Справа № 380/2844/22
Суддя: Потабенко Варвара Анатоліївна
Дата ухвалення: 2022-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа№380/2844/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 вересня 2022 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Потабенко В.А., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Київської обласної військової прокуратури про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі,-

в с т а н о в и в:

на розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) до Київської обласної військової прокуратури (далі відповідач), в якій просить суд:

- стягнути з Київської обласної прокуратури середній заробіток за час затримки виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 10.11.2020 у справі 3380/6761/20 про поновлення на роботі за період з 11.11.2020 по 09.01.2022 у розмірі 444299,93 грн., без утримання податків й інших обов`язкових платежів.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 10.11.2020 у справі №380/6761/20 позов задоволено повністю. Визнано протиправним і скасовано рішення Сьомої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур № 17 від 20.07.2020. Визнано протиправним і скасовано наказ прокурора Київської області № 440к від 12.08.2020, яким звільнено ОСОБА_1 з посади начальника управління нагляду за органами безпеки, фіскальною та прикордонною службами прокуратури Київської області та органів прокуратури. Поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника управління нагляду за органами безпеки, фіскальною та прикордонною службами прокуратури Київської області та органів прокуратури з 18.08.2020. Стягнуто з Київської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 90704,83 грн. без врахування обов`язкових відрахувань. Рішення в частині стягнення за один місяць у розмірі 33053,46 грн. та поновлення на роботі допущено до негайного виконання. З метою виконання вищевказаного судового рішення позивачем 14.11.2020 скеровано на адресу керівника Київської обласної прокуратури належним чином завірену копію рішення Львівського окружного адміністративного суду від 10.11.2020 у справі № 380/6761/20 (вступна та резолютивна частини), яка отримана Київською обласною прокуратурою 16.11.2020; 23.11.2020 скеровано на адресу керівника Київської обласної прокуратури, зокрема, належним чином завірену копію ухвали Львівського окружного адміністративного суду від 20.11.2020 у справі №380/6761/20, яка отримана Київською обласною прокуратурою 26.11.2020; 26.12.2020 скеровано на адресу керівника Київської обласної прокуратури лист щодо надання інформації про результати розгляду звернень позивача і листів) від 14.11.2020 та 23.11.2020, а також про причини невиконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 10.11.2020 у справі №380/6761/20, який отриманий Київською обласною прокуратурою 28.12.2020. Вищевказані листи Київською обласною прокуратурою залишені без відповіді. Натомість, 13.01.2021 керівником Київської обласної прокуратури виданий наказ № 9к, відповідно до якого мене поновлено на посаді начальника управління нагляду за органами безпеки, фіскальною та прикордонною службами прокуратури Київської області та в органах прокуратури з 18.08.2020. Із вказаним наказом ознайомлено 01.11.2021 і цього ж дня внесено відповідний запис до трудової книжки. При цьому, як станом на 13.01.2021, так і станом на 01.11.2021 у штатному розписі Київської обласної прокуратури була відсутня посада начальника управління нагляду за органами безпеки, фіскальною та прикордонною службами прокуратури Київської області. Внаслідок поновлення на неіснуючій посаді, мною не отримано та не могло бути отримано службове посвідчення прокурора, допуск до державної таємниці, доступ до Єдиного реєстру досудових розслідувань, Інформаційно-аналітичної системи «Облік та статистика органів прокуратури», ІС «Система електронного документообігу органів прокуратури України», як і не могло бути визначене моє робоче місце та службові обов`язки відповідно до функцій прокуратури, передбачених Законом України «Про прокуратуру». На підставі пункту 18 розділу II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону України від 19.09.2019 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів з реформи органів прокуратури», наказом керівника Київської обласної прокуратури від 10.01.2022 № 13к позивача переведено на посаду прокурора відділу забезпечення обвинувачення в апеляційному суді управління підтримання публічного обвинувачення в суді Київської обласної прокуратури. В даному випадку, особливістю спірних правовідносин є, зокрема, те, що посада, з якої позивача було звільнено, на момент видачі відповідачем наказу про поновлення на роботі, була відсутня в штатному розписі Київської обласної прокуратури у зв`язку з проведеними перейменуванням та організаційно-штатними змінами.

Ухвалою судді від 08.02.2022 залишено позовну заяву без руху.

Ухвалою судді від 28.02.2022 відкрито провадження у справі та вирішено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників сторін.

Відповідач позову не визнав. 16.06.2022 надійшов відзив на позовну заяву (вх. №41367). Відповідач вказує, що право позивача претендувати на стягнення середнього заробітку за затримку виконання рішення суду про поновлення на роботі матеріальний закон пов`язує виключно із видання роботодавцем відповідного наказу, фактичним допуском звільненого до роботи. При цьому суд також має встановити вину роботодавця у невиданні наказу про поновлення працівника на роботі. Відповідач зазначає, що рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 10.11.2020 ОСОБА_1 поновлено на посаді начальника управління нагляду за органами безпеки, фіскальною та прикордонною службами прокуратури Київської області та органів прокуратури з 18.08.2020. Відповідач вказує на неможливість поновлення позивача у Київській обласній прокуратурі при відсутності рішення кадрової комісії про успішне проходження позивачем атестації та вимоги п. 7 розділу II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону № 113-ІХ, згідно яких прокурори та слідчі органів прокуратури, які на день набрання чинності цим Законом займають посади прокурорів і слідчих у Генеральній прокуратурі України, регіональних прокуратурах, місцевих прокуратурах, військових прокуратурах, можуть бути переведені на посаду прокурора в Офісі Генерального прокурора, обласних прокуратурах, окружних прокуратурах лише у разі успішного проходження ними атестації, яка проводиться у порядку, передбаченому цим розділом. Київська обласна прокуратура 22.12.2020 звернулась до Львівського окружного адміністративного суду в порядку ст. 254 КАС України із заявою про роз`яснення рішення Львівського окружного адміністративного суду від 10.11.2020 у справі № 380/6761/20 в частині поновлення позивача у Київській обласній прокуратурі. Проте Львівський окружний адміністративний суд 23.12.2020 повідомив, що у зв`язку із надходженням апеляційної скарги, дана заява буде розглянута після надходження справи із суду апеляційної інстанції. У подальшому, на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 10.11.2020 та постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 26.05.2021 у даній справі, керівник Київської обласної прокуратури, діючи в межах повноважень та у спосіб, передбачений законом, видав наказ №9к від 13.01.2021 та поновив ОСОБА_1 на посаді начальника управління нагляду за органами безпеки, фіскальною та прикордонною службами прокуратури Київської області та органів прокуратури з 18.08.2020. Відтак, відповідач вважає, що рішення суду у справі №380/6761/20 від 10.11.2020 виконано. Тому, у задоволенні позову слід відмовити.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Оскільки відсутні клопотання будь-якої зі сторін про розгляд справи у судовому засіданні з викликом сторін, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі факти, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд дійшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що рішенням Сьомої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур № 17 від 20.07.2020 "Про неуспішне проходження прокурором атестації" зроблено висновок про те, що ОСОБА_1 не пройшов успішно атестацію.

Наказом прокурора Київської області № 440к від 12.08.2020 ОСОБА_1 звільнено з посади начальника управління нагляду за органами безпеки, фіскальною та прикордонною службами прокуратури Київської області та органів прокуратури на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону України «Про прокуратуру».

Вважаючи наказ прокурора Київської області № 440к від 12.08.2020 та рішення Сьомої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур № 17 від 20.07.2020 "Про неуспішне проходження прокурором атестації" протиправними, позивач звернувся за захистом своїх прав до суду.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 10.11.2020 у справі №380/6761/20 позов задоволено повністю. Визнано протиправним і скасувати рішення Сьомої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур № 17 від 20.07.2020. Визнано протиправним і скасовано наказ прокурора Київської області № 440к від 12.08.2020, яким звільнено ОСОБА_1 з посади начальника управління нагляду за органами безпеки, фіскальною та прикордонною службами прокуратури Київської області та органів прокуратури. Поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника управління нагляду за органами безпеки, фіскальною та прикордонною службами прокуратури Київської області та органів прокуратури з 18.08.2020. Стягнуто з Київської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 90704,83 грн. без врахування обов`язкових відрахувань. Рішення в частині стягнення за один місяць у розмірі 33053,46 грн. та поновлення на роботі допустити до негайного виконання.

Суд наголошує, що 10.11.2020 в судовому засіданні по справі № №380/6761/20 за участю представника Офісу Генерального прокурора, Київської обласної прокуратури Слиш Г.С. було оголошено вступну та резолютивну частини рішення Львівського окружного адміністративного суду від 10.11.2020 у справі №380/6761/20, а отже відповідач з 10.11.2020 достеменно був обізнаний про негайне виконання даного рішення суду в частині поновлення позивача на посаді.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 26.05.2021 апеляційну скаргу Офісу Генерального прокурора та апеляційну скаргу Київської обласної прокуратури в частині оскарження рішення суду залишено без задоволення.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 10.11.2020 в адміністративній справі №380/6761/20 за позовом ОСОБА_1 до Сьомої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур, Офісу Генерального прокурора, Київської обласної прокуратури про визнання протиправними і скасування рішення та наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогул залишено без змін.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 20.11.2020 виправлено описку, допущену у резолютивній частині рішення від 10.11.2020, викладено четвертий абзац резолютивної частини рішення суду таким чином: «Поновити ОСОБА_1 на посаді начальника управління нагляду за органами безпеки, фіскальною та прикордонною службами Київської обласної прокуратури з 18 серпня 2020 року». Виправлено помилку, допущену при оформленні виконавчого листа № 380/6761/20, виданого 10.11.2020, а саме після слова: "ПОСТАНОВИВ:" вважати правильним: «Поновити ОСОБА_1 на посаді начальника управління нагляду за органами безпеки, фіскальною та прикордонною службами Київської обласної прокуратури з 18 серпня 2020 року».

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду у справі №380/6761/20 від 26.05.2021 апеляційну скаргу Київської обласної прокуратури задоволено. Ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 20.11.2020 про виправлення описки у судовому рішенні та помилки у виконавчому листі, в адміністративній справі №380/6761/20 за позовом ОСОБА_1 до Сьомої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур, Офісу Генерального прокурора, Київської обласної прокуратури про визнання протиправними і скасування рішення та наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу скасовано. Постановою Верховного Суду від 16.06.2022 у справі №380/6761/20 касаційні скарги ОСОБА_1 , Офісу Генерального прокурора та Київської обласної прокуратури на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 10.112020 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 26.05.2021 залишено без задоволення. Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 10.11.2020 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 26.05.2021 у цій справі залишено без змін.

Наказом керівника Київської обласної прокуратури від 13.01.2021 №9к наказ прокурора Київської області від 12.08.2020 №440к про звільнення ОСОБА_1 з посади начальника управління нагляду за органами безпеки, фіскальною та прикордонною службами прокуратури Київської області та органів прокуратури скасовано. Поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника управління нагляду за органами безпеки, фіскальною та прикордонною службами прокуратури Київської області та в органах прокуратури з 18.08.2020.

Наказом керівника Київської обласної прокуратури від 10.01.2022 №13-к, на підставі пункту 7 та 18 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи оорганів прокуратури», ст.11, ст.41 Закону України «Про прокуратуру» переведено начальника управління нагляду за органами безпеки, фіскальною та прикордонною службами прокуратури Київської області ОСОБА_1 на посаду прокурора відділу забезпечення обвинувачення в апеляційному суді управління підтримання публічного обвинувачення в суді Київської обласної прокуратури з 10.01.2022.

Позивач, вказуючи про невиконання судового рішення про поновлення його на роботі згідно рішення суду за період з 11.11.2020 по 09.01.2022, звернувся до суду із цим позовом про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі.

При вирішенні спору суд керувався наступним.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.ч. 2-3 ст. 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Відповідно до ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Згідно із п. 3 ч. 1 ст. 371 КАС України негайно виконуються рішення суду про, зокрема, поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.

Частиною 7 ст. 235 КАС України передбачено, що рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

Суд наголошує, що добровільне виконання рішення суду боржником є його законодавчо встановленим обов`язком. Зазначений обов`язок не є похідним від дій особи (подання заяви чи виконавчого листа для відкриття виконавчого провадження), яку поновлено на роботі.

Отже, законодавець передбачає обов`язок роботодавця добровільно і негайно виконати рішення суду про поновлення на роботі працівника в разі його незаконного звільнення. Цей обов`язок полягає у тому, що роботодавець зобов`язаний видати наказ про поновлення працівника на роботі відразу після оголошення рішення суду.

Негайне виконання судового рішення полягає в тому, що воно підлягає виконанню не з часу набрання ним законної сили, що передбачено для переважної більшості судових рішень, а негайно з часу його оголошення в судовому засіданні, чим забезпечується швидкий і реальний захист життєво важливих прав та інтересів громадян і держави.

Суд наголошує, що 10.11.2020 в судовому засіданні по справі № №380/6761/20 за участю представника Офісу Генерального прокурора, Київської обласної прокуратури Слиш Г.С. було оголошено вступну та резолютивну частини рішення Львівського окружного адміністративного суду від 10.11.2020 у справі №380/6761/20, а отже відповідач з 10.11.2020 був обізнаний про негайне виконання даного рішення суду в частині поновлення позивача на посаді.

Відповідальність за затримку власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника, встановлена ст. 236 Кодексу законів про працю України (далі КЗпП України), згідно якої проводиться виплата середнього заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі незалежно від вини роботодавця в цій затримці.

З огляду на встановлені державні гарантії обов`язковості виконання судових рішень, суд зазначає, що затримка виконання рішення суду про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника тягне обов`язок роботодавця виплатити такому працівникові середній заробіток за весь час затримки.

Верховний Суд зауважує, що середній заробіток за своїм змістом є державною гарантією, право на отримання якої виникло у працівника, який був незаконно позбавлений можливості виконувати свою роботу з незалежних від нього причин. Закон пов`язує цю виплату виключно з фактом затримки виконання рішення про поновлення на роботі.

Таким чином, згідно зі ст. 236 КЗпП України виплата середнього заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі проводиться незалежно від вини роботодавця в цій затримці.

Для вирішення питання про наявність підстав для стягнення середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі на підставі ст. 236 КЗпП України суду належить встановити: чи мала місце затримка виконання такого рішення, у разі наявності затримки виконання рішення - встановити період затримки, який необхідно рахувати від наступного дня після постановлення рішення про поновлення на роботі до дати видання роботодавцем наказу про поновлення на роботі, та, відповідно, провести розрахунок належних до стягнення сум за встановлений період.

Зазначена позиція суду узгоджується з позицією Верховного Суду викладеною в постанові від 27.01.2022 по справі № 580/5185/20.

Суд наголошує, що законодавством України не передбачено обов`язку із зверненням працівника до роботодавця із заявою про поновлення його на роботі, оскільки судове рішення про поновлення позивача на роботі мало виконуватися негайно без прив`язки до вчинення будь-яких дій з боку позивача.

Оскільки відповідачем не забезпечено негайного виконання рішення суду у справі №380/6761/20, вказане є підставою для стягнення з нього на користь позивача середнього заробітку за час затримки виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 10.11.2020 по справі № 380/6761/2020.

Щодо доводів відповідача про неможливість поновлення позивача у Київській обласній прокуратурі при відсутності рішення кадрової комісії про успішне проходження позивачем атестації та вимоги п. 7 розділу II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону № 113-ІХ, згідно яких прокурори та слідчі органів прокуратури, які на день набрання чинності цим Законом займають посади прокурорів і слідчих у Генеральній прокуратурі України, регіональних прокуратурах, місцевих прокуратурах, військових прокуратурах, можуть бути переведені на посаду прокурора в Офісі Генерального прокурора, обласних прокуратурах, окружних прокуратурах лише у разі успішного проходження ними атестації, яка проводиться у порядку, передбаченому цим розділом, суд зазначає таке.

Вказані доводі відповідача є безпідставними, оскільки проходження атестації не має відношення до спірних правовідносин та поновлення позивача на посаді за рішенням суду не звільняє відповідача від обов`язку виконати таке судове рішення.

Стосовно строку виплати середнього заробітку у відповідності до вимог ст. 236 КЗпП України, то суд вказує, що період затримки виконання рішення слід обраховувати з 11.11.2020 по 12.01.2021, тобто з наступного дня після ухвалення рішення Львівського окружного адміністративного суду від 10.11.2020 у справі №380/6761/20, яка в частині поновлення позивача на посаді підлягає негайному виконанню, по 12.01.2021, оскільки лише 13.01.2021 керівник Київської обласної прокуратури видав наказ про поновлення позивача на посаді.

Щодо періоду з 13.01.2021 по 09.01.2022, то середній заробіток стягненню на користь позивача не підлягає. Суд зауважує, що доводи позивача про те, що внаслідок поновлення позивача на неіснуючій посаді, ним не отримано службове посвідчення прокурора, допуск до державної таємниці, доступ до Єдиного реєстру досудових розслідувань, інформаційно-аналітичної системи «Облік та статистика органів прокуратури», ІС «Система електронного документообігу органів прокуратури», як і не могло бути визначене робоче місце та службові обов`язки відповідно до функцій прокуратури, передбачених Законом України «Про прокуратуру», не беруться судом до уваги, оскільки на підтвердження вказаних посилань не було надано до суду належних та допустимих доказів. Тобто, відсутні докази того, що відповідачем і справді вчинялись дії, які перешкоджали виконанню рішення щодо поновлення позивача на посаді у період після видання наказу про поновлення на посаді.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною 1 ст. 72 КАС України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 73 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ч.ч. 1, 2 ст. 76 КАС України).

Частинами 1, 2 ст.77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Суд не може витребовувати докази у позивача в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, окрім доказів на підтвердження обставин, за яких, на думку позивача, відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Частиною 4 ст. 161 КАС України визначено, що позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази - позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

При цьому, слід зауважити, що передбачений ч. 2 ст. 77 КАС України обов`язок доказування суб`єктом владних повноважень правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності не слід розуміти так, що позивач взагалі не повинен надавати жодних доказів на підтвердження обставин, якими він обґрунтовує позов.

Таким чином, позивач вмотивованих доводів та доказів на обґрунтування позову в цій частині позовних вимог суду не надав.

Для вирішення питання про наявність підстав для стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі на підставі ст. 236 КЗпП України суду належить встановити: чи мала місце затримка виконання такого рішення, у разі наявності затримки виконання рішення встановити період, який необхідно рахувати від наступного дня після ухвалення рішення про поновлення на роботі до дати видання роботодавцем наказу про поновлення на роботі; та, відповідно, провести розрахунок належних до стягнення сум за встановлений період.

Окрім іншого суд зазначає, що середній заробіток працівника визначається відповідно до статті 27 Закону «Пр.о оплату праці» за правилами, передбаченими постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» (далі - Порядок № 100).

Абзацом 1 пункту 2 розділу ІІ Порядку №100 визначено, що обчислення середньої заробітної плати для оплати часу щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв`язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або для виплати компенсації за невикористані відпустки провадиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки.

У всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час (абзац 3 п. 2 розділу ІІ Порядку №100).

Під час розгляду справи судом встановлено, що згідно довідки Прокуратури Львівської області від 25.09.2020 №21 ф-363 заробітна плата ОСОБА_1 за два останні місяці роботи, що передували звільненню, становить 55345,17 грн. (червень - 33747,44 грн. та липень - 21597,73 грн.) за 36 робочих дні, а тому середньоденна заробітна плата складає 1537,37 грн. (55345,17 / 36).

Затримка виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 10.11.2022 по справі № 380/6761/20 склала 41 робочий день.

Таким чином, відповідач повинен сплатити на користь позивача середній заробіток за час затримки виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 10.01.2020 у справі № 380/6761/20 у сумі 63032,17 грн. (1537,37 грн.* 41).

Отже позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

При цьому, суд звертає увагу, що згідно з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові по справі №826/6583/14 від 15.02.2019 суми, які суд визначає до стягнення з роботодавця на користь працівника як середній заробіток за час вимушеного прогулу, обраховуються без віднімання сум податків та зборів. Податки і збори із суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, присудженої за рішенням суду, підлягають нарахуванню роботодавцем при виконанні відповідного судового рішення та, відповідно, відрахуванню із суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу при виплаті працівнику, внаслідок чого виплачена працівнику на підставі судового рішення сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу зменшується на суму податків і зборів. Крім того, справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів.

Оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про задоволення позову частково.

Відповідно до п.п.1 п. 3 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру, який подано фізичною особою або фізичною особою підприємцем встановлюється ставка судового збору у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином, враховуючи часткове задоволення позовних вимог, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд вважає, що відповідно до ст. 139 КАС України, належить стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір у сумі 992,40 грн. за вимогу майнового характеру на суму 63032,17 грн.

Керуючись ст. ст. 2, 8-10, 14, 72-79, 90, 139, 241-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

в и р і ш и в:

адміністративний позов задовольнити частково.

Стягнути з Київської обласної прокуратури (код ЄДРПОУ 0290996; місцезнаходження: 01601, м. Київ, бульвар Л. Українки, 27/2) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; адреса: АДРЕСА_1 ) середній заробіток за час затримки виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 10.11.2020 у справі 3380/6761/20 за період з 11.11.2020 по 12.01.2021 включно у сумі 63032 (шістдесят три тисячі тридцять дві) гривні 17 коп.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Київської обласної прокуратури (код ЄДРПОУ 0290996; місцезнаходження: 01601, м. Київ, бульвар Л.Українки, 27/2) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; адреса: АДРЕСА_1 ) 992 (дев`ятсот дев`яності дві) гривні 40 коп. судових витрат у вигляді судового збору.

Рішення може бути оскаржене, згідно зі ст. 295 КАС України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили, згідно зі ст. 255 КАС України, після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений 12.09.2022.

Суддя Потабенко В.А.