Справа № 320/763/21
Суддя: Лисенко В.І.
Дата ухвалення: 2022-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 вересня 2022 року № 320/763/21

Суддя Київського окружного адміністративного суду Лисенко В.І., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Київській області про визнання протиправною та скасування вимоги,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернулась фізична особа - підприємець ОСОБА_1 з позовом до Головного управління Державної податкової служби у Київській області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 09.11.2020 №Ф-72206-50/3887 на суму 70554 грн. 81 коп. донарахованого ЄСВ.

Позов мотивований тим, що під час здійснення документальної планової виїзної перевірки позивача відповідачем зроблено помилкові висновки про заниження останнім чистого оподаткованого доходу від здійснення підприємницької діяльності у сумі 462001,83 грн., що і стало підставою для винесення відповідачем оскаржуваного рішення, яким донараховано ЄСВ.

Відповідач проти позову заперечував, надав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що оскаржуване рішення, що винесено відповідачем є законними та таким, що прийнято відповідно до приписів податкового законодавства України на підставі встановлення ряду порушень, які вчиненні позивачем.

Ухвалою суду від 27.01.2021 відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі із проведенням судового засідання.

Ухвалою суду від 10.03.2021 зупинено провадження у справі до набрання законної сили судовим рішенням у справі №320/763/21.

Ухвалою суду від 16.06.2020 зупинено провадження у справі до набрання законної сили судовим рішенням у справі №320/1498/20.

Ухвалою суду від 30.08.2022 поновлено провадження у справі та постановлено подальший розгляд справи здійснювати у порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази, суд встановив наступні обставини справи.

ОСОБА_1 (ідентифікаційний код: НОМЕР_1 ) зареєстрована як фізична особа-підприємець 18.10.2010, номер запису 0023670, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

Основним видом економічної діяльності є 47.78 Роздрібна торгівля іншими невживаними товарами в спеціалізованих магазинах.

В період з 13 серпня 2019 року по 27 серпня 2019 р. заступником начальника відділу планування контрольно-перевірочної роботи та контрольно-перевірочної роботи фізичних осіб і самозайнятих осіб управління податків і зборів з фізичних осіб ГУ ДПС у Київській області, ОСОБА_2 та головним державним ревізором-інспектором відділу контрольно-перевірочної роботи та контрольно-перевірочної роботи фізичних осіб і самозайнятих осіб управління податків і зборів з фізичних осіб ГУ ДПС у Київській області Шоботенком Юрієм Миколайовичем проведено документальну планову виїзну перевірку ФОП ОСОБА_1 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01.01.2016 року по 31.12.2018 року.

За результатами перевірки складений акт від 10.09.2019 року №52/10-36-33-04/ (далі також Акт), в якому встановлено наявність порушень діючого законодавства, а саме:

-п.п.6 п.6 Порядку ведення Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи - підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність, затвердженого Наказом Міністерства доходів і зборів України від 16.09.2013 року № 481;

-п.63.3 ст.63 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755 із змінами і доповненнями, в частині не подання до контролюючого органу за основним місцем обліку заяву за формою 20-ОПП про об`єкти оподаткування і об`єкти, пов`язані з оподаткуванням;

-п. 167.1 ст.167, п.171, п. 177.2, п. 177.4 ст.177 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року №2755-УІ, зі змінами та доповненнями, що призвело до заниження податку на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності у сумі 83160,33 грн., у тому числі за 2016р. у сумі 58693,55 грн. та 24466,78 грн.;

-п. 16-1 підрозділу 10 розділу XX Перехідних положень Податкового кодексу України від 02.12.2010р. №2755-VI (зі змінами та доповненнями), в частині заниження чистого оподаткованого доходу від здійснення підприємницької діяльності у сумі 462001,83 грн. грн., що призвело до заниження військового збору від здійснення підприємницької діяльності у сумі 6930,01 грн., у т.ч. за 2016р. у сумі 4891,12 грн., за 2017р. у сумі 2038,89 грн.;

-абз.1 п.2 ч.І ст.7, ч.11 ст.8, ч.2 ст.9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010р. №2464-УІ (із змінами та доповненнями) встановлено заниження єдиного внеску з сум доходу від здійснення підприємницької діяльності, на який нараховується єдиний внесок в розмірі 22% у загальній сумі 101640,39 грн., у т.ч. за 2016р. у сумі 71736,55 грн., за 2017р. у сумі 29903,84 грн.;

-п. 187.1 ст.187, абзац 5 п. 198.5 ст.198, п.200.4 ст.200 Податкового кодексу України від 02.12.2010р. №2755-УІ (із змінами та доповненнями) в частині заниження податкових зобов`язань з податку на додану вартість в сумі 92400,36 грн., у т.ч. в грудні 2016р. у сумі 65215,05 грн., в грудні 2017р. у сумі 27185,31 грн.

Як убачається з акта перевірки, при перевірці правильності визначення валових доходів за період з 01.01.2016р. по 31.12.2018р., відображених у податкових деклараціях про майновий стан і доходи за 2016р., 2017р. та 2018р., з даними про суми доходів, встановленими в ході перевірки виявлено його заниження ФОП ОСОБА_1 на загальну суму 462001,83 грн., чим порушено вимоги п. 177.1 ст. 177 Податкового кодексу України від 02.12.2010р. (із змінами та доповненнями).

У зв`язку з чим, за наслідками вказаної перевірки Головним управлінням ДПС у Київській області прийнято податкове повідомлення-рішення № від 21.10.2019 року, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб на суму 83 160 грн. 33 коп., податкове повідомлення-рішення № від 21.10.2019 на суму 6930,01 грн. донарахованого військового внеску та 1732,50 штрафних санкцій, податкове повідомлення-рішення № від 21.10.2019 року, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість у сумі 115 500,45 грн., в тому числі за основним платежем 92 400,36 грн. та штрафна санкція 23 100,09 грн., складено вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-, відповідно до якої заборгованість ОСОБА_1 зі сплати єдиного внеску станом на 21.10.2019 складає 101640,39 грн.

23.09.2019 позивачем подано до податкового органу заперечення на Акт перевірки.

Листом №4927/ФОП/10-36-33-04 від 16.10.2019 повідомлено позивача, що за результатами розгляду заперечень від 23.09.2019, з урахуванням доданих копій документів, комісією з розгляду заперечень, вирішено висновки акта від 10.09.2019 року №52/10-36-33-04/ залишити без змін.

Не погоджуючись з податковим повідомлення-рішення № від 21.10.2019 року, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб на суму 83 160 грн. 33 коп., позивач оскаржив його до суду.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 21.05.2021 у справі №320/1498/20, залишеним без змін постановою ШААС від 09.02.2022, у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до ГУ ДПС у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового-повідомлення рішення № від 21.10.2019 на суму 83160,33 донарахованого ПДФО 20 790,08 грн штрафної санкції відмовлено.

Не погоджуючись з вимогою про сплату боргу (недоїмки) від 09.11.2020 №Ф-72206-50/3887 на суму 70554 грн. 81 коп. донарахованого ЄСВ, позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом.

Надаючи праву оцінку правовідносинам, що склались між сторонами, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 67 Конституції України, кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Суд відмічає, що суспільні відносини з приводу справляння ЄСВ регламентовані, насамперед, приписами Закону України від 08.07.2010р. № 2464-VI Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі за текстом - Закон № 2464-VI).

Водночас із цим, згадані відносини також деталізовані як положеннями Податкового кодексу України в частині процедури реалізації владної компетенції контролюючого органу, визначення податкової адреси боржника та порядку сповіщення платника про рішення контролюючого органу, так і положеннями Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" в частині набуття громадянином правового статусу фізичної особи - підприємця.

При цьому, у силу ч.1 ст.2 Закону №2464-VI дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на зазначені відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Згідно з ч.2 ст.2 Закону №2464-VI виключно цим Законом визначаються: принципи збору та ведення обліку єдиного внеску; платники єдиного внеску; порядок нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску; розмір єдиного внеску; орган, що здійснює збір та веде облік єдиного внеску, його повноваження та відповідальність; склад, порядок ведення та використання даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування; порядок здійснення державного нагляду за збором та веденням обліку єдиного внеску.

За визначенням п.2 ч.1 ст.1 Закону № 2464-VI єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі за текстом ЄСВ) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Пунктом 4 ч.1 ст.4 Закону №2464-VI (у редакції Закону №77-VIII від 28.12.2014) до кола платників ЄСВ віднесені: фізичні особи-підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Пунктом 1 частини 1 статті 7 цього ж Закону встановлено, що єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 1 (крім абзацу сьомого), 2, 3, 6, 7 і 8 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму нарахованої заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України "Про оплату праці" ( 108/95-ВР ), та суму винагороди фізичним особам за виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами.

Розмір єдиного внеску та пропорції його розподілу за видами загальнообов`язкового державного соціального страхування встановлений ст.8 Закону №2464-VI.

Відповідно до ч.8 ст.9 Закону №2464-VI платники єдиною внеску зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за відповідний базовий звітний період, не пізніше 20-го числа місяця, що настає за базовим, звітним періодом.

Базовим звітним періодом є календарний місяць.

Відповідно до абз.2 ч.8 ст.9 Закону №2464-VI, платники-роботодавці під час кожної виплати заробітної плати (доходу, грошового забезпечення), на суми якої (якого) нараховується єдиний внесок, одночасно з видачею зазначених сум зобов`язані сплачувати нарахований на ці виплати єдиний внесок у розмірі, встановленому для таких платників (авансові платежі).

Відповідно до п.1 ч.2 ст.6 Закону №2464-VІ платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Як убачається з матеріалів справи, перевіркою правильності визначення доходу за період з 01.01.2016р. по 31.12.2018р., відображеного ФОП ОСОБА_1 в податкових деклараціях про майновий стан і доходи за 2016р., 2017р. та 2018р., з даними про суми доходу встановленими в ході перевірки, виявлено розбіжності на загальну суму 303480,52 грн. без ПДВ, у т.ч. у 2016р. на суму 167553,96 грн., без ПДВ та у 2017р. на суму 135926,56 грн., без ПДВ, а саме: -згідно з наданих до перевірки ФОП ОСОБА_1 та встановлених в ході проведення перевірки залишків товарно-матеріальних цінностей, станом на 01.01.2016р. у ФОП ОСОБА_1 залишки товарно-матеріальних цінностей становлять 1683609,46 грн. без ПДВ.

Перевіркою правильності визначення вартості документально підтверджених витрат, пов`язаних із здійсненням підприємницької діяльності, встановлено віднесення до складу витрат в графу 5 «вартість придбаних товарно-матеріальних цінностей, що реалізовані або використані у виробництві продукції» Додатку Ф2 до податкової декларації про майновий стан і доходи за 2016 рік вартість придбаних у ФОП ОСОБА_3 (рнокпп НОМЕР_2 ) товарно-матеріальних цінностей, які станом на кінець звітного періоду (на 31.12.2016 року) залишаються не оплаченими всього на суму 158521,31 грн. (без ПДВ), у т.ч. за 2016 рік на суму 158521,31 грн., чим порушено п.177.4 ст.177 Податкового кодексу України

На підставі встановлених висновків про заниження чистого оподаткованого доходу з якого нараховується ЄСВ у розмірі 462001,83 грн., відповідачем складено вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 09.11.2020 №Ф-72206-50/3887 на суму 70554 грн. 81 коп. донарахованого ЄСВ.

Як зазначалося судом вище, рішенням Київського окружного адміністративного суду від 21.05.2021 у справі №320/1498/20, залишеним без змін постановою ШААС від 09.02.2022, у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до ГУ ДПС у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового-повідомлення рішення № від 21.10.2019 на суму 83160,33 донарахованого ПДФО 20 790,08 грн штрафної санкції відмовлено.

Відповідно до ч.4 ст.78 КАС України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

А відтак, враховуючи правомірність донарахування відповідачем ПДФО, яке встановлено у судовому порядку, і яке стало підставою для нарахування ЄСВ, суд приходить до висновку, що відповідач в спірних правовідносинах діяв з дотриманням норм чинного законодавства України, а тому вимога про сплату боргу (недоїмки) від 09.11.2020 №Ф-72206-50/3887 на суму 70554 грн. 81 коп. донарахованого ЄСВ, є правомірною, підстави для її скасування відсутні.

Відповідно до стаття 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Таким чином, позовні вимоги ФОП ОСОБА_1 не підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

У задоволенні адміністративного позову - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Лисенко В.І.