Справа № 620/5468/22
Суддя: Соломко І.І.
Дата ухвалення: 2022-09-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 вересня 2022 року Чернігів Справа № 620/5468/22

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Соломко І.І., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін в приміщенні суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправними та скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

У провадженні Чернігівського окружного адміністративного суду знаходиться справа за позовом ОСОБА_1 (далі також ОСОБА_1 , позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі також відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (далі також відповідач 2) про визнання протиправним та скасування рішення відповідача 1 від 01.08.2022 № 783, визнання протиправним та скасування рішення відповідача 2, викладене в листі від 04.08.2022 № 2500-0210-8/26487 та зобов`язання відповідачів зарахувати позивачу до пільгового стажу за Списком №2 періоди роботи: з 19.08.1986 по 29.05.1989 та з 06.11.1990 по 28.02.1997; до страхового стажу період роботи: з 07.06.1989 по 29.09.1989, з 19.08.1986 по 29.05.1989, з 06.11.1990 по 28.02.1997 та повторно розглянути заяву від 26.07.2022, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Обґрунтовуючи вимоги, позивачем зазначено, що відповідачами протиправно відмовлено в призначені пенсії на пільгових умовах, оскільки стаж роботи, якій надає йому право на пільгову пенсію, підтверджується відомостями трудової книжки.

24.08.2022 ухвалою суду провадження у справі відкрито, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні).

Відповідачем 1 подано відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позову та зазначає, що позивачу відмовлено в призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах.

Відповідачем 2 відзив не подано.

Відповідно до ч. 4 ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України, неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Частиною 2 ст. 175 КАС України передбачено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

26.07.2022 позивач звернувся до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах. До заяви додав копію трудової книжки НОМЕР_1 та архівні довідки від 31.01.2022 № исх-НБ-00284-22 Публічного акціонерного товариства «РН-Западная-Сибирь» та від 28.01.2022 №18/1/39 Акціонерного товариства «Газпромнефть- Ноябрьскнефтегаз».

За результатами розгляду поданих документів, 01.08.2022 пенсійним органом прийнято рішення № 783, яким відмовлено позивачу у призначенні пенсії за віком у зв`язку з тим, що заявник не досяг відповідного пенсійного віку, а також відсутністю стажу роботи , що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах. Зокрема зазначено, що період роботи з 07.06.1989 по 29.09.1989 згідно записів трудової книжки НОМЕР_1 не зараховано до страхового стажу, оскільки відсутній наказ про прийняття на роботу; період роботи з 25.12 1997 зараховано згідно індивідуальних відомостей про застраховану особу, оскільки на титульній сторінці трудової книжки НОМЕР_1 відсутній підпис власника; до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах, не зараховано період роботи з 06.11.1990 по 28.02.1997, оскільки відсутній акт зустрічної перевірки первинних документів, на підставі яких довідка видана. Також заявником не надано накази про проведення атестації робочих місць, а також додатки до них. До уваги не взято довідку исх-НБ-00284-22 від 31.01.2022, оскільки в довідці неправильно зазначено посилання на Списки виробництв, робіт, професій, посад, що дають право на пенсію за віком на пільгових умовах, які були чинні на період роботи позивача, а саме безпідставне посилання на Постанову KM СРСР від 26.01.1991 №10 ( а.с. 15).

04.08.2022 листом Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області №2500-0210-8/26487 повідомлено позивача, що згідно наданих документів його страховий стаж становить 25 років 5 місяців 26 днів, а спірні періоди не зараховано до стажу з аналогічних підстав, викладених у рішенні № 783 від 01.08.2022. Також зазначено, що періоди роботи з 19.08.1986-29.05.1989, 06.11.1990-28.02.1997 в кратності 1,5% не зараховано за відсутністю трудових договорів.

Вважаючи свої права порушеними, позивач звернулась до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Статтею 8 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" передбачене право громадян на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг (далі Закон № 1058-IV)

Відповідно до пункту 5 Прикінцевих положень закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-I період роботи до 1 січня 1991 року в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 1 січня 1991 року.

Пільгове обчислення страхового стажу застосовується для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та на яких поширювалися пільги, передбачені для працюючих в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, відповідно до указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10.02.1960 "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі", постанови Ради Міністрів Союзу РСР від 10.02.1960 № 148 "Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10.02.1960 "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі", Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 26.09.1967 "Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі".

Підпунктом "д" п. 5 Указу Президії Верховної Ради СРСР від 10.02.1960 року "Про упорядкування пільг для осіб, що працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі", робітникам, які переводяться, направляються або запрошуються на роботу в райони Крайньої Півночі і в місцевості, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, з інших місцевостей держави, на умовах укладення ними трудових договорів на роботу в цих районах на строк 5 років, а на островах Північного Льодовитого океану - два роки, надавати додаткові наступні пільги: зараховувати один рік роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, за один рік і шість місяців при обчисленні стажу, який дає право на отримання пенсії за віком і по інвалідності. Пільги, які передбачені цією статтею, надаються також особам, які прибули в райони Крайньої Півночі і в місцевості, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, за власним бажанням і які уклали строковий договір про роботу в цих районах.

Відповідно до статті 3 Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 26.09.1967 № 1908-VII "Про розширення пільг на осіб, що працюють у районах Крайньої Півночі і у місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі", скорочено тривалість трудового договору, що дає право на отримання пільг, передбачених статтею 5 Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10.02.1960, з п`яти до трьох років та передбачено надання зазначених пільг особам, які прибули в ці райони і місцевості з власної ініціативи, за умови укладення ними трудових договорів на строк три роки, а на островах Північного Льодовитого океану два роки.

Згідно з п. 3 постанови Ради Міністрів Союзу РСР від 10.02.1960 року № 148 "Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10.02.1960 року "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі" зазначено, що працівникам, які користуються в даний час пільгами, кожний рік роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, після 01.03.1960 року зараховувати за один рік і шість місяців роботи при обрахуванні стажу для отримання пенсії за віком і по інвалідності.

Системний аналіз вказаних положень дає підстави дійти висновку, що достатньою та необхідною правовою підставою для обчислення стажу роботи особи в районах Крайньої Півночі та прирівняних до них місцевостях із застосуванням пільгового коефіцієнту (один рік за один рік і шість місяців ) є сукупність наступних обставин: 1) документальне підтвердження наявності в особи стажу роботи в районах Крайньої Півночі та прирівняних до них місцевостях; 2) поширення на особу в період її роботи в таких місцевостях пільг, регламентованих Указами Президії ВР СРСР від 10.02.1960 та від 29.09.1967 та Постановою № 148.

При цьому, основним документом, підтверджуючим факт роботи особи в районах Крайньої Півночі та прирівняних до них місцевостях є її трудова книжка, а також ці обставини можуть підтверджуватися й іншими документами, зокрема, архівною довідкою.

Вказаний висновок викладений у постанові Верховного суду від 21.08.2019 у справі № 750/1717/16-а.

Як видно з записів трудової книжки НОМЕР_1 , у період з 19.08.1986 по 29.05.1989 позивач працював в управлінні по підвищенню нафтовіддачі пластів і капітального ремонту свердловин «Самотлорнафта» виробничого об`єднання «Нижньовартівськнафтогаз» на посаді помічника бурильника; у період з 06.11.1990 по 28.02.1997 в управлінні по підвищенню нафтовіддачі пластів і капітального ремонту свердловин Нафтогазодобуваючому управлінню «Сутормінськнафта» виробничого об`єднання «Ноябрськнафтогаз» на посаді помічника бурильника.

Відомості про роботу позивача у вказаний період також підтверджуються архівними довідками від 31.01.2022 № исх-НБ-00284-22 Публічного акціонерного товариства «РН-Западная-Сибирь», що знаходиться Ханти-Мансійському автономному округу Тюменської області РФ та від 28.01.2022 №18/1/39 Акціонерного товариства «Газпромнефть- Ноябрьскнефтегаз», що знаходиться в Ямало-Ненецькому автономному округу Тюменської області РФ (а.с.26-27).

Перелік районів Крайньої Півночі і місцевостей, прирівняних до районів Крайньої Півночі, на які розповсюджується дія Указів Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року і від 26 вересня 1967 року "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі", визначений постановою Ради Міністрів СРСР №1029 від 10 листопада 1967 року.

Відповідно до постанови Ради Міністрів СРСР від 10.11.1967 № 1029, Ханти-Мансійський автономний округ та Ямало-Ненецький автономний округ Тюменської області прирівняні до районів Крайньої Півночі. Відтак, місцевість, де розташовувались підприємства, на яких працював позивач, знаходиться у районі, який прирівняний до районів Крайньої Півночі.

Спору, що місцевість, де працював позивач, відносилась до районів Крайньої Півночі, між сторонами не існує.

Стаття 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" передбачає, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Згідно з абз. 3 п.5 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV, пільгове обчислення страхового стажу провадиться на підставі трудової книжки, або письмового трудового договору, або довідки, в яких зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та користування пільгами, передбаченими вищезазначеними нормативно-правовими актами.

Отже, законодавство визначає, що основним та достатнім документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, хоча наявність стажу може доводитись і іншими документами, якими є трудовий договір або довідки про роботу.

Тобто достатньо одного із перерахованих документів, а не їх сукупності.

Таким чином, наявні достатні та необхідні правові підстави для зарахування вищезазначених періодів роботи до трудового стажу позивача із застосуванням пільгового коефіцієнту - один рік за один рік і шість місяців.

Щодо періоду роботи позивача з 07.06.1989 по 29.09.1989 в кооперативі «Моноліт» по виготовленню скульптурних експозицій та художнього оформлення, то відомості про даний період містяться у трудовій книжці позивача, а отже, має бути зарахований до страхового стажу.

Аналіз зазначених нормативно-правових актів свідчить про те, що посилання відповідачів на неможливість включення до стажу спірного періоду праці позивача у зв`язку з відсутністю у трудовій книжці запису про наказ про прийняття на роботу та трудових договорів є безпідставними, оскільки наявний трудовий стаж позивача, підтверджено записами в трудовій книжці, яка є основним документом.

При цьому суд звертає увагу відповідачів, що за загальним правилом відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, тому недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для особи, якій ця трудова книжка належить, а отже, й не може впливати на її особисті права.

Водночас, працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства, а тому вказані обставини не можуть бути підставою для позбавлення позивача конституційного права на соціальний захист в частині призначення пенсії.

Суд зауважує, що трудова книжка позивача містить всі необхідні записи про роботу у спірний період, а саме відомості про підприємство, назву посади, дані про реквізити наказу про звільнення з роботи; ці записи є належним та допустимим доказом підтвердження трудового стажу позивача.

Щодо посилань відповідачів як на підставу правомірності спірних рішень на відсутність акту зустрічної перевірки первинних документів, на підставі яких видана довідка та наказів про проведення атестації робочих місць, а також додатків до них, суд зазначає таке.

За положеннями ст. 101 Закону № 1788-XII органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Отже, правом вимагати додаткові документи від підприємств, організацій і окремих осіб наділені лише органи, що призначають пенсії, а не особи, яким призначається пенсія. У разі сумніву або розбіжностей в документах, які враховуються при обчисленні пенсії, відповідач має вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та складати акти зустрічної перевірки.

При цьому відповідачами не надано належних і допустимих доказів того, що ПФУ зверталось до підприємства, в якому працював позивач для підтвердження відомостей щодо спірного періоду роботи позивача. Також відповідачами не надано жодного доказу на підтвердження того, що спірні записи у трудовій книжці є недійсними та недостовірними.

Суд враховує правовий висновок Великої Палата Верховного Суду, викладений у постанові від 19.02.2020 у справі 520/15025/16-а, згідно з яким, непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.

Що доводів відповідачів про не взяття до уваги довідки исх-НБ-00284-22 від 31.01.2022, оскільки неправильно зазначено посилання на Списки виробництв, робіт, професій, посад, що дають право на пенсію за віком на пільгових умовах, які були чинні на період роботи позивача, а саме безпідставне посилання на Постанову KM СРСР від 26.01.1991 №10, то суд їх відхиляє, оскільки відсутні нормативно-правові акти, які б унормовували підстави не врахування довідки за вищенаведених обставин.

Відповідно до ч. 3 ст. 245 КАС України у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Як видно з матеріалів справи, позивач проживає на території Чернігівської області.

Отже, з метою відновлення прав позивача, правильним способом захисту його прав буде зобов`язання саме Головне управління в Чернігівській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 26.07.2022 з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні, та зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу за Списком №2 періоди роботи: з 19.08.1986 по 29.05.1989 та з 06.11.1990 по 28.02.1997; до страхового стажу період роботи: з 07.06.1989 по 29.09.1989, та з 19.08.1986 по 29.05.1989, з 06.11.1990 по 28.02.1997 у пільговому обчисленні.

За нормами частин 1 та 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на те, що відповідачами, як суб`єктами владних повноважень, не доведено правомірності оскаржуваних рішень, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню повністю.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи задоволення позовних вимог, сума судового збору, яку необхідно стягнути на користь позивача з Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області та Головного управління Пенсійного фонду У країни в Чернігівській області за рахунок його бюджетних асигнувань становить 992,40 грн пропорційно.

Керуючись ст. ст.139, 227, 241-243, 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 01.08.2022 № 783.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду У країни в Чернігівській області, викладене в листі від 04.08.2022 № 2500-0210-8/26487.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 26.07.2022 з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні та зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу за Списком №2 періоди роботи: з 19.08.1986 по 29.05.1989 та з 06.11.1990 по 28.02.1997; до страхового стажу період роботи: з 07.06.1989 по 29.09.1989, та з 19.08.1986 по 29.05.1989, з 06.11.1990 по 28.02.1997 у пільговому обчисленні.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 496,20 грн (чотириста дев`яносто шість грн 20 коп), сплачений відповідно до квитанції від 08.08.2022.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 496,20 грн (чотириста дев`яносто шість грн 20 коп), сплачений відповідно до квитанції від 08.08.2022.

Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 АДРЕСА_1 рнокпп НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області просп.Соборний, 158-Б,м.Запоріжжя,Запорізька область,69057 ,

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, вул П`ятницька,83-А, м. Чернігів, 14000, .

Повний текст рішення виготовлено 13 вересня 2022 року.

Суддя І.І. Соломко