Справа № 380/24005/21
Суддя: Судова-Хомюк Наталія Михайлівна
Дата ухвалення: 2022-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2022 рокуЛьвівСправа № 380/24005/21 пров. № А/857/7658/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Судової-Хомюк Н.М.,

суддів Онишкевича Т.В., Сеника Р.П.,

розглянувши у порядку письмового провадження в залі суду в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 11 квітня 2022 року у справі № 380/24005/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про зобов`язання вчинити певні дії,-

суддя в 1-й інстанції Качур Р.П.,

час ухвалення рішення 11.04.2022 року,

місце ухвалення рішення м. Львів,

дата складання повного тексту рішення не зазначено,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернулася до Львівського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі відповідач-1, Головне управління ПФУ у Львівській області) Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (далі відповідач-2, Головне управління ПФУ у Вінницькій області), у якій просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача № 134750004 від 19.05.2021 про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах позивачу;

- зобов`язати відповідача призначити та нарахувати позивачу пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із зарахуванням до пільгового стажу: період навчання з 01.09.1981 по 20.07.1984; періоди роботи з 20.07.1984 по 21.11.2007; з 11.08.2008 по 28.01.2009; з 01.09.2009 по 13.04.2018; з 07.06.2018 по 27.11.2021 на посаді тракториста-машиніста.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що неврахування часу навчання з 01.09.1981 по 20.07.1984 та стажу роботи з 20.07.1984 по 21.11.2007; з 11.08.2008 по 28.01.2009; з 01.09.2009 по 13.04.2018; з 07.06.2018 по 27.11.2021 на посаді тракториста-машиніста до пільгового стажу позивача у зв`язку з неналежністю документів, які підтверджують трудовий стаж є протиправним. Також вказав, що відповідачем безпідставно не враховано вказані періоди роботи з трудової книжки позивача, так як остання є основним документом, який підтверджує стаж особи. Зазначив, що позивач має достатній стаж роботи, передбачений п. 3 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» для призначення пенсії на пільгових умовах. Відтак позивач звернувся до суду із цим позовом за захистом права на призначення пенсії.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 11 квітня 2022 року у справі № 380/24005/21 позовні вимоги задоволено.

Рішення суду першої інстанції оскаржив відповідач, подавши на нього апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що рішення суду першої інстанції є незаконним, необґрунтованим та таким, що винесене з порушенням норм як матеріального так і процесуального права.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що головними умовами для призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058 є виконання робіт на посаді тракториста-машиніста, безпосередня зайнятість у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, досягнення відповідного віку, а також наявність кількості відповідного стажу. Вказав, що страховий стаж позивача склав 37 років 08 місяців 27 днів. Також стверджує, що період роботи позивача у ПП «Агрофірма «Лугове»» з 07.06.2018 не зараховано до пільгового стажу роботи ОСОБА_1 , оскільки він прийнятий на роботу на посаду «механізатор», яка, в свою чергу, не передбачена п. 3 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058. Щодо періоду роботи позивача з 11.08.2008 по 28.08.2009, з 01.09.2009 по 13.04.2018 у приватному підприємстві «Шостак» зазначив, що у відповідача відсутня інформація, що вказане підприємство займається виробництвом сільськогосподарської продукції. Крім того, повідомив, що період навчання у сільському професійно-технічному училищі з 01.09.1981 по 20.07.1984 не може зараховуватися до пільгового стажу роботи, оскільки законодавством чітко зазначено умови набуття права на пільгову пенсію як тракториста-машиніста: виконання робіт на посаді тракториста-машиніста, безпосередня зайнятість у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства.

Просить скасувати рішення Львівського окружного адміністративного суду від 11 квітня 2022 року у справі № 380/24005/21 та прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення вимог скаржника, виходячи із такого.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Задовольняючи позовні вимоги у справі, суд першої інстанції виходив з того, що єдине найменування професії механізаторів сільського господарства «тракторист-машиніст» було запроваджено в 1961 році і охоплює такі професії: бульдозеристи, бульдозеристи-скреперисти, грейдеристи, комбайнери, машиністи дощувальних машин, машиністи льоноконоплезбиральних машин, машиністи скреперів, скреперисти, машиністи чаєзбиральних машин, машиністи екскаваторів, механіки-водії бавовнозбиральних машин, механіки-водії самохідних широкозахватних сінокосарок, механіки-комбайнери, трактористи, трактористи-бульдозеристи.

Трактористам-машиністам, які відпрацювали повний польовий період на тракторах та інших самохідних сільськогосподарських машинах, весь рік роботи зараховується до стажу, що дає право на пільгове пенсійне забезпечення, і в тому разі, якщо в між польовий або міжсезонний період вони виконували інші роботи на стаціонарних і причіпних установках та агрегатах, з ремонту сільськогосподарської техніки, на тваринницьких фермах тощо. Віднесення господарства до сільгосппідприємств, трактористи-машиністи яких мають право на пільгову пенсію, проводиться відповідно до класифікатора галузей народного господарства.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог.

Розглядаючи спір, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Встановлено, підтверджено матеріалами справи, що відповідно до диплому серії НОМЕР_1 , ОСОБА_1 з 01.09.1981 по 20.07.1984 навчався в Олеському ССПТУ-45 смт. Олесько Буського району Львівської області та здобув загальну середню освіту. Рішенням екзаменаційної комісії позивачу присвоєно кваліфікацію тракторист-машиніст 2 класу, слюсаря 3 розряду, водія категорії «С», та зазначено, що ОСОБА_1 має право працювати на Т-150, Т-150«к».

Згідно із записами в трудовій книжці серії НОМЕР_2 від 20.07.1984 позивач, ОСОБА_1 , працював, зокрема:

- з 20.07.1984 по 21.11.2007 - трактористом 3 класу у тракторній бригаді № 2 колгоспу ім. Чапаєва Бродівського району Львівської області;

- з 14.12.2007 по 10.08.2008 позивачу виплачувалася допомога по безробіттю;

- з 11.08.2008 по 28.08.2009 - трактористом-машиністом категорії С, D, E у приватному підприємстві «Шостак»;

- з 01.09.2009 по 13.04.2018 - трактористом-машиністом С, D, E у приватному підприємстві «Шостак»;

- з 07.06.2018 - працює механізатором у приватному підприємстві «Агрофірма «Лугове»».

Відповідно до запису № 5 трудової книжки позивача, колгосп ім. Чапаєва перейменовано на селянську спілку «Хлібороб». Селянську спілку «Хлібороб» реорганізовано в СТзОВ «Хлібороб» (запис № 6).

ОСОБА_1 17.05.2021 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області із заявою про призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 2.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області № 43 від 19.05.2021 позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2. Відмову обґрунтовано тим, що необхідний страховий стаж для призначення пенсії позивачу становить 28 років 06 місяців, з них: 20 років - необхідний стаж роботи трактористом-машиністом, безпосередньо зайнятим у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, визначений пунктом 3 частини другої статті 114 Закону № 1058. Зазначено, що страховий стаж позивача становить 37 років 08 місяців 27 днів, однак пільговий стаж особи не підтверджений, оскільки уточнюючі довідки про пільговий характер роботи оформлені не належним чином, а також відсутні довідка або витяг із Положення або Статуту підприємств, що такі підприємства займаються виробництвом сільськогосподарської продукції.

Позивач не погоджується з прийнятим рішення, вважає таке протиправним, відтак звернувся до суду із цим позовом.

З приводу спірних правовідносин колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Згідно з частиною першою статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Європейська соціальна хартія (переглянута) від 03.05.1996, ратифікована Законом України від 14.09.2006 № 137-V, яка набрала чинності з 01.02.2007 (далі - Хартія), визначає, що кожна особа похилого віку має право на соціальний захист (пункт 23 частини І). Ратифікувавши Хартію, Україна взяла на себе міжнародне зобов`язання запроваджувати усіма відповідними засобами досягнення умов, за яких можуть ефективно здійснюватися права та принципи, що закріплені у частині І Хартії.

Отже, право особи на отримання пенсії як складова частина права на соціальний захист є її конституційним правом, яке гарантується міжнародними зобов`язаннями України.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України від 05.11.1991 №1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон №1788-XII) та Законом України від 09.07.2003 №1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-ІV).

Громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку, і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж мають право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи (стаття 8 Закону №1058-IV).

Періоди, з яких складається страховий стаж, визначені в статті 24 Закону №1058-IV, відповідно до якої страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (частина перша статті 24 Закону №1058-IV).

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (частина друга статті 24 Закону №1058-IV).

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (частина четверта статті 24 Закону №1058-IV).

У законодавстві, що діяло раніше (до 01.01.2004), зокрема, у статті 56 Закону №1788-XII передбачено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Крім того, згідно з пунктом «д» частини третьої статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується також: навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Час навчання у професійно-технічному навчальному закладі зараховується до трудового стажу учня, слухача, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців (абзац 1 частини першої статті 38 Закону України «Про професійно-технічну освіту»).

Відповідно до матеріалів, позивач 20.07.1984 закінчив Олеське середнє спеціальне професійно-технічне училище № 45 за спеціальністю «тракториста-машиніста широкого профілю з вмінням виконувати роботи слюсаря-ремонтника та водія автомобіля» та з 20.07.1984 зарахований на посаду тракториста 3 класу у тракторну бригаду № 2 колгоспу ім. Чапаєва Бродівського району Львівської області.

Оскільки перерва між днем закінчення позивачем навчання в ПТУ і днем зарахування на роботу за професією не перевищує 3 місяців, то період навчання позивача в ПТУ має бути зарахований до пільгового трудового стажу.

Відтак, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції про необхідність зарахування періоду його навчання з 01.09.1981 по 20.07.1984 до страхового стажу.

Щодо інших спірних періодів роботи позивача, колегія суддів зазначає наступне.

Частиною першою статті 114 Закону № 1058-IV визначено, що право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій вказаної статті. Розміри пенсій для осіб, визначених вказаною статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 зазначеного Закону.

Пунктом 3 частини другої згаданої статті встановлено, що на пільгових умовах пенсія за віком призначається чоловікам, які працюють трактористами-машиністами і безпосередньо зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років, з них не менше 20 років на зазначеній роботі.

За відсутності страхового стажу, встановленого абзацом першим вказаного пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку, встановленого абзацом першим вказаного пункту, страхового стажу: з 1 квітня 2021 року по 31 березня 2022 року - не менше 28 років 6 місяців.

Згідно зі статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII, з наступними змінами та доповненнями, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

У пунктах 1 та 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі - Порядок №637) зазначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Згідно з пунктом 20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Згідно із записами трудової книжки серії НОМЕР_2 від 20.07.1984 позивач працював, зокрема:

- з 20.07.1984 по 21.11.2007 - трактористом 3 класу у тракторній бригаді № 2 колгоспу ім. Чапаєва Бродівського району Львівської області;

- з 14.12.2007 по 10.08.2008 позивачу виплачувалася допомога по безробіттю;

- з 11.08.2008 по 28.08.2009 - трактористом-машиністом категорії С, D, E у приватному підприємстві «Шостак»;

- з 01.09.2009 по 13.04.2018 - трактористом-машиністом С, D, E у приватному підприємстві «Шостак»;

- з 07.06.2018 - працює механізатором у приватному підприємстві «Агрофірма «Лугове»».

Для підтвердження стажу роботи на вказаних посадах позивач подав довідку від 13.04.2021 № 493, видану Заболотцівською сільською радою Бродівського району Львівської області, та витяг з книги обліку трудового стажу та заробітку колгоспника № 4 (стаж роботи з 20.07.1984 по 21.11.2007).

З довідки від 17.05.2021 № 28, виданої приватним підприємством «Шостак», слідує, що ОСОБА_1 працював з 11.08.2008 по 28.08.2009 та з 01.09.2009 по 13.04.2018 в якості тракториста-машиніста і був безпосередньо зайнятий на виробництві сільськогосподарської продукції протягом повного польового періоду в рослинництві або протягом календарного року в тваринництві та виконував поставлені норми виробітку. Також вказано, що ці періоди зараховуються до стажу роботи і дають право на пільгове пенсійне забезпечення відповідно до п. «в» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Як слідує з довідки № 25 від 29.04.2021, виданої приватним підприємством «Агрофірма «Лугове»», позивач з 07.06.2018 по день видачі довідки працював у вказаному підприємстві в якості тракториста-машиніста і був безпосередньо зайнятий на виробництві сільськогосподарської продукції протягом повного польового періоду в рослинництві або протягом календарного року в тваринництві та виконував поставлені норми виробітку. Також вказано, що ці періоди зараховуються до стажу роботи і дають право на пільгове пенсійне забезпечення відповідно до п. «в» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Апеляційний суд звертає увагу, що термін «механізатор» є загальновживаним й більш широким родовим поняттям професії тракториста, зайнятого у виробництві сільськогосподарської продукції.

Єдине найменування професії механізаторів сільського господарства «тракторист-машиніст» було запроваджено в 1961 році і охоплює такі професії: бульдозеристи, бульдозеристи-скреперисти, грейдеристи, комбайнери, машиністи дощувальних машин, машиністи льоноконоплезбиральних машин, машиністи скреперів, скреперисти, машиністи чаєзбиральних машин, машиністи екскаваторів, механіки-водії бавовнозбиральних машин, механіки-водії самохідних широкозахватних сінокосарок, механіки-комбайнери, трактористи, трактористи-бульдозеристи.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 20.02.2020 у справі № 182/6635/16-а

В уточнюючих довідках від 17.05.2021 № 28 (щодо періоду роботи позивача з 11.08.2008 по 28.08.2009 та з 01.09.2009 по 13.04.2018), від 29.04.2021 № 25 (з 07.06.2018 по 29.04.2021) зазначено, що позивач працював трактористом-машиністом і був безпосередньо зайнятий на виробництві сільськогосподарської продукції на протязі повного польового періоду в рослинництві, або на протязі календарного року в тваринництві.

Щодо періоду стажу роботи ОСОБА_1 з 20.07.1984 по 21.11.2007 то трудовою книжкою, підтверджується факт роботи позивача трактористом 3 класу у вказаний період.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що спірні періоди роботи позивача повинні бути зараховані до стажу для призначення пенсії на пільгових умовах.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вжив усіх заходів для всебічного і повного дослідження обставин справи та ухвалив законне й обґрунтоване рішення.

Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАСУ України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «РуїзТорія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

Інші зазначені відповідачем в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Доводи апеляційної скарги, наведені на спростування висновків суду першої інстанції, не містять належного обґрунтування чи нових переконливих доводів, які б були безпідставно залишені без розгляду судом першої інстанції.

Порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильного застосування норм матеріального права поза межами вимог апелянта та доводів, викладених у апеляційній скарзі, у ході апеляційного розгляду справи встановлено не було.

З огляду на викладене суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд першої інстанції, правильно встановив фактичні обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а відтак апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Відповідно до ст.139 КАС України судовий збір розподілу не підлягає.

Керуючись ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325,328, 329 КАС України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області залишити без задоволення.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 11 квітня 2022 року у справі № 380/24005/21 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Н. М. Судова-Хомюк
судді Т. В. Онишкевич
Р. П. Сеник
Повне судове рішення складено 12 вересня 2022 року