Справа № 128/48/22
Суддя: Саєнко О. Б.
Дата ухвалення: 2022-09-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 128/48/22
РІШЕННЯ

Іменем України

13 вересня 2022 року м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області у складі:

головуючого судді Саєнко О.Б., при секретарі Фольварковій Н.О.,

без участі учасників справи,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вінниці Вінницької області у порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Вінницького районного суду Вінницької області із адміністративним позовом до відповідача, який обґрунтував тим, що поліцейським батальйону №1 роти №2 Управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції Тиндиком В.В. неправомірно винесено постанову відносно нього про адміністративне правопорушення від 04.01.2022 серії ЕАО №5205123 за ч.6 ст. 121 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 850 грн.

Вказує, що в графі 5 даної постанови зазначено, що нібито він керував транспортним засобом із забрудненим номерним знаком, що не дає чітко визначити символи на відстані 20 метрів, а також вказано, що він перетнув суцільну дорожню розмітку 1.1, яка поділяє протилежні потоки напрямку, та не користувався під час руху пасивним ременем безпеки чим порушив п. 2.9 Правил дорожнього руху.

Вважає, що оскаржувана постанова винесена протиправно та підлягає скасуванню оскільки в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, а в оскаржуваній постанові не зазначені жодні допустимі фото чи відео чи будь-які інші докази правопорушення, а також не вказано жодних відомостей про технічний пристрій, яким здійснювався відеозапис.

Крім того вказує, що його безпідставно позбавлено можливості скористатися конституційним правом на правову допомогу на підставі письмового клопотання, у задоволенні якого йому було відмовлено.

Зазначає, що 04.01.2022 він дійсно здійснював рух по дорозі по вул. Лебединського в м. Вінниці, та під час руху побачив, що неподалік здійснює рух службовий автомобіль поліції, однак наявність поблизу службового автомобіля поліції занепокоєння не викликала, оскільки він не порушував жодних Правил дорожнього руху. Однак його автомобіль було зупинено працівниками поліції, після чого до автомобіля підійшов інспектор поліції з вимогою пред`явити документи на право керування. Зазначає, що незважаючи на незаконність підстав зупинки, ним все ж таки було пред`явлено інспектору документи на право керування, при цьому він попросив інспектора проінформувати його про конкретну причину зупинки автомобіля.

Вказує, що інспектор декілька секунд обдумував, що відповісти та після цього повідомив, що нібито я раніше перетнув дорожню розмітку.

Пояснює, що даний факт він категорично заперечив та повідомив, що це його вигадки, оскільки він в жодному разі не виїжджав на заборонену для перетину дорожню розмітку та попросив надати відеозапис порушення, однак такого відеозапису йому не надали.

Зазначає, що така дискусія тривала деякий час, під час якої, інший інспектор звинуватив його у новому порушенні, а саме: забруднені номерні знаки, після чого він вийшов з автомобіля, щоб оглянути номерні знаки.

Вказує, що номерні знаки можливо і були дещо брудні, оскільки цілий день погода була дощовою, однак всі символи номерних знаків були чітко читабельними.

Крім того вказує, що інспектор погодився, що всі символи номерних знаків є читабельними, проте інспектор наполягав, що незалежно від читабельності номерних знаків, бруд на номерних знаках є порушенням.

Вказує, що зважаючи на зауваження інспектора щодо брудних номерних знаків та з метою недопущення будь-яких непорозумінь, він взяв ганчірку та протер їх.

Зазначає, що надалі інспектори почали його звинувачувати у третьому порушенні, що нібито він здійснював рух, будучи не пристебнутим ременем безпеки, після чого він в черговий раз повідомив, що це їхні вигадки з метою безпідставного накладення штрафу.

Вказує, що він надав інспектору письмове пояснення про відсутність в його діях жодних порушень, однак дане пояснення інспектор навіть не читав, а просто поклав до своїх документів.

Крім того вказує, що розуміючи те, що інспектор мав намір винести постанову без наявності порушень за будь-яких обставин, зважаючи на те, що він не є юристом, з метою вирішення справи у відповідності до закону, він надав інспектору письмове клопотання з проханням надати можливість скористатись правовою допомогою адвоката, однак у задоволенні даного клопотання інспектором безпідставно відмовлено.

Вказує, що його аргументи щодо відсутності жодного правопорушення інспектор до уваги не взяв та виніс незаконне рішення про накладення на нього стягнення без наявності складу адміністративного правопорушення. Крім того вказує, що він здійснював рух будучи пристебнутим ременем безпеки, однак після зупинки автомобіля, він відстебнув ремінь, оскільки ремінь створює дискомфорт якщо не здійснюється рух автомобіля. Окрім того, вважає дивним те, що інспектори, які здійснювали рух позаду його автомобіля, побачили що він їхав не пристебнутим ременем безпеки, а дані обставини чітко підтверджують, те що звинувачення інспекторів були надуманими.

Вказує, що постанова має відповідати вимогам ст. 283 та ст. 284 КУпАП, в ній зокрема потрібно навести докази на який ґрунтується висновок про вчинення правопорушення. Посилання на конкретні докази повинні міститися саме в постанові про адміністративне правопорушення, а у разі наявності доказів у вигляді фото чи відео фіксації, постанова повинна містити відомості про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис.

Крім того зазначає, що факт візуального спостереження інспектором поліції вчиненого нібито адміністративного правопорушення без належних та допустимих доказів, визначених ст. 251 КУпАП, зокрема без належної відеофіксації порушення та без зазначення в постанові службового сертифікованого технічного пристрою, на який здійснювався відеозапис, не може доводити винуватість особи.

Вказує, що в графі 7 оскаржуваної постанови не зазначено відомостей про будь-які допустимі фото чи відео чи будь-які інші докази правопорушення, а також не вказано жодних посилань на технічний пристрій, який здійснювався відеозапис, а лише вказано незрозумілий набір цифр 468865, та не вказано ні назви, ні моделі, ні марки технічного засобу, який здійснювалася відеофіксація.

Вважає, що єдиним нібито доказом вчинення ним правопорушення є сама оскаржувана постанова, однак зазначена постанова є саме предметом спору і не може розглядатись як доказ за відсутності інших доказів, оскільки постанова є лише формою фіксації правопорушення, а не доказом його вчинення.

На підставі викладеного просить суд визнати протиправною та скасувати постанову від 04.01.2022 серії ЕАО №5205123 про накладення адміністративного стягнення відносно ОСОБА_1 за ч.6 ст. 121 КУпАП і накладене на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850 грн; стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції сплачений судовий збір у розмірі 496,20 грн.

28.01.2022 через канцелярію суду, від представника відповідача Цубера М.М. надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача зазначає, що вимоги позивача є безпідставними, а також такими, що не підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Вказує, що під час патрулювання 04.01.2022 в м. Вінниці по вул. Лебединського, інспектором роти №2 батальйону УПП у Вінницькій області ДПП Тиндиком В.В. було зупинено автомобіль Mercedes-Benz під керуванням водія ОСОБА_1 , який керував даним автомобілем з забрудненим номерним знаком, що не дає чітко визначити символи на відстані 20 метрів, також перетнув суцільну дорожню розмітку 1.1, яка розділяє протилежні потоки напрямку та не користувався під час руху пасивним ременем безпеки, чим порушив п.2.9 в) ПДР України.

Зазначає, що встановивши всі обставини правопорушення, поліцейським було прийнято рішення притягти водія до адміністративної відповідальності та в подальшому винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху серії ЕАО №5205123 за ч.6 ст. 121 КУпАП.

Крім того вказує, що даний екіпаж патрульної поліції рухаючись по вул. Привокзальній помітив транспортний засіб позивача, який перетнув дорожню розмітку 1.1, але через велике завантаження даної вулиці та щоб не створювати аварійну обстановку, поліцейські мали змогу зупинити даний транспортний засіб лише по вул. Лебединського.

Зазначає, що на час виникнення спірних відносин законодавством було передбачено спрощену процедуру розгляду посадовою особою управління патрульної поліції справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч.6 ст. 121 КУпАП, а вказане виключає необхідність дотримання інспектором поліції таких процедур, передбачених для розгляду справи про адміністративне правопорушення в загальному порядку, як надання особі можливості скористатися правом на правову допомогу, подати клопотання про перенесення розгляду справи за місцем проживання особи тощо.

Стосовно тверджень скаржника про те, що матеріали відеозапису не можуть бути належним доказом вчинення правопорушення, в зв`язку з тим, що оскаржувана постанова не містить посилань на технічний запис за допомогою якою здійснювалось фіксування правопорушення, представник відповідача вказує, що Верховний Суд у постанові від 14.02.2018 у справі №536/583/17, вказав, що відомості про технічний запис зазначається у постанові, що виноситься у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, а зразок постанови про накладення адміністративного стягнення, наведений у додатку 5 до інструкції, не передбачає внесення до нього відомостей про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис.

Представник відповідача також просить суд врахувати, що згідно постанови Вінницького апеляційного адміністративного суду №127/15580/18 від 20.09.2018, процедурні порушення допущені суб`єктом владних повноважень при розгляді справи про адміністративне правопорушення не можуть бути обставиною, яка звільняє від відповідальності, уразі підтвердження правопорушення, а процедурні питання не повинні сприйматись як безумовне свідчення протиправності прийнятого за наслідками розгляду про адміністративні правопорушення рішення.

Крім того вказує, що справи про адміністративне правопорушення розглядається за місцем вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення, зокрема постанова у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.6 ст.121 КУпАП виносяться на місці вчинення адміністративного правопорушення, таким чином відповідач мав всі законні підстави винести постанову, а також розглянути справу про адміністративне правопорушення на місці його вчинення, оскільки у визначених законодавством випадках допускається скорочене провадження у справах про адміністративні правопорушення, яке передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладення адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення, а тому застосування процедури скороченого провадження у випадках, визначених законом, не призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності закріплених в КУпАП.

Зазначає, що інспектор діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією, КУпАП та іншими нормативно-правовими актами, а отже постанова є правомірною та такою, що не підлягає скасуванню, є обґрунтованою та законною, у зв`язку з чим представник відповідача просить суд, прийняти до розгляду даний відзив, відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі.

Ухвалою судді Вінницького районного суду Вінницької області від 19.01.2022 відкрито провадження у даній справі, призначено судове засідання (а.с.17).

08.09.2022 у судове засідання сторони та їх представники, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце проведення розгляду справи не з`явився по невідомим причинам, при цьому позивач у своїй позовній заяві просить суд розглядати справу без його участі.

З урахування наявної заяви позивача та відзиву на позов, поданого представником відповідача, суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутності не з`явившихся осіб.

Вивчивши позов, відзив на позов, дослідивши та оцінивши докази по справі у їх сукупності, суд вважає адміністративний позов є необґрунтованим та таким, що підлягає відмові у задоволенні, виходячи з такого.

З наявної в матеріалах справи постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕАО №5205123 від 04.01.2022, судом установлено, що 04.01.2022 о 17:17 год. в м. Вінниця по вул. Лебединського, 4, позивач- водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «MERCEDES-BENZ SPRINTER», д.н.з. НОМЕР_1 , із забрудненим номерним знаком, що не дає чітко визначити символи на відстані 20 м, а також перетнув суцільну дорожню розмітку 1.1, яка поділяє протилежні потоки напрямку, та не користувався під час руху пасивним ременем безпеки, чим порушив вимоги п.2.9 (в) ПДР України чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.6 ст. 121 КУпАП, та до нього застосовано адміністративне стягнення у виді накладення штрафу в розмірі 850 гривень (а.с.11).

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд прийшов до наступного висновку.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух", встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306.

Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

У відповідності до п.30.2 ПДР України на механічних транспортних засобах (за винятком трамваїв і тролейбусів) і причепах у передбачених для цього місцях встановлюються номерні знаки відповідного зразка. Забороняється змінювати розміри, форму, позначення, колір і розміщення номерних знаків, наносити на них додаткові позначення або закривати їх, вони повинні бути чистими і достатньо освітленими.

Згідно п. 2.9 «в» ПДР України, водієві забороняється: керувати транспортним засобом, не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов`язковість її проведення, а також без номерного знака або з номерним знаком, що: не належить цьому засобу; не відповідає вимогам стандартів; закріплений не в установленому для цього місці; закритий іншими предметами чи забруднений, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 м; неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) чи перевернутий.

Відповідно до ч.6 ст. 121 КУпАП, передбачено відповідальність за керування водієм транспортним засобом, не зареєстрованим або не перереєстрованим в Україні в установленому порядку, його експлуатація без номерного знака або з номерним знаком, що не належить цьому засобу чи не відповідає вимогам стандартів, або з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, закритим іншими предметами, у тому числі з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, чи забрудненим, що не дозволяє чітко визначити символи номерного знака з відстані двадцяти метрів, перевернутим чи неосвітленим.

Згідно до ч.1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частиною другою та четвертою статті 258 КУпАП визначено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту (в тому числі ч.6 ст. 121 КУпАП ). Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Статтею 33 КУпАП передбачено, що стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі.

Відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до статті 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями статті 73 КАС України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ч.1 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Верховний Суд у постанові від 26 квітня 2018 року у справі№ 338/1/17 роз`яснив, що візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку. А для підтвердження порушення позивачем Правил дорожнього руху України відповідач відповідно до ст. 251 КУпАП мав би надати, зокрема відеозапис події, фотокартки. Саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого правопорушення. Отже, вина водія у порушенні Правил дорожнього руху повинна доводитись певними доказами, серед яких показання технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, пояснення свідків тощо.

Судом установлено, що на підтвердження правомірності винесення постанови про адміністративне правопорушення ЕАО №5205123 від 04.01.2022 представником відповідача суду було надано відеозаписи з нагрудної камери поліцейського та відеореєстратора установленого у службовому автомобілі, який долучено до матеріалів справи разом з відзивом на позов.

На даних відеозаписах зафіксовано обставини події, зокрема, з відеозапису «export-0xn6g» від 04.01.2022 о 16:25 год., судом установлено, що працівники поліції повідомили водія, що в нього забруднений номерний знак, на що він відповів, що зараз протре його та витер номерний знак ганчіркою. Після чого працівниками поліції було встановлено особу позивача та роз`яснено його права, повідомлено про початок розгляду справи, а також надано час для написання клопотань та користування правовою допомогою адвоката. З відеозапису також вбачається, що позивачу було надано час для написання клопотань з 16 год 37 хв до 17 год 09 хв 04.01.2022 року, дані клопотання інспектором Тиндиком В.В. були долучені до матеріалів справи, однак в їх задоволенні було відхиллено, та вирішено винести постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.6 ст. 121 КУпАП на місці вчинення адміністративного правопорушення та накладено штраф у розмірі 850 грн. Порядок оскарження постанови, порядок оплати штрафу та наслідки його несплати особі, яка притягається до адміністративної відповідальності було також роз`яснено інспектором Тиндиком В.В. на місці зупинки.

Суд вважає, що доводи позивача про те, що номерний знак був дещо забруднений, але всі символи були читабельними з відстані 20 метрів, не знайшли свого підтвердження, згідно з вказаним вище відеозаписом, оскільки з відеозапису вбачається, що, в момент руху транспортного засобу, а також під час зупинки та огляду номерного знаку він був забруднений та не давав можливості встановити всі символи з відстані 20 метрів.

Тобто, відеозапис, який міститься в матеріалах справи, містить дані на підставі яких можливо встановити обставини допущеного позивачем правопорушення, водночас у п.7 постанови про адміністративне правопорушення серії ЕАО №5205123 від 04.01.2022 містяться відомості про технічний засіб, яким здійснено відеозапис, а саме ID-реєстратора 468865, а тому вказаний доказ є належним та допустимим в розумінні Кодексу адміністративного судочинства України.

Доказів у спростування даного доказу, позивачем суду не надано.

Положеннями частини третьої статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено. Судом установлено, що факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення підтверджується доказами наявними в матеріалах справи, а інспектором при складанні постанови про адміністративне правопорушення відносно позивача були з`ясовані всі обставини справи, які мають істотне значення для вирішення справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності і інспектор діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З урахуванням наведеного суд дійшов до висновку про те, що постанова про адміністративне правопорушення серії ЕАО №5205123 від 04.01.2022 є правомірною, винесеною уповноваженою на те посадовою особою, а тому у задоволенні позову необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст.241 - 246, 286 КАС України, Суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволені адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Сьомого апеляційного адміністративного суду безпосередньо або через Вінницький районний суд Вінницької області, протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Олена САЄНКО