Справа № 440/6409/21
Суддя: Русанова В.Б.
Дата ухвалення: 2022-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2022 р. Справа № 440/6409/21
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Русанової В.Б.,

Суддів: Перцової Т.С. , Жигилія С.П. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 06.12.2021, головуючий суддя І інстанції: А.О. Чеснокова, повний текст складено 06.12.21 по справі № 440/6409/21

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області , Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області

про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом, у якому просив:

- визнати незаконним рішення відповідача від 18 травня 2021 року про відмову позивачу у призначенні пенсії за вислугу років;

- зобов`язати відповідача призначити позивачу пенсію за вислугу років на підставі пункту "а" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 06 грудня 2021 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушенням норм матеріального і процесуального права, не відповідність висновків суду обставинам справи, просив його скасувати та прийняти нове , яким задовольнити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що суд першої інстанції не взяв до уваги спеціальний страховий стаж позивача, який є достатнім для призначення пенсії за вислугу років на підставі пункту "а" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та надав перевагу запереченням відповідача, які не ґрунтуються на чинному спеціальному законодавстві Україні, а носять суто суб`єктивний характер.

Відповідачі правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалися.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 з 03.08.1999 року перебуває у трудових відносинах з АТ "Українська залізниця" та працює на посаді монтера колії 11 відділку з невідкладних робіт 3 дільниці по ст. Миргород, що підтверджується записом у трудовій книжці позивача.(а.с.9)

06.05.2021 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській із заявою про призначення пенсії за вислугу років (а.с. 32).

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 18.05.2021 ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії за вислугу років відповідно до п. "а" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" (із змінами) у зв`язку із відсутністю спеціального стажу 12 років 6 місяців, спеціальний стаж складає 11 років 9 місяців 11 днів. (а.с. 2).

Не погодившись із рішенням відповідача, позивач звернувся до суду за захистом своїх порушених прав.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку про їх необґрунтованість, правомірність рішення пенсійного органу та недостатність спеціального стажу позивача для призначення пенсії за вислугу років.

Надаючи оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, колегія суддів виходить з такого.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 за № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV).

Згідно з пунктом 2-1 Прикінцевих положень Закону № 1058, особам, які на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів щодо підвищення пенсій" (11.10.2017) мають вислугу років та стаж, необхідний для призначення пенсії за вислугу років, передбачений статтями 52, 54 та 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", пенсія за вислугу років призначається за їхнім зверненням з дотриманням умов, передбачених Законом України "Про пенсійне забезпечення".

Відповідно до статті 7 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788- XII (надалі - Закон № 1788) пенсії за вислугу років призначаються при залишенні роботи, яка дає право на цю пенсію.

Згідно зі ст. 51 Закону України «Про пенсійне забезпечення» пенсії за вислугу років встановлюються окремим категоріям громадян, зайнятих на роботах, виконання яких призводить до втрати професійної працездатності або придатності до настання віку, що дає право на пенсію за віком.

Відповідно до пункту "а" статті 55 Закону № 1788 право на пенсію за вислугу років мають робітники локомотивних бригад і окремі категорії працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та метрополітені, за списками професій і посад, що затверджуються в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, чоловіки - після досягнення 55 років і при загальному стажі роботи не менше - 30 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначеній роботі.

Списком професій і посад робітників локомотивних бригад і окремих категорій працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та в метрополітенах і користуються правом на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 583 від 12.10.1992, передбачено, що правом на призначення пенсії за вислугу років мають монтери колії магістральних залізниць, зайняті на поточному утриманні, ремонті колій і штучних споруд на дільницях з інтенсивним рухом поїздів.

Поняття інтенсивного руху поїздів визначене Правилами технічної експлуатації залізниць України, що затверджені наказом Міністерства транспорту України від 20.12.1996 № 411 та зареєстровані в Міністерстві юстиції 25.02.97 за № 50/1854, при якому розмір руху пасажирських та вантажних поїздів (у сумі) за графіком на двоколійних ділянках більше 50 пар і на одноколійних ділянках більше 24 пар на добу.

Колегія суддів зауважує, що для призначення пенсії за вислугу років на підставі пункту "а" статті 55 Закону № 1788 необхідним є дотримання таких умов, як: досягнення 55 річного віку, наявність достатньої тривалості пільгового та спеціального страхового стажу, залишення працівником роботи, яка дає право на таку пенсію.

З трудової книжки позивача вбачається, що з 03.08.1999 року він працює на посаді монтера колії 11 відділку з невідкладних робіт 3 дільниці по ст. Миргород, однак, відомості щодо інтенсивності руху поїздів на зазначеній дільниці, в трудовій книжці позивача відсутні.

Пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12.08.1993, передбачено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємства або організації; у довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Інтенсивність руху поїздів підтверджена довідками служби статистики Південної залізниці та довідками служби перевезень № НЧ-01-05/529 від 13.04.2010, № Д-08/1271 від 05.07.2011, № НЧ-01- 05/920 від 29.06.2011, № НЧ- 01-05/1173 від 23.07.2012, № НЧ-01 -05/214 від 12.02.2016, № 144- 01-09/524 від 18.04.2018, № НЧ-01-09/525 від 18.04.2018.

Як вбачається з листа Регіональної філії "Південна залізниця" АТ "Укрзалізниця" № НЗК-44/501 від 12.03.2021 до станції Миргород примикають одноколійні ділянки з двоколійними вставками, тому при визначенні інтенсивності руху поїздів береться до уваги розмір руху, який становить понад 24 пари вантажних і пасажирських поїздів у (сумі) в середньому на добу в річному обчисленні.

При визначенні стажу роботи, який дає право на призначення пенсії за вислугу років, пенсійним органом зараховані лише періоди: з 01.01.2000 по 31.12.2000, з 01.01.2003 по 31.12.2011, з 01.01.2015 по 31.12.2015, з 01.01.2017 по 11.10.2017 (інтенсивність руху поїздів підтверджена довідками служби статистики Південної залізниці та довідками служби перевезень № НЧ-01-05/529 від 13.04.2010, № Д-08/1271 від 05.07.2011, № НЧ-01- 05/920 від 29.06.2011, № НЧ- 01-05/1173 від 23.07.2012, № НЧ-01 -05/214 від 12.02.2016, № 144- 01-09/524 від 18.04.2018, № НЧ-01-09/525 від 18.04.2018).

За періоди з 03.08.1999 по 31.12.1999, з 01.01.2001 по 31.12.2002, з 01.01.2012 по 31.12.2014, з 01.01.2016 по 31.12.2016, згідно довідок підприємства, де працює позива, інтенсивний рух поїздів на зазначених ділянках був відсутній. (а.с. 93)

Спеціальний стаж позивача підтверджується, також, і довідкою виробничого підрозділу "Гребінківська дистанція колії" регіональної філії "Південна залізниця" АТ "Укрзалізниця" № ПЧ18-04/14 від 23.03.2021 та складає 11 років 9 місяців 11 днів (а.с.80).

Доказів на спростування встановлених судом обставин позивачем не надано , а судом не встановлено.

На будь-яких інших посадах, які дають право на призначення пенсії за вислугу років позивач не працював.

З огляду на зазначене, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції про відсутність підстав визнання протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії за вислугою років з підстав, передбачених п "а" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", у зв`язку з відсутністю у позивача спеціального стажу, необхідного для призначення пенсії за вислугу років.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків, якими мотивоване рішення суду першої інстанції, та не дають підстав уважати висновки суду першої інстанції помилковими, а застосування судом норм матеріального права - неправильним.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.

Зважаючи на результати апеляційного розгляду оскарженого судового рішення та положення статті 139 КАС України, у справі відсутні підстави для розподілу судових витрат.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 06.12.2021 по справі № 440/6409/21 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя В.Б. Русанова
Судді Т.С. Перцова С.П. Жигилій