Справа № 200/6694/21-а
Суддя: Стеценко С.Г.
Дата ухвалення: 2022-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

12 вересня 2022 року

м. Київ

справа №200/6694/21-а

адміністративне провадження № К/990/17380/22

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Стеценка С.Г.,

суддів: Стрелець Т.Г., Тацій Л.В.,

перевіривши касаційну скаргу Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 07.10.2021 та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 22.02.2022 у справі №200/6694/21 за позовом ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області, в якому позивач просив:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати щомісячних страхових виплат позивачу;

- зобов`язати відповідача поновити ОСОБА_1 нарахування та виплату щомісячних страхових виплат з 02 січня 2015 року з урахуванням раніше виплачених сум;

- допустити негайне виконання рішення суду в частині присудження виплати позивачу щомісячних страхових виплат у межах суми стягнення за один місяць.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 07.10.2021, яке залишене без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 22.02.2022, адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області щодо невиплати ОСОБА_1 щомісячних страхових виплат з 02 січня 2015 року. Визнано протиправною та скасовано постанову відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Єнакієве Донецької області від 08 січня 2015 року №0531/43572/43572/16. Зобов`язано Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області поновити ОСОБА_1 нарахування та виплату щомісячних страхових виплат з 02 січня 2015 року з урахуванням раніше сплачених сум. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з такими судовими рішеннями, відповідач направив до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просить скасувати рішення Донецького окружного адміністративного суду від 07.10.2021 та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 22.02.2022 у справі № 200/6694/21 та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

Ухвалою Верховного Суду від 25.07.2022 касаційну скаргу Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області залишено без руху, та надано скаржнику строк для усунення недоліків касаційної скарги протягом десяти днів з моменту отримання цієї ухвали шляхом належного обґрунтування підстав касаційного оскарження відповідно до вимог статті 330 Кодексу адміністративного судочинства України.

На виконання вимог касаційної скарги відповідач направив до Верховного Суду заяву про усунення недоліків касаційної скарги.

З надісланих до суду матеріалів вбачається, що недоліки скаржник не усунув.

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбачених статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

Фактично, наведене у касаційній скарзі та заяві про усунення недоліків касаційної скарги обґрунтування пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України зводиться до незгоди із наданою судами попередніх інстанцій правовою оцінкою встановленим обставинам у взаємозв`язку із наявними в матеріалах справи доказами, що не є тотожним застосуванню норм права без урахування висновків Верховного Суду.

У поданій касаційній скарзі скаржник лише формально цитує частину четверту статті 328 КАС України.

Верховний Суд звертає увагу скаржника, що обов`язковими умовами при оскарженні судових рішень на підставі, зокрема, пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України є зазначення:

- норму матеріального права, яку неправильно застосовано судом апеляційної інстанції; постанову Верховного Суду, у якій викладено висновок щодо правильного застосування норми права; безпосередній висновок судів попередніх інстанцій, який такому суперечить; обґрунтування подібності правовідносин у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду і у якій подається касаційна скарга).

Водночас скаржник не вказує, яку саме норму права судами першої та (або) апеляційної інстанції було застосовано неправильно, висновок щодо застосування якої, на його думку, наявний у постановах Верховного Суду, а також не обґрунтовує у чому саме полягає помилка судів при застосуванні відповідної норми права.

Крім того, у поданій касаційній скарзі скаржник не зазначає постанову Верховного Суду, у якій викладено висновок щодо правильного застосування норми права.

Отже, відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження або їх некоректне (помилкове) визначення, або визначення безвідносно до предмета спору у конкретній справі, у якій подається касаційна скарга, може унеможливити в подальшому її розгляд.

Суд касаційної інстанції не може самостійно визначати підстави касаційного оскарження, такий обов`язок покладено на особу, яка оскаржує судові рішення, оскільки в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження (частина третя статті 334 КАС України), а в подальшому саме в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення (частина перша статті 341 КАС України).

З огляду на викладене, вимоги ухвали Верховного Суду від 25.07.2022 не виконано, а тому підстави для відкриття касаційного провадження відсутні.

Оскільки, у строк, встановлений судом, недоліки касаційної скарги скаржником не усунуто, то за таких обставин касаційна скарга підлягає поверненню особі, яка її подала.

Згідно з частиною другою статті 332 КАС України до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 330 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.

Пункт 1 частини четвертої статті 169 КАС України передбачає, що позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Відповідно до частини восьмої статті 169 КАС України повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

На підставі вищенаведеного та керуючись статтями 169, 330, 332 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 07.10.2021 та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 22.02.2022 у справі № 200/6694/21 за позовом ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - повернути скаржнику.

Роз`яснити скаржнику, що повернення касаційної скарги не позбавляє його права повторного звернення до Верховного Суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

Судді С.Г. Стеценко
Т.Г. Стрелець Л.В. Тацій