Справа № 380/19225/21
Суддя: Глушко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2022-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2022 рокуЛьвівСправа № 380/19225/21 пров. № А/857/8068/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Глушка І.В.,

суддів: Хобор Р.Б., Шавеля Р.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м.Львові апеляційну скаргу Печерського районного суду міста Києва на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 05 квітня 2022 року, ухвалене суддею Грень Н.М. у м. Львові у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження у справі №380/19225/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Печерського районного суду міста Києва про визнання дій протиправними, зобов`язання до вчинення дій,-

ВСТАНОВИВ:

08 листопада 2021 року позивач - ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до відповідача - Печерського районного суду міста Києва, у якому просив визнати протиправним надання Печерським районним судом міста Києва неповної інформації на мій запит від 28.08.2021 та зобов`язати його негайно (в порядку ч.1 ст. 371, п. 1 ч. 1 ст. 263 КАС України) надати запитувані документи, а саме: електронні копії усіх рішень та протоколів Зборів суддів, на яких відбулось обрання на посаду голови Печерського районного суду м.Києва та припинення повноважень голови Печерського районного суду м. Києва.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 05 квітня 2022 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправною відмову Печерського районного суду м.Києва у наданні повної інформації на запит ОСОБА_1 на отримання публічної інформації від 28.08.2021, викладену в листі від 14.09.2021 №4443/21. Зобов`язано Печерський районний суд м. Києва надати ОСОБА_1 у відповідь на запит від 28.08.2021 інформацію, а саме: електронні копії усіх рішень та протоколів Зборів суддів, на яких відбулось обрання на посаду голови Печерського районного суду м.Києва. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення ухвалене з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню з підстав, викладених у апеляційній скарзі. Просить скасувати оскаржуване судове рішення в частині задоволених позовних вимог та ухвалити нове, яким в задоволенні адміністративного позову в цій частині відмовити.

В обґрунтування апеляційних вимог покликається на те, що на запит позивача відповідачем було надано всю наявну інформацію щодо суддів, які обіймати посаду з 01.01.2014 голови суду, дати початку та закінчення їх повноважень, дати загальних зборів, що становила зміст запитуваних позивачем електронних копій протоколів зборів суддів. Відповідачем на запит позивача не було надано лише електронних копій документів з технічних причин. Згідно доводів скаржника, на час надання відповіді на запит позивача та на даний час в АСДС відсутня технічна можливість виготовити і направити позивачу запитувані електронні копії у зв`язку з відсутністю у відповідальних осіб відповідача доступу автора електронного документу, про що було складено акт, копія якого наявна у матеріалах справи.

Переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити з наступних підстав.

Так, судом першої інстанції достовірно встановлено, матеріалами справи підтверджено, що 28.08.2021 ОСОБА_1 , надіслав на електронну пошту Печерського районного суду м. Києва запит на публічну інформацію, у якому просив суд надати інформацію про осіб, які обіймали посаду голови цього суду та щодо ймовірних порушень ними заборони займати цю посаду більше ніж двічі поспіль, а саме:

1. прізвище, ім`я, по батькові усіх суддів, які з 01.01.2014 обіймали посаду голови Печерського районного суду м. Києва;

2. дату початку та дату закінчення повноважень голови Печерського районного суду м.Києва у кожної з цих осіб;

3. дату загальних зборів суддів, на яких відбулось обрання кожної з цих осіб на посаду голови Печерського районного суду м. Києва;

4. електронні копії усіх рішень та протоколів Зборів суддів, на яких відбулось обрання кожної з цих осіб на посаду голови Печерського районного суду м. Києва та припинення повноважень голови Печерського районного суду м. Києва кожної з цих осіб.

Листом від 02.09.2021 вих. № 4265/21 повідомлено позивача про продовження строку розгляду вказаного звернення згідно з ч. 4 ст. 20 Закону України «Про доступ до публічної інформації».

Листом Печерського районного суду м. Києва від 14.09.2021 вих. №4443/21 надано відповідь на запит ОСОБА_1 по суті поставлених питань, та повідомлено стосовно четвертого питання, про те, що надати електронні копії протоколів зборів суддів Печерського районного суду м. Києва від 14.04.2014, 03.04.2015, 31.03.2017 та 25.02.2020, якими зафіксовані рішення зборів суддів про обрання суддів ОСОБА_2 та Козлова Р.Ю. на посаду голови суду, не вбачається можливим у зв`язку з відсутністю такої технічної можливості на даний час.

Позивач, вважаючи протиправними дії Печерського районного суду м.Києва щодо ненадання повної інформації, звернувся до суду з метою захисту свого порушеного права.

Надаючи юридичну оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами у справі, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції вірно застосував норми матеріального та процесуального права, з огляду на таке.

Частиною 2 статті 34 Конституції України передбачено, що кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом та інформації, що становить суспільний інтерес, визначеноЗаконом № 2939-VІ, метою якого є забезпечення прозорості та відкритості суб`єктів владних повноважень і створення механізмів реалізації права кожного на доступ до публічної інформації.

В розумінні частини 1 статті 1 Закону № 2939-VІ публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Відповідно до абзацу 2 частини 1 статті 6 Закону України «Про інформацію» від 02 жовтня 1992 року № 2657-XII право на інформацію забезпечується створенням механізму реалізації права на інформацію.

Право на доступ до публічної інформації гарантується, зокрема, обов`язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом (пункт 1 частини 1статті 3 Закон № 2939-VI).

Доступ до інформації забезпечується шляхом, зокрема, надання інформації за запитами на інформацію (частина 2 статті 5 цього ж Закону).

Статтею 12 Закону №2939-VІ визначено, що суб`єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є: 1) запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об`єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб`єктів владних повноважень; 2) розпорядники інформації - суб`єкти, визначені устатті 13 цього Закону; 3) структурний підрозділ або відповідальна особа з питань доступу до публічної інформації розпорядників інформації.

Відповідно до частини 1 статті 13 Закону № 2939-VІ розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються: 1) суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання; 2) юридичні особи, що фінансуються з державного, місцевих бюджетів, бюджету Автономної Республіки Крим, - стосовно інформації щодо використання бюджетних коштів; 3) особи, якщо вони виконують делеговані повноваження суб`єктів владних повноважень згідно іззакономчи договором, включаючи надання освітніх, оздоровчих, соціальних або інших державних послуг, - стосовно інформації, пов`язаної з виконанням їхніх обов`язків; 4) суб`єкти господарювання, які займають домінуюче становище на ринку або наділені спеціальними чи виключними правами, або є природними монополіями, - стосовно інформації щодо умов постачання товарів, послуг та цін на них.

Відповідно до статті 20 Закону № 2939-VI розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, та інформації, що становить суспільний інтерес визначає Закон №2939-VI, який підлягає застосуванню при вирішенні даного спору.

У постанові Пленуму Вищого адміністративного суду України від 29 вересня 2016 року №10 «Про практику застосування адміністративними судами законодавства про доступ до публічної інформації» зазначено, що аналіз цього визначення та переліку розпорядників публічної інформації, закріпленого устатті 13 Закону № 2939-VІ, свідчить, що публічною інформацією є відображена або задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях: уся інформація, що перебуває у володінні суб`єктів владних повноважень, тобто органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, органів влади Автономної Республіки Крим, інших суб`єктів, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання (пункт 1 частини 1статті 13 Закону № 2939-VІ); інформація щодо використання бюджетних коштів юридичними особами, що фінансуються з державного, місцевих бюджетів, бюджету Автономної Республіки Крим (пункт 2 частини 1статті 13 Закону № 2939-VІ); інформація, пов`язана з виконанням особами делегованих повноважень суб`єктів владних повноважень згідно іззакономчи договором, включаючи надання освітніх, оздоровчих, соціальних або інших державних послуг (пункт 3 частини 1статті 13 Закону № 2939-VІ); інформація щодо умов постачання товарів, послуг та цін на них, якщо йдеться про суб`єктів господарювання, які займають домінуюче становище на ринку або наділені спеціальними чи виключними правами, або є природними монополіями(пункт 4 частини 1статті 13 Закону № 2939-VІ); інформація про стан довкілля; якість харчових продуктів і предметів побуту; аварії, катастрофи, небезпечні природні явища та інші надзвичайні події, що сталися або можуть статися і загрожують здоров`ю та безпеці громадян; інша інформація, що становить суспільний інтерес (суспільно необхідна інформація) (частина 2 статті 13 Закону № 2939-VІ).

Проте, аналізуючи наведені положення Закону № 2939-VI в контексті цього спору, суд апеляційної інстанції зауважує, що розпорядник публічної інформації може (і має своїм обов`язком) надати тільки ту публічну інформацію, яку він, з огляду на свій правовий статус, створив та яка певним чином задокументована/відображена на матеріальних носіях інформації і якою він (розпорядник) володіє.

Також системний аналіз норм Закону №2939-VІ дає підстави для висновків, що визначальною ознакою публічної інформації є те, що вона по своїй суті є заздалегідь готовий, зафіксований на певному матеріальному носієві продукт, отриманий або створений суб`єктом владних повноважень у процесі виконання своїх обов`язків.

Не є інформаційним запитом звернення, для відповіді на яке необхідно створити інформацію, крім випадків, коли розпорядник не володіє запитуваною інформацією, але зобов`язаний нею володіти.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 24 грудня 2020 року у справі 120/3930/19-а.

Згідно з пунктом 3 частини 4 статті 22 Закону № 2939-VІ у відмові в задоволенні запиту на інформацію має бути зазначено мотивовану підставу відмови.

За правилами передбаченими частиною 1 та 2 статті 6 Закону № 2939-VІ інформацією з обмеженим доступом є: 1) конфіденційна інформація; 2) таємна інформація; 3) службова інформація.

Обмеження доступу до інформації здійснюється відповідно дозакону при дотриманні сукупності таких вимог: 1) виключно в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров`я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя; 2) розголошення інформації може завдати істотної шкоди цим інтересам; 3) шкода від оприлюднення такої інформації переважає суспільний інтерес в її отриманні.

Відповідно до приписів ч.7 ст.6 Закону України "Про доступ до публічної інформації" обмеженню доступу підлягає інформація, а не документ. Якщо документ містить інформацію з обмеженим доступом, для ознайомлення надається інформація, доступ до якої необмежений.

Статтею 22 Закону N2939-71 визначено, що розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках:

1) розпорядник інформації не володіє і не зобов`язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит;

2)інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті б цього Закону;

3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов`язані з копіюванням або друком;

4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п`ятою статті 19 цього Закону.

Слід зазначити, що законодавством визначено виключний перелік підстав, за наявності яких розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту та передбачено обов`язкові реквізити такої відмови, зокрема, у відмові в задоволенні запиту на інформацію має бути зазначено мотивовану підставу відмови.

Аналогічний правовий висновок міститься в постановах Верховного Суду від 03 червня 2020 року у справі №826/12540/17, від 28 квітня 2020 року у справі №820/4260/17, ві 27 серпня 2021 року у справі № 640/9835/20.

Відповідь розпорядника інформації про те, що інформація не може бути одержана у такому вигляді, у якому її просить надати запитувач, не може вважатись правомірною відмовою в наданні інформації.

Так, зі змісту відповіді відповідача на запит, Печерським районним судом м. Києва частково надано відповідь на питання, які ставилися позивачем у запиті, а саме надано прізвище, імя, по-батькові усіх суддів, які з 01.01.2014 займали посаду голови Печерського районного суду м.Києва; дату початку та дату закінчення повноважень голови Печерського районного суду м.Києва у кожної з цих осіб; дату загальних зборів суддів, на яких відбулось обрання кожної з цих осіб на посаду голови Печерського районного суду м.Києва.

Водночас щодо питання надання електронних копій усіх рішень та протоколів Зборів суддів, на яких відбулось обрання кожної з цих осіб на посаду голови Печерського районного суду м.Києва відповідачем у згаданому листі повідомлено, що надати електронні копії протоколів зборів суддів Печерського районного суду м. Києва від 14.04.2014, 03.04.2015, 31.03.2017 та 25.02.2020, якими зафіксовані рішення зборів суддів про обрання суддів ОСОБА_2 та Козлова Р.Ю. на посаду голови суду, не вбачається можливим у зв`язку з відсутністю такої технічної можливості на даний час.

У контексті обставин цієї справи слід урахувати, що протоколи зборів суддів Печерського районного суду міста Києва, електронні копії яких запитуються позивачем, є документами, що містять інформацією, створену шляхом прийняття рішення про обрання судді на адміністративну посаду та зафіксовану оформленням цього протоколу.

При цьому, слід урахувати, що Законом №1402-III не передбачено іншої форми викладення рішення зборів суддів про обрання суддів на адміністративні посади в судах.

Ненадання запитуваної інформації, володіння якою не заперечується відповідачем, у зв`язку з тим, що вона зберігається в електронному вигляді, суперечить положенням Закону України "Про доступ до публічної інформації". При цьому така інформація наявна у відповідача у паперовому варіанті, оформленому у встановленому Положенням про збори суддів Печерського районного суду міста Києва, затвердженим рішенням зборів суддів від 20.03.2020, порядку, електронні примірники рішень відповідачем були внесені до автоматизованої системи документообігу суду.

З огляду на наведене, відповідачем було надано на запит позивача неповну інформацію без наведення вмотивованих підстав її ненадання.

Наведені обставини враховані судом першої інстанції при перевірці законності та обґрунтованості дій відповідача на відповідність критеріям правомірності, визначених ч.2 ст.2 КАС України, та стосовно наявності підстав для визнання їх протиправними.

Аналізуючи наведені правові норми та обставини справи, суд апеляційної інстанції поділяє висновки суду першої інстанції, що з метою повного та ефективного захисту прав позивача слід зобов`язати відповідача надати у повному обсязі запитувану інформацію, а саме: електронні копії усіх рішень та протоколів Зборів суддів, на яких відбулось обрання на посаду голови Печерського районного суду м.Києва.

Слід зазначити, що відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами і перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції зазначає, що такі були перевірені та проаналізовані судом першої інстанції та їм була надана належна правова оцінка. Доводами апеляційної скарги не спростовуються висновки, викладені судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні.

Відповідно до частини першої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Суд першої інстанції повністю виконав вказані вимоги процесуального закону, оскільки до спірних правовідносин вірно застосував норми матеріального та процесуального права, що призвело до ухвалення законного рішення, яке скасуванню не підлягає.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційну скаргу розглянуто судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) в строки, встановлені статтею 309 КАС України.

Керуючись статтями 242, 308, 309, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Печерського районного суду міста Києва залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 05 квітня 2022 року у справі №380/19225/21 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І. В. Глушко
судді Р. Б. Хобор
Р. М. Шавель