Справа № 640/27119/21
Суддя: Кузьменко Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2022-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2022 року м. Київ

Колегія Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача Кузьменка В.В.,

суддів: Василенка Я.М., Ганечко О.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом Головного управління Державної податкової служби у м. Києві до Державного агентства автомобільних доріг України, треті особи: Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві, Міністерство фінансів України про стягнення заборгованості, за апеляційною скаргою Головного управління державної податкової служби у місті Києві на ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва від 15 лютого 2022 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Головне управління Державної податкової служби у м. Києві звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Державного агентства автомобільних доріг України, у якому просило суд стягнути з Державного агентства автомобільних доріг України прострочену заборгованість згідно субкредитних угод у розмірі 4 778 219,71 грн.

Надалі представником Головного управління Державної податкової служби у місті Києві подано заяву про відмову від позову.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 лютого 2022 року заяву представника Головного управління Державної податкової служби у місті Києві про відмову від позову задоволено. Прийнято відмову Головного управління Державної податкової служби у м. Києві від позову до Державного агентства автомобільних доріг України про стягнення заборгованості по субкредитним угодам. Провадження у справі № 640/27119/21 закрито. Повернуто Головному управлінню Державної податкової служби у м. Києві через відповідний орган Державної казначейської служби України сплачену до державного бюджету суму судового збору, перераховану згідно платіжного доручення № 2312 від 01.06.2021, в частині 11350,00, що становить 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Не погоджуючись з вищезазначеним судовим рішенням в частині повернення 50% судового збору замість 100%, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції в частині та прийняти нове судове рішення, яким стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 22700,00 грн.

В апеляційній скарзі позивач посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання. Вказано, що з огляду на положення ст. 140 КАС України та задоволення позову відповідачем після подання позовної заяви, на користь позивача підлягає поверненню судовий збір за подання позовної заяви у повному розмірі. Відтак, у суду першої інстанції були підстави для повернення Головному управлінню Державної податкової служби у місті Києві судового збору в розмірі 22700,00 грн, а тому ухвала суду першої інстанції є частково необґрунтованою та підлягає скасуванню в частині.

Враховуючи неявку сторін та те, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення питання, а особиста участь сторін в судовому засіданні не обов`язкова, колегія суддів у відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 311 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи без представників сторін (у порядку письмового провадження).

Положеннями ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів зазначає наступне.

Повертаючи Головному управлінню Державної податкової служби у місті Києві 50% судового збору, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки позивач відмовився від позову шляхом подання письмової заяви та з урахуванням ч. 3 ст. 7 Закону України "Про судовий збір", позивачу слід повернути п`ятдесят відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову в розмірі 11350,00 грн.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції та зазначає таке.

Згідно з ч. 1 ст. 47 Кодексу адміністративного судочинства України, крім прав та обов`язків, визначених у статті 44 цього Кодексу, позивач має право на будь-якій стадії судового процесу відмовитися від позову.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 238 КАС України, суд закриває провадження у справі якщо позивач відмовився від позову і відмову прийнято судом.

Відповідачем у відзиві на апеляційну скаргу обґрунтовано вказано, що основний аргумент апеляційної скарги зводиться до неврахування судом першої інстанції вимоги частини першої статті 140 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме, що, якщо позивач відмовився від позову внаслідок задоволення його відповідачем після подання позовної заяви, то суд за заявою позивача присуджує всі понесені ним у справі витрати із відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 140 КАС України, у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються із позивача, крім випадків, коли позивач звільнений від сплати судових витрат. Однак якщо позивач відмовився від позову внаслідок задоволення його відповідачем після подання позовної заяви, то суд за заявою позивача присуджує всі понесені ним у справі витрати із відповідача.

Таким чином, посилаючись на відповідний припис частини першої статті 140 Кодексу адміністративного судочинства України, апелянт вважає, що його відмова від позову у суді першої інстанції пов`язана із задоволенням позову після подання позовної заяви, а тому існує необхідність у розподілі судових витрат згідно частиною першою статті 140 КАС України.

Водночас зазначене не відповідає дійсності, що підтверджується наступним.

Подаючи позовну заяву у вересні 2021 року апелянт просив суд стягнути з Укравтодору прострочену заборгованість згідно субкредитних угод у розмірі 4778219,71 грн на підставі подань від 30.12.2020 № 253 у сумі 74170,60 грн, № 252 у сумі 55084,84 грн, № 251 у сумі 117758,82 грн, № 262 у сумі 120008,48 грн, № 261 у сумі 276630,09 грн, № 260 у сумі 974002,06 грн, № 259 у сумі 1675970,19 грн, № 254 у сумі 1484594,63 грн.

Водночас зазначені суми коштів простроченої заборгованості за субкредитними угодами від 07.12.2000 № 101-04/53, від 06.07.2011 № 15010-02/121, від 18.12.2007 № 28000- 04/217, від 12.04.2005 № 13000-04/35, від 26.11.2010 № 28010-02/9, від 19.12.2006 №36547 на час звернення апелянта з позовом до суду були сплачені Укравтодором, а тому підстав для подання позову не існувало.

Зазначене підтверджується платіжними дорученнями: № 35 від 22.03.2021, № 39 від 22.03.2021, № 44 від 22.03.2021, № 33 від 22.03.2021, № 25 від 12.02.2021, № 38 від 22.03.2021, № 36 від 22.03.2021, № 37 від 22.03.2021 на загальну суму 4780952,07 грн.

Також зазначене підтверджується виписками системи дистанційного обслуговування клієнтів Державної казначейської служби України за 12.02.2021 та за 24.03.2021.

Таким чином, відповідачем обґрунтовано вказано, що ним не задовольнялась позовна заява після її подання, оскільки заборгованість, яка стали підставою для звернення до суду першої інстанції, була сплачена задовго до подання позовної заяви.

Таким чином, вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд першої інстанції діяв у відповідності до процесуальних положень КАС України.

Колегією суддів враховується, що згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Розглянувши доводи Головного управління державної податкової служби у місті Києві, викладені в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства України, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням норм процесуального права, підстав для її скасування не вбачається, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 139, 140, 241, 242, 243, 308, 310, 315, 316, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління державної податкової служби у місті Києві на ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва від 15 лютого 2022 року у справі за адміністративним позовом Головного управління Державної податкової служби у м. Києві до Державного агентства автомобільних доріг України, треті особи: Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві, Міністерство фінансів України про стягнення заборгованості - залишити без задоволення.

Ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва від 15 лютого 2022 року - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя-доповідач: В. В. Кузьменко

Судді: Я. М. Василенко

О. М. Ганечко