Справа № 300/1041/22
Суддя: Бруновська Надія Володимирівна
Дата ухвалення: 2022-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Головуючий суддя у першій інстанції: Главач І.А.

12 вересня 2022 рокуЛьвівСправа № 300/1041/22 пров. № А/857/8488/22
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Бруновської Н.В.

суддів: Хобор Р.Б., Шавеля Р.М.

розглянувши у письмовому провадженні в м.Львові апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Івано-Франківській області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 20 квітня 2022 року у справі № 300/1041/22 за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

17.02.2022р. Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся з позовом до Головного управління ДПС в Івано-Франківській області, у якому просив суд:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №008866/0706 від 29.10.2021р.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 20.04.2022р. позов задоволено частково.

Суд визнав протиправним та скасував податкове повідомлення-рішення від 29.10.2021р. №008866/0706 в частині накладення штрафних санкцій на суму 46312,00 грн. У задоволенні решти позовних вимог суд відмовив.

Не погоджуючись із даним рішенням, апелянт Головне управління ДПС в Івано-Франківській області подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що судом порушено норми матеріального та процесуального права.

Апелянт просить суд, рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 20.04.2022р. скасувати в частині задоволених позовних вимог та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.

Предметом апеляційного розгляду є перегляд рішення суду першої інстанції в частині правомірності застосування податковим органом штрафної санкції в розмірі 46312 грн. податковим повідомленням-рішенням № 008866/0706 від 23.10.2020р. за порушення порядку ведення обліку товарних запасів за місцем їх реалізації.

З виписки Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань видно, що ОСОБА_1 (реєстраційний номер ОКПП НОМЕР_1 ) зареєстрований як фізична особа-підприємець із відповідним записом за №000005419 з 01.06.2021р.

Із змісту наказу Головного управління ДПС в Івано-Франківській області № 1951 від 07.10.2021р. «Про проведення фактичної перевірки» та направлень від 07.10.2021р. №2631, №2632 видно, що контролюючий орган провів фактичну перевірку суб`єкта господарювання, а саме кафе « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресою: АДРЕСА_1 в якому здійснює господарсбку діяьність ФОП ОСОБА_1 .

За результатами перевірки податковий орган склав акт перевірки № 5617/09/01/РРО/ від 07.10.2021р. та встановив наступні порушення:

- п.2 п.12. ст.13 Закону України від 06.07.1995р. №265/95-НР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»;

- п.177.10 ст.177 ПК України;

- ст.21-24 КЗпП України;

- наказ Міністерства фінансів України від 13.05.2021р. №261 «Про затвердження типової форми, за якою здійснюється облік доходів і витрат фізичними особами-підприємцями і фізичними особами, які провадять незалежну професійну діяльність, та Порядку її ведення»;

- невидача розрахункового документа встановленого зразка;

- порушення встановленого порядку ведення обліку товарних запасів за місцем їх реалізації, здійснення продажу товарів, які не обліковані в установленому порядку, а саме: не відображення обліку товарних запасів за місцем їх реалізації;

- роздрібна торгівля алкогольними напоями без придбання ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями.

На підставі встановлених порушень, Головне управління ДПС в Івано-Франківській області 29.10.2021р. виніс податкове повідомлення-рішення №008866/0706 про застосування штрафних санкцій на суму - 46 312 грн.

Щодо порядку ведення книги обліку доходів і витрат.

Як видно з акту перевірки № 5617/09/01/РРО/ НОМЕР_1 від 07.10.2021р. податковий орган під час перевірки господарської одиниці кафе « ІНФОРМАЦІЯ_1 », яка належить суб`єкту господарської діяльності ФОП ОСОБА_1 , виявив не облікований товар на загальну суму 23156 грн.

Однак, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що не відображення обліку товарних запасів за місцем їх реалізації у Книзі обліку доходів і витрат не може ототожнюватись з порушенням порядку ведення обліку товарних запасів за місцем їх реалізації, здійснення продажу товарів, які не обліковуються у встановленому порядку.

ч.2 ст.19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В п.44.1 ст.44 ПК України видно, що для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

При цьому, суб`єкт господарювання зобов`язаний надати контролюючому органу під час проведення перевірки документи (у паперовій або електронній формі), які підтверджують облік та походження товарів, що на момент перевірки знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті).

п.12 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» визначено, що суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані вести у порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, здійснювати продаж лише тих товарів, які відображені в такому обліку.

Разом з тим, положення вказаного Закону не визначають окремого порядку ведення обліку товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, а лише вказують на обов`язок суб`єктів господарювання вести такий облік у порядку, встановленому законодавством.

В п.177.10 ст.177 ПК України визначено, що фізичні особи - підприємці зобов`язані вести Книгу обліку доходів і втрат та мати підтверджуючі документи щодо походження товару.

ст.20 Закону «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», визначає, що до суб`єктів господарювання, що здійснюють реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку, та/або не надали під час проведення перевірки документи, які підтверджують облік товарів, що знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті), за рішенням контролюючих органів застосовується фінансова санкція у розмірі вартості таких товарів, які не обліковані у встановленому порядку, за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Однак, положення Закону «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» чітко не визначають самого порядку ведення обліку товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, а лише вказують на обов`язок суб`єктів підприємницької діяльності на ведення такого обліку.

Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності визначені Законом України від 16.07.1999р. №996-ХІV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Поняття запаси, а також порядок їх обліку передбачено Положенням (стандартом) бухгалтерського обліку «Запаси», який затверджений наказом Міністерства фінансів України від 20.10.1999р./ №246, та зареєстрований в Міністерстві юстиції України 02.11.1999р. №751/4044.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

До документів, що є підставою для оприбуткування (обліку) товару за місцем їх реалізації належать первинні документи щодо походження (руху) товару, наприклад: накладні на внутрішнє переміщення товару, податкові та видаткові накладні.

Отже, фізичні особи-підприємці, які перебувають на загальній системі оподаткування, при продажі товарів у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, зобов`язані вести облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації. Недотримання вказаного обов`язку має наслідком застосування фінансової санкції у розмірі подвійної вартості необлікованих товарів за цінами реалізації.

При цьому, підставою для застосування штрафних санкцій за реалізацією товарів, які не обліковані у встановленому порядку, є встановлений факт наявності товарів в місцях їх реалізації та/або зберігання, які не обліковані у встановленому порядку. Тобто, виявлення товарів у надлишку (перевищення кількості товару в наявності над облікованим товаром).

Зокрема, фінансова санкція встановлена ст.20 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» може бути застосована лише у тому випадку, коли особа не веде облік товарів.

п.1 Порядку ведення Книги обліку доходів і витрат, які ведуть фізичні особи-підприємці, крім осіб, які обрали спрощену систему оподаткування і фізичні особи, які проводять незалежну професійну діяльність, який затверджено Наказом Міністерства доходів і зборів України від 16.09.2013р. №481, передбачено, що фізичні особи-підприємці зобов`язані вести Книгу обліку доходів і витрат, у якій за підсумком робочого дня, протягом якого отримано дохід, на підставі первинних документів здійснюються записи про і отримання доходів та документально підтверджені витрати. ( далі Порядок - №481)

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу апелянта на ту обставину, що в оспорюваному податковому повідомленні-рішенні від 29.10.2021р. № 008866/0706 контролюючий орган вказав про порушення позивачем вказаного Порядку -№ 481, який був чинний до 15.07.2021р. ( Наказом Мінфіну «Про затвердження типової форми, за якою здійснюється облік доходів і витрат фізичними особами-підприємцями і фізичними особами, які провадять незалежну професійну діяльність та Порядку її веденняя» від 13.05.2021р. № 261 визнано таким, що втратив чинність Порядок -№ 481).

Тобто, податковий орган застосував до спірних правовідносин нечинний нормативний акт.

На час проведення перевірки та винесення оспорюваного податкового-рішення був чинний Наказ Мінфіну «Про затвердження типової форми, за якою здійснюється облік доходів і витрат фізичними особами-підприємцями і фізичними особами, які провадять незалежну професійну діяльність та Порядку її ведення від 13.05.2021р. № 261. Дата набрання чинності: 16.07.2021р. ( далі по тексту Порядок № 261)

В п.1 розділу 1 Порядку № 261 видно, що відповідно до п. 177.10 ст.177, п.178.6 ст.178 розділу 4 ПК України фізичні особи-підприємці та фізичні особи, які проводять незалежну професійну діяльність (самозайняті особи), зобов`язані вести облік доходів і витрат. На підставі первинних документів за підсумками робочого дня, протягом якого отримано дохід/понесено витрати, здійснюються записи про отримані доходи та документально підтверджені витрати.

п.2 Розділу 1 Порядку № 261 визначено, що облік доходів і витрат ведеться в паперовому та/або електронному вигляді, у тому числі засобами електронного кабінету у порядку, встановленому законодавством.

Водночас, пп.6 п.1 розділу 2 Порядку № 261 передбачено, що інформація про документально підтверджені витрати, пов`язані з господарською діяльністю або провадження незалежної професійної діяльності, зазначається у графах 5-10.

Тобто, в день коли отримано дохід (продано товар), платник податку відображає витрати (вказує документи на підставі яких придбано саме цей товар), а товар, який ще не було продано не відображається в такій книзі.

При цьому, товарні запаси (залишки) згідно чинної так і попередньої форми Книги обліку доходів і витрат не підлягають відображенню в книгах обліку. (відсутня відповідна графа).

На спростування доводів апелянта про необлікований товар на загальну суму 23156 грн. за місцем реалізації, ФОП ОСОБА_1 надав податковому органу перелік документів, а саме: податкові-видаткові накладні, видаткові накладі, Книгу обліку доходів і витрат, які свідчать про належне ведення обліку товарів позивачем.

Разом з тим, позивач під час проведення перевірки надав контролюючому органу первинні документи щодо придбання товарів, що знаходились в місці продажу, що не спростував апелянт.

Таким чином, доводи апелянта про неналежне ведення, невнесення до Книги облік доходів та витрат відомостей щодо обліку товару не є обставиною, що свідчить про реалізацією ФОП ОСОБА_1 необлікованого товару.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову, оскільки суб`єкт владних повноважень в особі Головного управління ДПС у Івано Франківській області діяв не у спосіб визначений законами та Конституцією України. Зокрема, податковий орган протиправно застосував штрафну санкцію в розмірі 46312 грн. податковим повідомленням-рішенням № 008866/0706 від 23.10.2020р. за порушення порядку ведення обліку товарних запасів за місцем їх реалізації до позивача.

Інші доводи апеляційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою апелянта з висновками суду першої інстанцій по їх оцінці, тому не можуть бути прийняті апеляційною інстанцією.

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі Серявін та інші проти України (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

В п.41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, видно, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

ст.242 КАС України визначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

В ст.316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Із врахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують і при ухваленні оскарженого судового рішення порушень норм матеріального та процесуального права ним допущено не було, тому, відсутні підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції. В іншій частині судове рішення не оскаржується.

Керуючись ст.ст.229,308,310,315,316,321,322,325,329 КАС України, суд ,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Івано-Франківській області залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 20 квітня 2022 року у справі № 300/1041/22 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку, виключно у випадках передбачених ч.4 ст.328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Н. В. Бруновська
судді Р. Б. Хобор
Р. М. Шавель
Повне судове рішення складено 12.09.2022