Справа № 340/6579/21
Суддя: Юрко І.В.
Дата ухвалення: 2022-09-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

06 вересня 2022 року м. Дніпросправа № 340/6579/21

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Юрко І.В., суддів: Чабаненко С.В., Чумака С.Ю.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу адвоката Оверченко Лілії Володимирівни в інтересах ОСОБА_1 на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 03 червня 2022 року в адміністративній справі №340/6579/21 (головуючий суддя першої інстанції Кравчук О.В.) за позовом ОСОБА_1 до Кетрисанівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач 24.09.2021 року (згідно штампу на поштовому конверті) звернулась до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом до Кетрисанівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області, в якому просила:

- визнати протиправним та скасувати Рішення восьмої сесії восьмого скликання Кетрисанівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області від 03.08.2021 року №1826 «Про відмову у затверджені проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність (шляхом безоплатної передачі) для ведення особистого селянського господарства»;

- зобов`язати відповідача прийняти рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність кадастровий номер :02:000:0674 загальною площею 1,5000 га для ведення особистого селянського господарства (код КВЦПЗ 01.03) за адресою: Кетрисанівська сільська рада, Кропивницький район, Кіровоградська область.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що спірним рішенням відповідач протиправно відмовив у затверджені проекту землеустрою та передачі у приватну власність зазначеної земельної ділянки, посилаючись на те, що за Кетрисанівською сільською радою Кропивницького району Кіровоградської області не зареєстроване право власності на відповідну ділянку. Натомість, позивач вважає, що відповідач набув право на розпорядження такою ділянкою у порядку правонаступництва внаслідок розформування попередніх територіальних громад.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 03 червня 2022 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення восьмої сесії восьмого скликання Кетрисанівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області «Про відмову у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність (шляхом безоплатної передачі) для - ведення особистого селянського господарства ОСОБА_1 » від 03 серпня 2021 року № 1826.

Зобов`язано Кетрисанівську сільську раду Кропивницького району Кіровоградської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки (кадастровий номер :02:000:0674) загальною площею 1,5000 га, та прийняти рішення з урахуванням вимог земельного законодавства та висновків суду.

У задоволенні іншої частини позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду скасувати в частині зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача та змінити рішення суду шляхом зобов`язання відповідача прийняти рішення про затвердження проекту землеустрою.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що затвердження проектів землеустрою приймаються не на власний розсуд відповідача, а відповідно до ст.ст.6.13.14 Конституції України виключно в установленому законом порядку. Наголошує, що даний проект землеустрою потребує тільки затвердження, а не погодження. Належним способом захисту є зобов`язання прийняти відповідне рішення про затвердження проекту землеустрою, оскільки саме в такий спосіб спір між сторонами буде остаточно вирішено.

Відповідач відзив на апеляційну скаргу не подав, що не перешкоджає розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції розглянув справу відповідно до приписів статті 311 КАС України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до частин першої та другої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, встановила таке.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 (а.с. 7-9).

ОСОБА_1 звернулась до Кетрисанівської сільської ради із заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки площею 1,5000 га, яка знаходиться на території Кетрисанівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області, для ведення особистого селянського господарства (а.с. 20).

Рішенням Кетрисанівської сільської ради від 02 квітня 2021 року №556 позивачу надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою (а.с. 22-23).

21 квітня 2021 року на замовлення ОСОБА_1 ПП «Альфа-Земпроект» виготовлено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність та здійснено реєстрацію у Державному земельному кадастрі з присвоєнням кадастрового номера (а.с. 11-66).

ОСОБА_1 передала проект землеустрою для затвердження до Кетрисанівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області.

Рішенням восьмої сесії восьмого скликання Кетрисанівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області від 03 серпня 2021 року №1826 позивачу відмовлено у затверджені проекту землеустрою у зв`язку з тим, що на даний час Кетрисанівська сільська рада не набула права власності на зазначену земельну ділянку. Відповідач посилається на положення Земельного кодексу України, згідно з яким право власності на земельну ділянку виникає з моменту державної реєстрації такого права (а.с.10).

Вважаючи відмову протиправною, позивач оскаржила рішення відповідач до суду.

Задовольняючи частково адміністративний позов, суд першої інстанції виходив із того, що оскільки з набранням чинності Законом №1423 процедура безоплатної передачі земельних ділянок державної та комунальної власності громадянам за проектами землеустрою не передбачає погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки територіальними органами Держгеокадастру, тому у спірних правовідносинах наявність позитивного висновку (погодження) експерта землевпорядної експертизи, на що вказує позивач, не є безумовною підставою для затвердження проекту землеустрою органом місцевого самоврядування та не виключає його обов`язок при розгляді поданого на затвердження проекту землеустрою перевірити його положення на відповідність вимогам законів. В матеріалах справи відсутні докази здійснення відповідачем такої перевірки, як умови затвердження проекту землеустрою органом місцевого самоврядування розпорядником земель комунальної власності - та безоплатної передачі земельної ділянки комунальної власності у приватну власність, тому у задоволенні позову про зобов`язання відповідача прийняти таке рішення суд відмовляє. Суд вважав належним способом захисту та відновлення прав позивача у даній справі саме зобов`язання відповідача повторно розглянути поданий проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність позивачу та прийняття рішення з урахуванням вимог земельного законодавства та висновків суду. При повторному розгляді цього питання відповідач не може прийняти рішення, яке по суті повторює рішення, скасоване судом.

Апеляційний суд, переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, зазначає про таке.

Як зазначалось вище, рішенням Кетрисанівської сільської ради від 02.04.2021 року №556 позивачу надано дозвіл на виготовлення проекту із землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки площею 1,5000 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення комунальної власності (пасовища) за межами населеного пункту (а.с. 20).

На замовлення позивача ПП «Альфа-Земпроект» виготовлено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність та здійснено реєстрацію її у Державному земельному кадастрі з присвоєнням кадастрового номера (а.с. 11-66).

Кадастровий номер земельної ділянки :02:000:0674, дата державної реєстрації земельної ділянки - 23.06.2021 року (а.с.62). Цільове призначення земельної ділянки - землі сільськогосподарського призначення не змінювалось. Форма власності - комунальна також не змінювалась (а.с .62).

Позивач звернулась до відповідача із заявою про затвердження проекту землеустрою.

Рішенням восьмої сесії восьмого скликання Кетрисанівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області від 03.09.2021 року №1826 відмовлено позивачу у затвердженні проекту землеустрою (а.с. 10).

Підставою відмови зазначено те, що на даний час Кетрисанівська сільська рада не набула права власності на цю земельну ділянку.

Інших підстав для відмови позивачу у затвердженні проекту землеустрою у оскаржуваному рішенні не наведено.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 03 червня 2022 року в частині задоволення вимог про визнання протиправним та скасування рішення восьмої сесії восьмого скликання Кетрисанівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області від 03.08.2021 року №1826 не оскаржене (в тому числі відповідачем), а тому в цій частині рішення суду першої інстанції апеляційним судом не переглядається.

Обираючи способом захисту повторний розгляд заяви позивача про затвердження проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки з набранням чинності Законом №1423 процедура безоплатної передачі земельних ділянок державної та комунальної власності громадянам за проектами землеустрою не передбачає погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки територіальними органами Держгеокадастру, тому у спірних правовідносинах наявність позитивного висновку (погодження) експерта землевпорядної експертизи, на що вказує позивач, не є безумовною підставою для затвердження проекту землеустрою органом місцевого самоврядування та не виключає обов`язок останнього при розгляді поданого на затвердження проекту землеустрою, перевірити його положення на відповідність вимогам законів.

В матеріалах справи відсутні докази здійснення відповідачем такої перевірки, як умови затвердження проекту землеустрою органом місцевого самоврядування розпорядником земель комунальної власності - та безоплатної передачі земельної ділянки комунальної власності у приватну власність.

Вказані обставини позивачем в апеляційній скарзі не спростовано.

Частиною 4 статті 245 КАС України передбачено, що у випадку прийняття рішення про зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії, суд може зобов`язати останнього прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Зазначена норма повністю кореспондується з висновками Європейського суду з прав людини, відповідно до яких, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності «небезпідставної заяви» за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею, повинен бути «ефективним» як у законі, так і на практиці, зокрема, в тому сенсі, щоб його використання не ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п.75 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Афанасьєв проти України» від 5 квітня 2005 року (заява № 38722/02)).

Отже, «ефективний засіб правого захисту» в розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права й одержання особою бажаного результату.

Питання ефективного способу захисту неодноразово розглядалось Європейським судом з прав людини, який, зокрема у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що ст.13 Конвенції гарантує наявність на національному рівні засобу правового захисту для реалізації прав і свобод, у якій би формі вони не забезпечувалися у національному правовому полі. Суд також підкреслив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Станом на день прийняття відповідачем спірного рішення було наявне позитивне рішення про надання позивачу дозволу на розроблення проекту землеустрою, такий проект землеустрою був розроблений, земельна ділянка є сформованою та їй присвоєно кадастровий номер, тобто позивачем виконані всі передбачені чинним законодавством вимоги, а тому у відповідача були всі підстави для затвердження проекту землеустрою та відведення земельної ділянки у власність позивача.

Суд не наділений правом перевіряти умови затвердження проекту землеустрою замість органу місцевого самоврядування без прийнятого останнім рішення з цього питання.

З огляду на такі обставини справи, а також приписи статті 118 Земельного кодексу України, враховуючи що позивачем виконано всі вимоги, передбачені Земельним кодексом України, які необхідні для затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, суд апеляційної інстанції вважає, що належним і ефективним способом захисту порушеного права позивача є зобов`язання відповідача прийняти рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, оскільки саме такий спосіб захисту порушеного права є найбільш ефективним в розумінні ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Враховуючи, що під час апеляційного розгляду даної справи порушень чи неправильного застосування норм матеріального чи процесуального права, які б потягли за собою скасування оскаржуваного судового рішення, не встановлено, тому підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду відсутні.

Відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження).

Оскільки дана справа розглянута судом апеляційної інстанції у відповідності до вимог частини 1 статті 310 Кодексу адміністративного судочинства України за правилами спрощеного провадження та не відноситься до справ, передбачених частиною 4 статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 4, 12, 77, 243, 250, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката Оверченко Лілії Володимирівни в інтересах ОСОБА_1 на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 03 червня 2022 року в адміністративній справі №340/6579/21залишити без задоволення.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 03 червня 2022 року в адміністративній справі № 340/6579/21 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена в касаційному порядку, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий - суддя І.В. Юрко

суддя С.В. Чабаненко

суддя С.Ю. Чумак