Справа № 160/12678/22
Суддя: Боженко Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2022-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

12 вересня 2022 року Справа № 160/12678/22

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Боженко Н.В., перевіривши в м.Дніпрі матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» про визнання дій протиправними, скасування рішення суб`єкта владних повноважень та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

19 серпня 2022 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду, засобами поштового зв`язку, надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», в якій позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 12.10.2021 № 78 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Головного управління Пенсійного Фонду України в Миколаївській області повторно розглянути питання щодо призначення ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1 згідно п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року № 1788-ХП, в редакції до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213-VІІІ, з урахуванням висновків Конституційного Суду України, викладених в прийнятому 23.01.2020 року рішенні № 1-р/2020, як особі, яка працювала до 01.04.2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, на підставі її заяви від 06.10.2021 року.

Справі за даним адміністративним позовом присвоєно єдиний унікальний номер судової справи 160/12678/21 та у зв`язку з автоматизованим розподілом дана адміністративна справа була передана для розгляду судді Боженко Н.В.

24 серпня 2022 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та запропоновано позивачу надати до суду заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду із зазначенням поважних причин його пропуску з наданням суду на їх підтвердження відповідних доказів.

Так, на виконання вимог зазначеної ухвали 06.09.2022 року на адресу суду, засобами поштового зв`язку, надійшла заява про поновлення строку звернення до адміністративного суду, в якій позивач просить суд визнати причини пропуску строку звернення до адміністративного суду із даним позовом, поважними. Заява обґрунтована тим, що про відмову ПФ в призначенні пенсії від 12.10.2021 року № 78 позивач дізналася 12.10.2021 року. В цей час вона хворіла на коронавірус і була на лікарняному з 11.10.2021 по 22.10.2022. Перебіг хвороби в позивача був тяжкий і тривалий і з 11.02.2022 по 20.02.2022 знову була на лікарняному, так як самостійно вже не могла пересуватися. Як тільки почала одужувати подала позов до суду.

До заяви про поновлення строку звернення позивач додала письмові докази: медичні висновки № ВНТА-НН86-РС25-М9М6 від 15.10.2021, № 2Т57-СЗНК-Т6В7-4ХРА від 20.10.2021, № 49Е8-ХХ8Р-ХРХК-КТВ4 від 11.02.2022, № Р433-РК8А-Х865-9ХВТ від 17.02.2022, № Н6РК-Т9КС-Е74Х-9РВМ від 24.02.2022.

Вирішуючи питання щодо наявності підстав для визнання поважними причин пропуску строку позивача на звернення до суду з даним позовом суд зазначає наступне.

Згідно з частиною 1 статті 121 Кодексу адміністративного судочинства України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Зокрема, причина пропуску строку може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Суд зазначає, що поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивні непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративні позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належиш доказами. Незнання про порушення через байдужість до свого прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 12.02.2020 року у справі № 320/5468/18 та від 22.08.2019 у справі 2а-175/1625/15 (адміністративне провадження № К/9901/21037/19, № К/9901/7971/18).

Суд зауважує, що позивачу було відмовлено в призначенні пенсії рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 12.10.2021 року, в заяві про поновлення строку звернення до суду позивач вказує, що дізналася про вказане рішення 12.10.2021 року, однак почала вчиняти дії більш ніж через 8 місяців після отримання відмови.

Дана позиція суду, в частині відліку строку з якого особа дізналась або повинна була дізнатись про порушення своїх прав в спірних правовідносинах, узгоджується з правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 22.07.2021 року № 420/718/21 та у постанові від 31.03.2021 по справі №240/12017/19.

Позивач в заяві поданій до суду 06.09.2022 року вказує, що хворіла на коронавірус з 11.10.2021 по 22.10.2021, з 11.02.2022 по 20.02.2022.

Однак, позивач не надала суду жодного доказу на підтвердження обставин, пов`язаних із такими подіями щодо карантинних обмежень та не можливості звернутись до суду, які мали місце у відношенні безпосередньо до ОСОБА_1 та перешкоджали своєчасному зверненню до суду із позовом про оскарження рішення про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах від 12.10.2021 року № 78 у період з 12.10.2021 року по 15.08.2022 року.

З наданих позивачем медичних висновків не відображається даних про ОСОБА_1 та захворювання, що стосувалося б саме позивача (неможливо ідентифікувати).

Згідно ст. 73 Кодексу адміністративного судочинства України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Водночас, обов`язок доведення обставин, з якими сторона пов`язує поважність причин пропуску строків звернення до суду, покладається на особу, яка звернулась до суду.

Крім того, у висновках період захворювання зазначається лише з 20.10.2021 по 22.10.2021 (3 дні), з 11.10.2021 по 20.10.2021 (10 днів), з 24.02.2022 по 28.02.2022 (5 днів), з 11.02.2022 по 17.02.2022 (7 днів), з 17.02.2022 по 24.02.2022 (8 днів).

Відтак, причини пропуску строку звернення до суду, наведені у заяві, суд вважає неповажними, оскільки не доведені належними та допустимими доказами.

Таким чином, позивачем пропущено строк звернення із позовом до суду, встановлений ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України, а вказані у заяві про поновлення строку на звернення до адміністративного суду доводи не спростовують факт пропуску строку та не підтверджують поважність пропуску такого строку.

Верховний Суд у постанові від 20.11.2018 у справі №907/50/16, зокрема вказав, що позовна давність не є інститутом процесуального права і не може бути відновлена. Позивач вправі отримати судовий захист у разі визнання поважними причин пропуску позовної давності.

Також при вирішенні заяви позивача про поновлення пропущеного строку звернення до суду з цим позовом судом були враховані і висновки, викладені у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Фогарді проти Сполученого Королівства» про те, що право доступу до суду не є абсолютним і може підлягати певним обмеженням; вони дозволені тому, що право доступу до суду, в силу своєї природи, потребує регулювання з боку держави, а також і рішення Європейського суду з прав людини «Устименко проти України», яке набуло статусу остаточного 29.01.2016р., про те, що причини поважності пропуску строку звернення до суду повинні бути досліджені судом та повинні бути обгрунтованими та вмотивованими.

Суд вважає за необхідне зазначити, що обмеження строку звернення до суду шляхом встановлення відповідних процесуальних строків, не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя (Рішення Конституційного Суду України від 13.12.2011 № 17-рп/2011). Такі обмеження направленні на досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулюють учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків та поважати права та інтереси інших учасників правовідносин.

Відповідно до ч.2 ст.123 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Згідно п.9 ч.4 ст.169 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

З огляду на той факт, що позивачем не наведено інших підстав для поновлення строку та не надано доказів існування обставин, які були об`єктивно непереборними, не залежали від волевиявлення позивача та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного звернення до суду з цим позовом, суд дійшов висновку, що заява позивача про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду є необґрунтованою, та такою, що задоволенню не підлягає.

Таким чином, враховуючи вищевикладене суд дійшов висновку про необхідність повернення позовної заяви позивачу.

При цьому, суд зауважує, що повернення позовної заяви не позбавляє позивача права на пенсійне забезпечення та звернення до органів Пенсійного фонду для призначення пенсії, а у разі відмови у її призначенні, звернутися до суду у встановлений законом строк.

Керуючись ст. ст. 122, 123, 169, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

Визнати підстави пропуску строку звернення до суду неповажними та повернути позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» про визнання дій протиправними, скасування рішення суб`єкта владних повноважень та зобов`язання вчинити певні дії.

Копію ухвали про повернення позовної заяви надіслати позивачеві, разом із позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами.

Роз`яснити, що згідно з ч. 8 ст. 169 Кодексу адміністративного судочинства України, повернення позовної заяви не позбавляє повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили у строки, встановлені ст. 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені статтями 295 та 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Боженко