка підлягав декларуванню, має власні повністю індивідуалізовані характеристики, які впливають на ціну, що підтверджується специфікацією.

У Постанові Верховного Суду від 24 листопада 2021 року у справі №520/11059/2020 Суд вказав, що застосування митницею ціни за відомостями спеціалізованої бази даних Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби України, з огляду на спрацювання модуля АСАУР, суди в даному випадку визнали необґрунтованим, оскільки вважали, що індивідуальні характеристики того чи іншого товару можуть бути з`ясовані лише шляхом порівняння змісту поданих до митного оформлення документів з документами про властивості раніше імпортованого товару. Також Верховний Суд у вказаній Постанові зробив висновок, що контролюючий орган визначив митну вартість не окремої одиниці товару, як це було зроблено платником податків під час подання митної декларації, а одного кілограма товару, попри те, що кожна окрема одиниця товару має власні індивідуальні характеристики, які й впливають на формування його ціни. Також Верховний Суд у вказаній Постанові зробив висновок: щодо посилань митного органу в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості на ненадання декларантом інформації щодо подібних та ідентичних товарів, суди вважали, що сама по собі відсутність таких відомостей не обґрунтовує неможливість визнання заявленої митної вартості товару.

При цьому у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митної декларації, яка взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням другорядних методів.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постанові від 25 лютого 2020 року по справі № 260/718/19.

Однак в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товарів митницею не наведено порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом.

Спірне рішення про коригування митної вартості мотивовано відповідачем тим, що митна вартість, визначена декларантом за основним методом - за ціною Контракту, не була застосована через невідповідність обраного декларантом методу визначення митної вартості товару умовам наведеними у главі 9 МКУ, в зв`язку з тим, що використані декларантом відомості не підтверджені в повній мірі документально, а також в зв`язку з тим, що документи подані декларантом та зазначені у частині другій статті 53 Митного кодексу України, не містять відомостей, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, та ін.

Щодо тверджень, визначених відповідачем як підстава для прийняття спірних рішень, суд зазначає таке.

Щодо тверджень про ненадання декларантом договору на перевезення товару, суд зазначає, що на підтвердження понесених витрат на транспортування товару декларантом надано до митниці такі документи: рахунок-фактура №РФ-13207 від 15.12.2021; довідка про вартість транспортування №151221-2 від 15.12.2021, платіжне доручення №5078 від 20.12.2021, платіжне доручення №F3068 від 21.12.2021.

Як вказав позивач та що не заперечувалось відповідачем, у базі митного органу вже наявний договір №3009/20/04 від 30.09.2020 з додатковим договором від 18.03.2021 на транспортно-експедиторське обслуговування, укладений між ТОВ «ЛАУНЧ УКРАЇНА» та ТОВ «КЛЕВЕР ТІМ», про що зазначено в митній декларації.

Верховний Суд в складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у межах розгляду справи №804/16553/14 у постанові від 31.05.2019 дійшов висновку, шо у разі, якщо законом не визначено доказ (докази), виключно яким (-ми) повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення, то такі витрати можуть підтверджуватися будь-якими доказами. Митний кодекс України не визначив вид доказів, якими повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів, а тому рахунок-фактура. довідка про вартість перевезення, платіжні доручення щодо оплати таких витрат та копія договору транспортного експедирування є допустимим доказами на підтвердження витрат на перевезення товарів.

Таким чином, декларантом було надано всі необхідні документи на підтвердження витрат на транспортування товару у відповідності з п.6 ч.2 ст.53 МК України.

Щодо тверджень відповідача про те, що в наданих рахунках на оплату транспортних послуг відсутня інформація щодо вартості експедиторських витрат за межами митної території України, суд зазначає, що відповідно до умов інвойсу поставка товару здійснюється на умовах FOB Shanghai, CHINA. Відповідно до міжнародних правил та умов Інкотермс, умови поставки FOB означають, що усі витрати, пов`язані з доставкою вантажу від складу відправника до порту відправлення FOB Shanghai, CHINA, експедиторське обслуговування в порту відправлення та завантаження контейнеру на борт судна сплачує сам відправник. Відповідальність за вантаж та усі наступні витрати, після завантаження контейнеру на судно, переходять до отримувача вантажу ТОВ «ЛАУНЧ УКРАЇНА». Таким чином, сума 90 304,25 грн, сплачена ТОВ «ЛАУНЧ УКРАЇНА», включає всі послуги, надані ТОВ «КЛЕВЕР ТІМ» згідно з договором транспортного експедирування №3009/20/04 від 30.09.2020 щодо транспортування вантажу по коносаменту №WMS21094167C.

В наданому рахунку №РФ-13207 від 15.12.2021 зазначено необхідну та достатню інформацію щодо витрат на перевезення товару, які підлягають оплаті ТОВ «ЛАУНЧ УКРАЇНА».

Довідка про вартість транспортування №151221-2 від 15.12.2021 р., яка також була надана представником декларанта до митниці разом з митною декларацією №UA807170/2021/085263, містить інформацію щодо вартості транспортування (морського фрахту) товару, в тому числі, за коносаментом №WMS21094167C.

ТОВ «ЛАУНЧ УКРАЇНА» сплачено у повному обсязі всі витрати на транспортування товару, що підтверджується наданими митниці копіями платіжних доручень. Як вказав позивач, жодних інших додаткових витрат на транспортування товару до митної території України декларантом понесено не було. Уся сума витрат на транспортування товару згідно митної декларації №UA807170/2021 /085263 від 21.12.2021 включена до митної вартості товару.

Щодо посилань митного органу про те, що в наданій декларації країни відправлення коди товарів не відповідають кодам товарів, зазначеним у митній декларації, поданій до митного оформлення, суд зазначає, що митна декларація країни відправлення не є обов`язковим документом відповідно до ч.2 ст.53 МК України, та не є документом, який підтверджує митну вартість товару.

Як вказав позивач, митна декларація країни відправлення (експортна митна декларація) складається експортером, відповідно до вимог законодавства чинного в країні експортера, тобто в Китаї. До того ж вказана декларація країни відправлення містить у якості додатку копію свідоцтва про справжність, засвідчена печаткою Торгово-промислової палати Китаю (China Counsil for the Promotion of International Trade China Chamber of International Commerce). При цьому декларантом (уповноваженим представником) було зазначено вірні коди товарів у митній декларації №UA807170/2021/085263, а тому зазначене твердження Харківської митниці про невідповідності кодів товару в наданій декларації країни відправлення кодам товарів, зазначеним у митній декларації, поданій до митного оформлення не має жодного впливу на визначення митної вартості товару та не може слугувати підставою для прийняття рішення про коригування митної вартості товарів.

Також митниця посилається на те, що декларантом підприємства надано до митниці митну декларацію країни відправлення без перекладу на українську мову або офіційну мову митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування, відповідно до вимог статті 254 МКУ та не зроблено верифікацію експортної митної декларації відповідно до вимог листа ЛМСУ від 08.10.2010 Ш 1/2-10.16/1162 7-еп, суд зазначає таке.

Як вже вказано судом вище, копія митної декларації країни відправлення - це документ, який не входить до переліку документів, що підтверджують митну вартість товарів відповідно до ч.2 ст.53 МК України.

Копію митної декларації країни відправлення декларант має надати на письмову вимогу митного органу, у разі якщо документи, зазначені у ч.2 ст.53 МК України містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Статтею 254 МК України визначено, що документи, необхідні для здійснення митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України при здійсненні зовнішньоекономічних операцій, подаються митному органу українською мовою, офіційною мовою митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування. Митні органи вимагають переклад українською мовою документів, складених іншою мовою, ніж офіційна мова митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування, тільки у разі, якщо дані, які містяться в них. є необхідними для перевірки або підтвердження відомостей, зазначених у митній декларації. У такому разі декларант забезпечує переклад зазначених документів за власний рахунок.

Отже, у ст.254 МК України передбачено три варіанти мови подання документів: українська мова; офіційна мова митних союзів, членом яких є Україна; інша іноземна мова міжнародного спілкування.

Обов`язок надати переклад українською мовою документів, складених іншою мовою ніж офіційна мова митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування, виникає у декларанта тільки у разі відповідної вимоги митного органу, мотивованої тим, що дані, які містяться в таких документах, є необхідними для перевірки або підтвердження відомостей, зазначених у митній декларації.

Суд вважає аргументованими твердження позивача про те, що у повідомленні декларанту взагалі не надано обґрунтування щодо необхідності надання перекладу митної декларації країни відправлення та які саме числові значення така декларація повинна підтвердити.

Щодо посилання митного органу на відсутність верифікації експортної митної декларації відповідно до вимог листа ДМСУ від 08.10.2010 р. №11/2-10.16/11627-еп, суд зазначає, що проведення верифікації експортної митної декларації не передбачено положеннями чинного МК України або інших законів, а передбачене лише листом ДСМУ від 08.10.2010 р. №11/2-10.16/11627-еп. Однак зазначений лист адресований начальникам регіональних митниць, не зареєстрований в Міністерстві юстиції України, носить суто інформаційний характер та передбачений лише для митних органів, і не містить жодного правового обов`язку ані для громадян України, ані для суб`єктів господарювання.

Таким чином, вказане твердження Харківської митниці є необґрунтованим та не може бути підставою для прийняття рішення про коригування митної вартості товару, а аргументи позивача в цій частині суд вважає прийнятними.

Розбіжності щодо дати видачі митної декларації країни відправлення раніше, ніж дата наданого коносаменту, позивач пояснив тим, що копія митної декларації країни відправлення №04364512 містить дані про вантажовідправника (постачальника), вантажоотримувача (покупця), умови поставки, вагу, назву, кількість та вартість товару, назву судна, кількість місць на судні, номер контейнеру та номер бронювання місця на судні, а також інші відомості, шо в повній мірі співпадають з даними, зазначеними в інших поданих до митного оформлення документах.

Таким чином, оцінюваний товар можливо ідентифікувати, а підстави для сумніву у достовірності числових значень складових митної вартості товару у даному випадку відсутні.

Позивач надав пояснення, що у експортній митній декларації №04364512 міститься інформація щодо номеру бронювання місця на судні (букінг), а не номер коносаменту. Так, відповідно до інформації, наданої листом постачальника від 07.02.2022, вказано про те, що номер «ZIMUSNH1399600» у формі митної декларації 04364512 є контрольним номером бронювання, який дозволяє забронювати місце на судні для відправлення товарів.

При цьому, як пояснив позивач, станом на дату складення експортної митної декларації, коносамент ще не був виданий, а тому й не міг бути зазначений у декларації країни відправлення.

Таким чином, вказане твердженням митниці спростовується вищевикладеним та не мас жодного відношення до правильності визначення декларантом митної вартості товару.

Посилання митниці на ненадання декларантом (відсутності у розпорядженні митного органу) інформації щодо угод на ідентичні товари, угод на подібні товари, щодо ідентичних чи подібних товарів, які продаються на митній території України у незмінному стані, відсутності даних щодо витрат на виплату комісійних винагород, звичайних надбавок на прибуток та загальних витрат у зв`язку з продажем на митній території України та ін, суд вважає необґрунтованим, адже не наведення митницею в рішенні про коригуванні митної вартості товарів належних та допустимих доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчать про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод визначення митної вартості товарів.

Верховний Суд у постанові від 21.12.2018 по справі № 815/228/17 дійшов висновку, що наявність в інформаційних базах даних митного органу інформації про те, що у попередні періоди аналогічні товари були розмитнені із зазначенням більшої митної вартості жодним чином не доводить неправильність її визначення позивачем, оскільки митна вартість залежить від ряду обставин і визначається в кожному конкретному випадку.

Окрім цього, відповідно до п.2.1. Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 598, в разі здійснення коригування митної вартості за резервним методом, у рішенні про коригування орган доходів і зборів поряд з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, повинен навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо; також у разі визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.

Однак в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товару відповідачем не наведено порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом, що є порушенням ч.2 ст.55 МК України.

Оцінюючи рішення про коригування митної вартості товару в частині, що стосується визначення митної вартості товару за резервним методом, суд враховує, що письмове рішення митниці про коригування заявленої митної вартості товарів відповідно до закону має містити: наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування. Таким чином, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, орган доходів і зборів повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.

В оскарженому рішенні про коригування митної вартості товарів відповідачем не вказано обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; обґрунтованого математичного розрахунку ціни товару за одиницю (із зазначенням конкретних складових цього розрахунку), визначеної митницею у спірному рішенні, а лише містяться посилання на те, що надані декларантом документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів.

Відтак, позиція відповідача щодо суперечностей в документах, що підтверджують митну вартість товару, спростована наявними в матеріалах справи доказами.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 12.04.2018 по справі № 820/2014/17, у випадку, коли у рішенні суду буде констатована неправильність чи хибність всіх рішень митних органів, які зумовили (призвели, потягли) помилкову та/або надмірну сплату сум митних платежів, ці платежі повертаються декларанту в порядку і на умовах, встановлених у статті 301 Митного кодексу України, статті 43 Податкового кодексу України та статті 45 Бюджетного кодексу України.

З огляду на те вищевикладене суд приходить до висновку про протиправність оскаржуваного рішення про коригування митної вартості та його скасування, а також скасування картки відмови як похідної позовної вимоги.

Суд наголошує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10 лютого 2010 року у справі Серявін та інші проти України зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. У справі Трофимчук проти України ЄСПЛ також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Відповідно до пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Деякі аргументи не можуть бути підставою для надання детальної відповіді на такі доводи.

Усі інші аргументи вивчені судом, однак є такими, що не потребують детального аналізу у судовому рішенні, оскільки вищенаведених висновків суду не спростовують.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Розглянувши подані учасниками справи документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог.

Судові витрати щодо сплати судового збору підлягають розподілу відповідно до приписів ст.139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 19, 139, 205, 229, 241-247, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛАУНЧ УКРАЇНА" (вул. Клочківська, буд. 99-А, м. Харків, 61058, ) до Харківської митниці (відокремлений підрозділ) Державної митної служби України (вул. Короленка, буд. 16-Б, м. Харків, 61003, ) про визнання протиправним та скасування рішення задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати рішення Харківської митниці державної митної служби України про коригування митної вартості товарів №UA807000/2021/002023/2 від 22.12.2021 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA807170/2021/002507 від 22.12.2021.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Харківської митниці Державної митної служби України (вул. Короленка, буд. 16-Б, м. Харків, 61003, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛАУНЧ УКРАЇНА" (вул. Клочківська, буд. 99-А, м. Харків, 61058, ) витрати на сплату судового збору у сумі 4962 (чотири дві тисячі дев`ятсот шістдесят дві) грн 00 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення у повному обсязі виготовлено 13 вересня 2022 року.

Суддя О.Г. Котеньов