Справа № 640/6392/22
Суддя: Каракашьян С.К.
Дата ухвалення: 2022-09-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 вересня 2022 року м. Київ № 640/6392/22

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Каракашьяна С.К., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
до Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ)
провизнання протиправною та скасування постанови, зобов`язання вчинити дії,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 (далі-позивач/ ОСОБА_1 ) звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (відповідач), в якому просить суд:

- визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Костюченко А. П. від 23.11.2021 про закінчення виконавчого провадження № 66951908;

- зобов`язати Відділ примусового виконання рішень, як підрозділ Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) поновити виконавче провадження № 66951908.

На обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що судове рішення з боку боржника не виконано в повному обсязі, відтак, постанова про закінчення виконавчого провадження є передчасною.

Відповідачем подані до суду копії матеріалів виконавчого провадження №66951908.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 05.11.2020 у справі №640/11663/20 визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві від 27 квітня 2020 року №2600-0303-8/51121 про відмову в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 за заявою №4047 від 06.03.2020 року; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві перерахувати ОСОБА_1 щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці на підставі довідки Першого апеляційного адміністративного суду від 25 лютого 2020 року №04-29/7167/20, з 19 лютого 2020 року, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

05 лютого 2021 року на виконання рішення у справі №640/11663/20 Окружним адміністративним судом м. Києва видано виконавчий лист.

Постановою старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 13.10.2021 відкрито виконавче провадження №66951908 з примусового виконання виконавчого листа №640/11663/20, виданого 05.02.2021 Окружним адміністративним судом м. Києва, про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві перерахувати ОСОБА_1 щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці на підставі довідки Першого апеляційного адміністративного суду від 25 лютого 2020 року №04-29/7167/20 з 19 лютого 2020 року, без обмеження розміру щомісячного довічного грошового утримання.

Постановою старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 23.11.2021 закінчено виконавче провадження ВП №66951908 відповідно до пункту 9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження».

Вважаючи вказану постанову про закінчення виконавчого провадження протиправною та такою, що підлягає скасуванню, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд бере до уваги наступне.

У силу статей 1, 5 Закону № 1404-VIII, виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, законами та нормативно-правовими актами.

Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких установлюються Законом України від 02 червня 2016 року № 1403-VIII «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі, зокрема, виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України

Законом № 1403-VIII, визначено основи організації та діяльності з примусового виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) органами державної виконавчої служби та приватними виконавцями, їхні завдання та правовий статус. Завданням органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є своєчасне, повне і неупереджене виконання рішень, примусове виконання яких передбачено законом (стаття 3).

Відповідно до частини першої статті 18 Закону № 1404-VІІІ, виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 26 Закону № 1404-VIII, виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами (ч. 1 ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження»).

У той же час, виконавче провадження підлягає закінченню, зокрема, у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом (п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження»).

Постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини. У випадках, передбачених пунктами 1 - 3, 5 - 7, 9 - 12, 14, 15 частини першої цієї статті, виконавчий документ надсилається разом із постановою про закінчення виконавчого провадження до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав (ч. ч. 2 та 3 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження»).

Так, оскаржувана постанова про закінчення виконавчого провадження від 23.11.2021 ВП №66951908 винесена саме з огляду на висновки державного виконавця про фактичне виконання виконавчого документу у повному обсязі, з чим позивач не погоджується.

Відтак, у межах заявленого спору, слід встановити факт виконання чи невиконання виконавчого листа № 640/11663/20, виданого 05.02.2021 Окружним адміністративним судом м. Києва.

Згідно ст. 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Зі змісту вказаного виконавчого листа вбачається, що останній видано на виконання рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 05.11.2020 у справі №640/11663/20, яким зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві перерахувати ОСОБА_1 щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці на підставі довідки Першого апеляційного адміністративного суду від 25 лютого 2020 року №04-29/7167/20, з 19 лютого 2020 року, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

З матеріалів виконавчого провадження вбачається, листом від 11.11.2021 №2600-0903-5/179677 Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві повідомило державного виконавця про фактичне виконання судового рішення.

Зокрема, боржником зазначено, розпорядженням від 18.03.2021 року рішення суду було виконано в межах резолютивної частини. Розмір пенсії після перерахунку з 19.02.2020 року становить 140402,70 грн., з 01.07.2020 року - 140421,20 грн., 01.12.2020 року - 140435,45 грн., з 01.07.2021 - 140456,70 грн. Виплату в новому розмірі довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 140435,45 грн. проведено в квітні 2021 року.

Суд відхиляє посилання позивача на те, що на виконання рішення Окружного адміністративного суду м. Києва у справі №640/6392/22 перерахунок належного грошового утримання проведений не з лютого 2020 року, а квітня 2021 року, оскільки з матеріалів виконавчого провадження, а саме розрахунку пенсії вбачається, що перерахунок проведено саме з лютого 2020 року.

В квітні 2021 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві перераховано грошове забезпечення в новому розмірі.

Відповідно до розрахунку боргу за період з 01.02.2020 -31.03.2021 обліковується борг в розмірі 1126113,71 грн.

Суд акцентує увагу, за резолютивною частиною рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 05.11.2020 у справі №640/11663/20 боржника зобов`язано перерахувати щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, натомість, порядок виплати довічного грошового утримання рішенням не встановлювався.

Отже, з матеріалів виконавчого провадження вбачається, боржником - Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві судове рішення виконане в межах резолютивної частини такого рішення, докази чого надані державному виконавцю.

В той же час, частиною першою статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено вичерпний перелік підстав для закінчення виконавчого провадження.

Зокрема, пунктом 9 частини першої статті 39 встановлено, виконавче провадження підлягає закінченню у разі: фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Вказана норма має імперативний характер щодо обов`язку виконавця прийняти постанову про закінчення виконавчого провадження.

З системного аналізу вищевикладеного вбачається, що відповідачем прийнято оскаржувану постанову відповідно до вимог чинного законодавства.

Інші доводи сторін не спростовують висновків суду.

Таким чином, враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для скасування оскаржуваної постанови, а відтак - суд не вбачає підстав для задоволення позову та, відповідно, приходить до висновку про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до пунктів 1, 3 частини другої статті 129 Конституції України та частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З урахуванням викладеного, позовні вимоги визнаються судом необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись вимогами ст.ст. 2, 5 - 11, 19, 72 - 77, 90, 139, 241 - 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295 - 297 КАС України.

Суддя С.К. Каракашьян