Справа № 500/1250/22
Суддя: Обрізко Ігор Михайлович
Дата ухвалення: 2022-08-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2022 рокуЛьвівСправа № 500/1250/22 пров. № А/857/8088/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Обрізко І.М.,

суддів Іщук Л.П., Онишкевича Т.В.,

за участю секретаря судового засідання Лутчин А.М.,

за участю представника позивача Алексенка С.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у місті Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 29 квітня 2022 року, прийняте суддею Мартиць О.І. об 11 годині 05 хвилині у місті Тернополі, повний текст складено 04.05.2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

встановив:

ОСОБА_1 (надалі позивач) звернувся з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (надалі ГУ ПФУ в Тернопільській області, відповідач) про визнання дій протиправними та зобов`язання зарахувати до страхового стажу позивача період роботи з 01.01.1983 року по 21.11.1988 року в колгоспі ім. Суворова, с. Улашківці Чортківського району Тернопільської області.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 29 квітня 2022 року позов задоволено.

Задовольняючи позов, суд виходив з того, що підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.

Не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці (маються покликання на постанову Верховного Суду від 06 березня 2018 року в справі №754/14898/15-а).

Таким чином, з огляду на відповідні записи трудової книжки колгоспника №74 від 10.03.1983 року, яка є основним документом, що підтверджує стаж роботи позивача у колгоспі ім. Суворова у період з 01.01.1982 року по 21.11.1988 року.

Наявність сумнівів у відповідача відповідно до зазначеного законодавства може бути підставою для перевірки, в ході якої має бути встановлено обставини, які перешкоджають зарахуванню періоду роботи до стажу, однак не можуть нівелювати відомості трудової книжки та позбавляти особу права на належне пенсійне забезпечення з урахуванням набутого трудового стажу, що відповідає позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 06 березня 2018 року в справі №127/9055/17.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, ГУ ПФУ в Тернопільській області подало апеляційну скаргу. Вважає, що судом першої інстанції ухвалено рішення із неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права. Просить скасувати рішення суду та ухвалити постанову, якою відмовити у задоволенні позову.

В апеляційній скарзі зазначає, що при розгляді заяв позивачу до страхового стажу не зараховано періоди роботи в колгоспі ім. Суворова з 01.01.1983 року по 31.12.1988 року до страхового стажу, оскільки тривалість роботи в колгоспі за даний період зазначена у людино годинах із інформацією про невиконання річного мінімуму трудової участі в громадському господарстві, а інформація про встановлений мінімум трудової участі в господарстві в довідці відсутня.

У копії книги обліку трудового стажу, відомості про причини невиконання річного мінімуму трудової участі у громадському господарстві з 01.01.1983 року по 31.12.1988 року відсутні.

Інформація про тривалість робочого дня у представлених документах не зазначена.

Крім того, в даному випадку відсутні підстави стверджувати про виникнення між позивачем та відповідачем нового спору, з врахуванням судового рішення яке вже прийнято по спірних правовідносинах. Наразі має місце спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, але на стадії виконання судового рішення.

Таким чином, є підстави для закриття провадження.

Колегія суддів заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до наступного.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що місцевий суд в повній мірі дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 16.03.2020 року ОСОБА_1 , досягнувши пенсійного віку, звернувся до ГУ ПФУ в Тернопільській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Листом №1900-0321-9/4422 від 10.04.2020 року позивачу відмовлено в призначенні такої пенсії за відсутністю необхідного страхового стажу 27 років, у зв`язку з чим 09.07.2020 року ОСОБА_1 повторно звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області із заявою про призначення пенсії за віком, а в подальшому до суду.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 29.10.2020 року у справі №500/2316/20 зобов`язано ГУ ПФУ в Тернопільської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 16.03.2020 року про призначення пенсії за віком та прийняти рішення, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області №1900-0303-8/9329 від 19.03.2021 року при повторному розгляді заяв про призначення пенсії від 16.03.2020 року, від 09.07.2020 року на виконання вказаного судового рішення позивачу згідно поданих документів зараховано страхового стажу 20 років 07 місяців 26 днів, що є меншим за необхідний для призначення пенсії за віком.

Згідно поданих позивачем документів для призначення пенсії (трудова книжка, військовий квиток, довідка про роботу в колгоспі та дані реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування) в страховий стаж враховано такі періоди:

з 20.04.1979 року по 12.05.1981 року - військова служба;

з 01.01.1982 року по 31.12.1982 року - робота в колгоспі;

з 05.12.1988 року по 30.06.1995 року - робота у ВАТ «ТО «Текстерно»;

з 01.06.2007 року по 07.09.2007 року - робота за інформацією, яка міститься в індивідуальних відомостях форма ОК-5;

з 01.08.2008 року по 02.11.2009 року - робота за інформацією, яка міститься в індивідуальних відомостях форма ОК-5;

з 11.01.2010 року по 31.05.2020 року - робота за інформацією, яка міститься в індивідуальних відомостях форма ОК-5.

При цьому, посилаючись на Основні положення про порядок видачі і ведення трудових книжок колгоспників, яке схвалене Союзною радою колгоспів 14.03.1975 року і затверджене постановою Ради Міністрів СРСР від 21.04.1975 року №310 повідомлено, що до страхового стажу зарахувати період роботи в колгоспі ім. Суворова згідно записів трудової книжки колгоспника №74 від 10.03.1983 року та згідно довідки №70 від 05.03.2020 року, виданої Улашківською сільською радою з 01.01.1983 року по 31.12.1988 року підстави відсутні, оскільки тривалість роботи в колгоспі за даний період зазначена в людиногодинах із інформацією про невиконання річного мінімуму трудової участі в громадському господарстві, а інформація про встановлений мінімум трудової участі в господарстві відсутня.

У наданій копії книги обліку трудового стажу відомості про причини невиконання річного мінімуму трудової участі в громадському господарстві з 01.01.1983 року по 31.12.1988 року відсутні. Інформація про тривалість робочого дня у представлених документах не зазначена.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 02.06.2021 року у справі №500/2282/21 зобов`язано ГУ ПФУ в Тернопільській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 01.06.2007 року по 07.09.2007 року, з 11.01.2010 року по 28.02.2011 року.

Листом №265-14/П-02/8-1900/22 від 14.01.2022 року позивача повідомлено, що на виконання вказаного судового рішення враховано до страхового стажу зазначені періоди роботи та проведено повторно підрахунок стажу, який становить 21 рік 05 місяців 19 днів.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України від 05.11.1991 року №1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон №1788-XII) та Законом України від 09.07.2003 року №1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-ІV).

Відповідно до статті 26 Закону №1058-ІV право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років.

За положеннями частини четвертої статті 26 Закону №1058-ІV у разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, необхідного страхового стажу на дату досягнення віку, передбаченого частинами першою - третьою цієї статті, пенсію за віком може бути призначено після набуття особою страхового стажу, визначеного частинами першою - третьою цієї статті на дату досягнення відповідного віку.

Наявність страхового стажу, передбаченого частинами першою - третьою цієї статті, який дає право на призначення пенсії за віком, визначається на дату досягнення особою відповідного віку і не залежить від наявності страхового стажу на дату звернення за призначенням пенсії.

Періоди, з яких складається страховий стаж, визначені в статті 24 Закону №1058-IV, відповідно до якої страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (частина перша статті 24).

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (частина друга статті 24 Закону №1058-IV).

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (частина четверта статті 24 Закону №1058-IV).

У законодавстві, що діяло раніше (до 01.01.2004 року), зокрема, у статті 56 Закону №1788-XII передбачено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру тривалості роботи і тривалості перерв.

При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.

Отже, законодавець передбачив зарахування до страхового стажу періоду роботи та членства у колгоспі і визначив для цього певні умови та порядок. Так, за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, то враховується час роботи за фактичною тривалістю, якщо ж виконував встановлений мінімум трудової участі або не виконував з поважних причин, то зараховується весь період роботи.

За змістом положень статті 62 Закону №1788-ХІІ основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до статті 62 Закону №1788-XII постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (надалі Порядок №637).

Пунктом 1 Порядку №637 передбачено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до пункту 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Виходячи з наведеної норми вказаного Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, застосовуються, в тому числі, у разі відсутності в трудовій книжці необхідних відомостей про роботу.

Отже, основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. У разі відсутності в трудовій книжці записів про роботу, такий стаж встановлюється на підставі інших документів, уточнюючих довідок, відомостей та інших документів, які містять відомості про періоди роботи.

Водночас, відповідно до пункту 1 Основних положень про порядок видачі та ведення трудових книжок колгоспників, затверджених постановою Ради Міністрів СРСР від 21.04.1975 року №310, основним документом про трудову діяльність членів колгоспу є трудова книжка колгоспника, яка ведеться на всіх членів колгоспу з моменту їх вступу в члени колгоспу.

До трудової книжки колгоспника, зокрема, заносяться: відомості про колгоспника: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність; відомості про роботу: призначення на роботу, переведення на іншу роботу, закінчення роботи; відомості про трудову участь: прийнятий в колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, його виконання (пункт 5 Основних положень).

Згідно пункту 6 Основних положень всі записи в трудовій книжці засвідчуються у всіх розділах за час роботи в колгоспі підписом голови колгоспу або спеціально уповноваженої правлінням колгоспу особи та печаткою.

Якщо колгоспник не виробив обов`язковий мінімум трудової участі в громадському господарстві з причин, визнаних правлінням чи загальними зборами колгоспників поважними, адміністрація колгоспу вносила відповідні записи до трудової книжки.

В разі відсутності рішення правління колгоспу або загальних зборів колгоспників або правонаступника про зарахування певного року до стажу роботи, через невиконання встановленого мінімуму трудової участі в колективному господарстві з поважної причини, обчислення страхового стажу проводиться за фактичною тривалістю в календарному обчисленні.

Якщо в колективному господарстві облік трудової участі провадився в людиногодинах, для обчислення страхового стажу за фактичною тривалістю людиногодини переводяться в дні. Переведення відпрацьованих працівником людиногодин у вихододні (трудодні) розглядається з урахуванням інформації щодо тривалості робочого дня в колгоспі, де працювала особа. У разі зберігання документів в архівній установі - на підставі інформації, наданої архівом.

У випадку представлення документів про трудову участь в колгоспі, виданих архівною установою, в яких зазначено тільки кількість відпрацьованих днів без зазначення інформації про встановлений мінімум трудової діяльності, особи, які звернулися за призначенням/ перерахунком пенсії повинні бути повідомлені про надання таких відомостей. При чому інформація щодо встановленого мінімуму трудової участі в господарстві повинна бути зазначена стосовно конкретної особи, яка звертається за пенсією. В іншому випадку стаж роботи в колгоспі обчислюється за фактичною тривалістю пропорційно відпрацьованому часу.

Так, як вірно звернув увагу суду першої інстанції, згідно записів трудової книжки колгоспника №74 від 10.03.1983 року копія якої долучена до матеріалів справи позивач:

1979 року - 1981 року проходив службу в армії;

запис від 10.03.1983 за 1982 рік працював бр. №2, кількість відроблених людиноднів за рік 1072, встановлений мінімум трудоднів (або людиноднів) за рік 1300 та нараховано 659,48 грошей (карбованців)

за 1982 рік працював тракт. бр., кількість відроблених людиноднів за рік 584, в5становлений мінімум трудоднів (або людиноднів) за рік (відсутній) та нараховано 360,85 грошей (карбованців)

запис від 20.02.1984 року за 1983 рік працював тракт. бр., кількість відроблених людиноднів за рік 1640, встановлений мінімум трудоднів (або людиноднів) за рік 2000 та нараховано 906,99 грошей (карбованців)

запис від 25.03.1985 року за 1984 рік працював тракторист, кількість відроблених людиноднів за рік 1345, встановлений мінімум трудоднів (або людиноднів) за рік 2000 та нараховано 907,81 грошей (карбованців)

запис від 20.02.1986 року за 1985 рік працював тракторист, кількість відроблених людиноднів за рік 1933, встановлений мінімум трудоднів (або людиноднів) за рік 2000 та нараховано 1410,15 грошей (карбованців)

за 1986 рік працював тракторист, кількість відроблених людиноднів за рік 1676, встановлений мінімум трудоднів (або людиноднів) за рік 2000 та нараховано 1338,26 грошей (карбованців)

за 1987 рік працював тракторист, кількість відроблених людиноднів за рік 1920, встановлений мінімум трудоднів (або людиноднів) за рік 2000 та нараховано 1520,10 грошей (карбованців)

за 1988 рік працював механізатор, кількість відроблених людиноднів за рік 1200, встановлений мінімум трудоднів (або людиноднів) за рік 2000 та нараховано 1192 грошей (карбованців)

21.11.1988 року звільнений з роботи механізатора в зв`язку із зміною місця проживання.

Крім того, за 1983-1987 роки міститься примітка «зар. пр №2 від» дати не видно із-за проставлених печаток.

Факт роботи позивача у колгоспі ім. Суворова за спірний період з 01.01.1983 року по 21.11.1988 року підтверджується також:

довідкою від 05.03.2020 року №70, виданою Улашківською сільською радою Чортківського району Тернопільської області на підставі «Книги обліку трудового стажу і заробітку колгоспника» - «П№6 ст.74», які зберігаються в Улашківській сільській раді відповідно до Розпорядження голови Чортківської районної державної адміністрації від 23.07.2010 року №490;

довідкою про заробіток для обчислення пенсії від 01.07.2020 року №371, виданою Улашківською сільською радою Чортківського району Тернопільської області.

Згідно архівної довідки Архівного відділу Чортківської районної державної адміністрації від 15.06.2020 року №542 ОСОБА_1 надавалися відпустки як механізатору колгоспу імені Суворова села Улашківці Чортківського району Тернопільської області, а саме за 1985 рік з 14.03.1986 року на 24 робочих днів, протокол №3 правління колгоспу ім. Суворова від 11.03.1986 року; за 1986 рік з 15.05.1987 року на 18 робочих днів, протокол №6 правління колгоспу ім. Суворова від 25.04.1987 року; 1987 рік з 01.03.1988 року на 24 робочих дні, протокол №3 правління колгоспу ім. Суворова від 20.02.1988 року.

Зі змісту архівної довідки Чортківського районного комунального підприємства «Трудовий архів» від 05.05.2021 року №167 видно, що надати будь-яку інформацію про трудовий стаж ОСОБА_1 в колгоспі ім. Суворова не має можливості, оскільки даний колгосп своїх документів на збереження в Чортківське РКП «Трудовий архів» не передавав.

Верховний Суд у постанові від 24.05.2018 року в справі № 490/12392/16-а прийшов до висновку про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Крім того, колегія суддів бере до уваги і висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 06.03.2018 року у справі №754/14898/15-а про те, що підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. ПФУ не врахувало, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.

Відповідно до частини третьої статті 44 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

Згідно підпункту 2 пункту 6 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління, затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 року №28-2, Управління Фонду має право отримувати безоплатно в установленому законодавством порядку від державних органів та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій усіх форм власності і від фізичних осіб підприємців відомості про нарахування, обчислення і сплату страхових внесків, а також інші відомості, необхідні для здійснення покладених на управління Фонду завдань.

Такі повноваження Пенсійного фонду повинні бути використані з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких вони спрямовані.

Відтак, враховуючи вищенаведене, у випадку виникнення сумнівів щодо достовірності поданих особою документів відповідач наділений правом звернення до державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій з метою отримання інформації, необхідної для здійснення їхньої діяльності. Однак, відповідач таким правом не скористався.

Верховний Суд у постанові від 06 березня 2018 року в справі №127/9055/17 не заперечуючи проти права органів, що призначають пенсію, вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі, зазначив, що таке право не повинно нівелювати обов`язок пенсійного органу щодо установлення права особи на одержання пенсії на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів, як це визначено п.4.7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою Правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 року за № 22-1 (далі - Порядок №22-1).

Наявність сумнівів щодо записів в трудовій книжці може бути підставою для перевірки, в ході якої має бути встановлено обставини, які перешкоджають зарахуванню періоду роботи до стажу. Відсутність документів колгоспу ім.Суворова на зберіганні в архівних установах, не може нівелювати відомості трудової книжки, оформлені належним чином, та позбавляти особу права на належне пенсійне забезпечення з урахуванням набутого нею трудового стажу.

Щодо покликання апелянта на наявність підстав для закриття провадження, колегія суддів зазначає, що таке не заслуговує на увагу, з огляду на наступне.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 29.10.2020 року у справі №500/2316/20, на яке покликається скаржник, зобов`язано ГУ ПФУ в Тернопільської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 16.03.2020 року про призначення пенсії за віком та прийняти рішення, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні. Колегія суддів звертає увагу на те, що суд при розгляді справи №500/2316/20 не зобов`язував пенсійний орган зарахувати до страхового стажу позивача періоди роботи з 01.01.1983 року по 21.11.1988 року в колгоспі ім.Суворова при вирішенні питання про призначення йому пенсії за віком. Відтак, відсутні підстави для закриття провадження у справі.

З огляду на викладене суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив фактичні обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а відтак апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Судові витрати розподілу не підлягають з огляду на результат вирішення апеляційної скарги та виходячи з вимог ст. 139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 243, 308, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області залишити без задоволення, рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 29 квітня 2022 року у справі №500/1250/22 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків встановлених ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І. М. Обрізко
судді Л. П. Іщук
Т. В. Онишкевич
Повне судове рішення складено 09.09.2022 року.