Справа № 600/7466/21-а
Суддя: Григораш Віталій Олександрович
Дата ухвалення: 2022-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2022 р. м. Чернівці Справа №600/7466/21-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Григораша В.О., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Державної міграційної служби України в Чернівецькій області про визнання протиправними та скасування рішень, -

ВСТАНОВИВ:

24.12.2021 до Чернівецького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 , в інтересах якого звернувся адвокат Кирилюк Тетяна Анатоліївна (позивач) до Управління Державної міграційної служби України в Чернівецькій області (відповідач) з такими позовними вимогами:

визнати протиправним і скасувати рішення Управління Державної міграційної служби в Чернівецькій області №7301.4/24188-21 від 26 листопада 2021 року про скасування дозволу на імміграцію в Україну громадянину Республіки Білорусь ОСОБА_1 ;

визнати протиправним і скасувати рішення Управління Державної міграційної служби в Чернівецькій області №7301.4/24204-21 від 26 листопада 2021 року про скасування громадянин Республіки Білорусь ОСОБА_1 посвідки на постійне проживання серії НОМЕР_1 , виданої 17 вересня 2014 року з терміном дії "безстроково".

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що рішення відповідача про скасування позивачу дозволу на імміграцію в Україну та похідне від нього рішення про скасування посвідки на постійне проживання є таким, що суперечать вимогам чинного законодавства, а тому підлягають визнанню протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

Відповідач, заперечуючи проти позовних вимог, подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначав, що рішенням ВГІРФО УМВС України в Чернівецькій області від 28.03.2012 було надано дозвіл на імміграцію в Україну громадянину республіки Білорусь ОСОБА_1 . В подальшому, на підставі наданого дозволу на імміграцію вказаного іноземця було документовано посвідкою на постійне проживання на території України.

04.04.2019 вироком Першотравневого районного суду м. Чернівці вказаного іноземця було визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 305, ч. 3 ст. 307, ч. 1 ст. 309 КК України, та призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки з конфіскацією майна, крім житла. 01.09.2021 ухвалою Сокирянського районного суду Чернівецької області вказаному іноземцю було замінено частину не відбутого терміну покарання на більш м`яке громадські роботи терміном на 1 рік 2 місяці 23 дні. У зв`язку з чим, відповідач на підставі п. 2 ч. 1 ст. 12 Закону України "Про імміграцію" від 07.06.2001 №2491-ІІІ скасував дозвіл на імміграцію громадянину Республіки Білорусь ОСОБА_1 у зв`язку з прийняттям рішення про скасування дозволу на імміграцію в Україну посвідка на постійне проживання на території України, видана на ім`я іноземця підлягала вилученню, анулюванню та подальшому знищенню.

Таким чином, відповідач при прийнятті оскаржуваних рішення діяв в межах та спосіб визначений чинним законодавством.

Ухвалою Чернівецького окружного адміністративного суду від 29.12.2021 відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Зважаючи на відсутність клопотання будь-якої зі сторін про інше, суд вважає за можливе продовжити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

З`ясувавши обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши письмові докази, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в Республіці Білорусь, є громадянином цієї держави. Його батько - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , також є громадянином Республіки Білорусь.

В 2012 році ОСОБА_1 , будучи неповнолітнім віком до 16 років, разом з батьком ОСОБА_2 переїхали на постійне проживання до України батькові позивача і йому, як неповнолітньому сину, дозволено постійне проживання в Україні, про що відділом у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Управління МВС України в Чернівецькій області видано дозвіл на імміграцію в Україну за № 18/1871 від 28.03.2012.

На підставі цього дозволу ОСОБА_1 17.09.2014 видано посвідку на постійне проживання в Україні серії НОМЕР_1 з терміном дії "безстроково", у відповідності до якої він проживає в державі Україна як іноземний громадянин, зареєстрований в АДРЕСА_1 .

Вироком Першотравневого районного суду м. Чернівців від 04.04.2019 позивач був засуджений за ч. 3 ст. 305, ч. 3 ст. 307, ч. 1 ст. 309 КК України на підставі ст.70 КК України до чотирьох років позбавлення волі з конфіскацією майна, крім житла. Вирок набрав законної сили 07.06.2019 і з 30.06.2019 позивач відбував покарання в Державній установі "Сокирянська виправна колонія (№67)". Внаслідок зарахування ОСОБА_1 у строк відбування покарання періодів попереднього ув`язнення, кінцевий строк відбування покарання у виді позбавлення волі закінчується 24.01.2023.

Ухвалою Сокирянського районного суду Чернівецької області від 01.11.2021 (справа №722/1319/21) замінено ОСОБА_1 не відбуту частину покарання у виді 1 року 2 місяців 23 днів позбавлення волі більш м`яким покаранням у виді 1 року 2 місяців 23 днів виправних робіт по місцю роботи з відрахуванням в дохід держави 20% заробітку.

Постановою Сокирянського районного суду Чернівецької області від 01.11.2021 (справа №722/1320/21) відносно ОСОБА_1 встановлено адміністративний нагляд строком на один рік та певні обмеження на цей строк .

Рішенням Управління Державної міграційної служби в Чернівецькій області №7301.4/24188-21 від 26.11.2021 "Про скасування дозволу на імміграцію в Україну" позивачу ОСОБА_1 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 12 Закону України "Про імміграцію" скасовано дозвіл на імміграцію в Україну, виданий 28.03.2012.

Рішенням Управління Державної міграційної служби в Чернівецькій області №7301.4/24204-21 від 26.11.2021 "Про скасування посвідки на постійне проживання" на підставі п.п.1 п. 64, п. п. 4 п. 72 Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на постійне проживання, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 25.04.2018 №321, скасовано посвідку на постійне проживання серії НОМЕР_1 , видану 17.09.2014, термін дії "безстроково".

Вважаючи вказані рішення протиправними, та такими, що підлягають скасуванню, позивач звернувся до суду з даним позовом.

До спірних правовідносин суд застосовує наступні положення законодавства та робить висновки по суті пору.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Умови і порядок імміграції в Україну іноземців та осіб без громадянства визначає Закон України "Про імміграцію" від 07.06.2001 №2491-ІІІ (далі Закон №2491-ІІІ).

Згідно ст. 2 Закону №2491-ІІІ питання імміграції регулюються Конституцією України, цим Законом та іншими нормативно-правовими актами, що не повинні їм суперечити.

Якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші правила, ніж ті, що містяться у цьому Законі, то застосовуються правила міжнародного договору України.

Статтею 3 Закону №2491-ІІІ визначено, що правовий статус іммігранта в Україні визначається Конституцією України, цим Законом, іншими законами України та прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 4 Закону №2491-ІІІ дозвіл на імміграцію поза квотою імміграції надається одному з подружжя, якщо другий з подружжя, з яким він перебуває у шлюбі понад два роки, є громадянином України, дітям і батькам громадян України.

Судом встановлено, що в 2012 році ОСОБА_1 , будучи неповнолітнім віком до 16 років, разом з батьком ОСОБА_2 переїхали на постійне проживання до України батькові позивача і йому, як неповнолітньому сину, дозволено постійне проживання в Україні, про що відділом у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Управління МВС України в Чернівецькій області видано дозвіл на імміграцію в Україну за №18/1871 від 28.03.2012.

На підставі цього дозволу ОСОБА_1 17.09.2014 видано посвідку на постійне проживання в Україні серії НОМЕР_1 з терміном дії "безстроково", у відповідності до якої він проживає в державі Україна як іноземний громадянин, зареєстрований в АДРЕСА_1 .

Відповідно ст. 12 Закону № 2491-ІІІ дозвіл на імміграцію може бути скасовано, якщо:

1) з`ясується, що його надано на підставі свідомо неправдивих відомостей, підроблених документів чи документів, що втратили чинність;

2) іммігранта засуджено в Україні до позбавлення волі на строк більше одного року і вирок суду набрав законної сили;

3) дії іммігранта становлять загрозу національній безпеці України, громадському порядку в Україні;

4) це є необхідним для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України;

5) іммігрант порушив законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства;

6) в інших випадках, передбачених законами України.

Судом встановлено, що вироком Першотравневого районного суду м. Чернівців від 04.04.2019 позивач ОСОБА_1 був засуджений за ч. 3 ст. 305, ч. 3 ст. 307, ч. 1 ст. 309 КК України на підставі ст.70 КК України до чотирьох років позбавлення волі з конфіскацією майна, крім житла. Вирок набрав законної сили 07.06.2019 і з 30.06.2019 позивач відбував покарання в Державній установі "Сокирянська виправна колонія (№67)". Внаслідок зарахування ОСОБА_1 у строк відбування покарання періодів попереднього ув`язнення, кінцевий строк відбування покарання у виді позбавлення волі закінчується 24.01.2023.

Ухвалою Сокирянського районного суду Чернівецької області від 01.11.2021 (справа №722/1319/21) замінено ОСОБА_1 не відбуту частину покарання у виді 1 року 2 місяців 23 днів позбавлення волі більш м`яким покаранням у виді 1 року 2 місяців 23 днів виправних робіт по місцю роботи з відрахуванням в дохід держави 20% заробітку.

Постановою Сокирянського районного суду Чернівецької області від 01.11.2021 (справа №722/1320/21) відносно ОСОБА_1 встановлено адміністративний нагляд строком на один рік та певні обмеження на цей строк.

Отже, позивач було засуджено в Україні до позбавлення волі на строк більше одного року і вирок суду набрав законної сили.

Рішенням Управління Державної міграційної служби в Чернівецькій області №7301.4/24188-21 від 26.11.2021 "Про скасування дозволу на імміграцію в Україну" позивачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 12 Закону України "Про імміграцію" скасовано дозвіл на імміграцію в Україну, виданий 28.03.2012.

Таким чином, керуючись п. 2 ч. 1 ст. 12 Закону № 2491-ІІІ, відповідач правомірно прийняв рішення №7301.4/24188-21 від 26 листопада 2021 року щодо скасування дозволу на імміграцію в Україну ОСОБА_1 .

Постановою Кабінету Міністрів України від 25.04.2018 №321 затверджено Порядок оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на постійне проживання (далі Порядок №321).

Пунктом 1 Порядку №321 визначено, що посвідка на постійне проживання є документом, що посвідчує особу іноземця або особу без громадянства та підтверджує право на постійне проживання в Україні.

Згідно п. 64 Порядку №321 посвідка скасовується територіальним органом/територіальним підрозділом ДМС, який її видав, у разі:

1) скасування дозволу на імміграцію в Україну відповідно до статті 12 Закону України "Про імміграцію";

2) отримання даних з баз даних Реєстру, відповідних автоматизованих інформаційних і довідкових систем, реєстрів та баз інших державних органів або інформації від Національної поліції, СБУ, іншого державного органу, який у межах наданих йому повноважень забезпечує дотримання вимог законодавства про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, інформації про те, що посвідку видано на підставі неправдивих відомостей, підроблених чи недійсних документів;

3) в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно п.72 Порядку №321 посвідка вилучається, визнається недійсною та знищується у разі:

1) коли вона підлягає обміну у зв`язку із зміною інформації, внесеної до посвідки (крім додаткової змінної інформації);

2) виявлення помилки в інформації, внесеній до посвідки;

3) непридатності посвідки для подальшого використання;

4) скасування посвідки;

5) коли вона заявлена як втрачена або викрадена;

6) смерті особи, якій видано посвідку;

7) закінчення строку її дії або прийняття рішення про обмін такої посвідки до закінчення строку її дії;

8) оформлення посвідки з порушенням вимог законодавства;

9) неотримання посвідки іноземцем або особою без громадянства протягом шести місяців;

10) коли іноземець або особа без громадянства не звернулися для її обміну у строки, визначені пунктом 18 цього Порядку.

Рішенням Управління Державної міграційної служби в Чернівецькій області №7301.4/24204-21 від 26.11.2021 "Про скасування посвідки на постійне проживання" на підставі п.п.1 п.64, п.п.4 п.72 Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на постійне проживання, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 25.04.2018 №321, скасовано посвідку на постійне проживання серії НОМЕР_1 , видану 17.09.2014, термін дії "безстроково".

Таким чином, оскільки позивача було засуджено в Україні до позбавлення волі на строк більше одного року і вирок суду набрав законної сили, рішенням Управління Державної міграційної служби в Чернівецькій області №7301.4/24188-21 від 26.11.2021 "Про скасування дозволу на імміграцію в Україну" позивачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 12 Закону України "Про імміграцію" скасовано дозвіл на імміграцію в Україну, виданий 28.03.2012, то, керуючись п.п.1 п. 64, п. п. 4 п.72 Порядку №321, відповідач правомірно прийняв рішення про скасування посвідки на постійне проживання для ОСОБА_1 .

З огляду на викладене, з урахуванням вищевикладених обставин, оцінюючи в сукупності обставини справи, письмові докази, суд приходить до висновку, що відповідачем доведено суду правомірність оскаржуваних рішень.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п. 29).

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Статтею 73 КАС України передбачено належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно з частиною 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність вказаних вище доказів окремо, а також достатність і взаємний зв`язок цих доказів у їх сукупності, суд вважає, що відповідачем, як суб`єктом владних повноважень доведено правомірність оскаржуваних рішень та відсутність підстав для задоволення заявлених позовних вимог.

Оскільки в задоволенні адміністративного позову відмовлено, суд не вирішує питання про понесені судові витрати у вигляді сплаченого судового збору.

Керуючись статтями 241 - 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління Державної міграційної служби України в Чернівецькій області про визнання протиправними та скасування рішень, - відмовити повністю.

Згідно статті 255 КАС України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У відповідності до статей 293, 295 КАС України рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування учасників процесу:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 );

Відповідач - Управління Державної міграційної служби України в Чернівецькій області (вул. Шептицького, 25, м. Чернівці, ).

Суддя В.О. Григораш