Справа № 160/7701/22
Суддя: Сидоренко Дмитро Володимирович
Дата ухвалення: 2022-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 вересня 2022 року Справа № 160/7701/22
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Сидоренко Д.В.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-
Обставини справи: 31.05.2022 року засобами поштового зв`язку до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до відповідача-1 - Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, відповідача-2 - Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, в якій позивач просить суд:
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №461 від 24.06.2016 періоди роботи з 04.02.1997 року по 03.10.1999 рік медичною сестрою в медслужбі з повним робочим днем в підземних умовах, з 04.10.1999 року по 30.10.2001 рік старшою сестрою медичною в медслужбі з повним робочим днем в підземних умовах медико-санітарної служби ВО Кривбасруда, з 01.07.2002 року по 02.12.2004 рік медичною сестрою медичної служби ш. Гвардійська лікувально-оздоровчого комплексу підземного медпункту з повним робочим днем в підземних умовах ТОВ Кривбасзалізрудком ;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 від 04.05.2022 року та призначити пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач звернулась із заявою до відділу обслуговування громадян №17 Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1. Рішенням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області було відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до Закону №1058, оскільки заявниця відповідно до статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» не досягла відповідно віку та в неї відсутнє таке право, а також не зараховано до пільгового стажу за Списком №1 деякі періоди роботи, оскільки право не підтверджено атестацією робочих місць (з 04.02.1997 по 03.10.1999, з 04.10.1999 по 07.12.2000), а період роботи з 01.07.2002 по 02.12.2004 оскільки згідно переліку робочих місць відсутній лікувально-оздоровчий комплекс. Тобто з усього періоду пільгового стажу за Списком №1 враховано тільки період роботи з 08.12.2000 року по 30.06.2002 рік. Позивач з таким рішенням не погоджується, вважає його протиправним та таким, що порушує його право на пенсійне забезпечення.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.06.2022 року відкрито провадження у справі в порядку письмового провадження без повідомлення (виклику) сторін, за наявними у справі матеріалами.
05.7.2022 року через систему «Електронний суд», відповідачем-1 Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, надіслано відзив на позов разом з копією пенсійної справи позивача.
08.07.2022 року засобами поштового зв`язку від Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області надійшов відзив на позов, в якому вказано, що відповідач не визнає позовні вимоги в повному обсязі з наступних підстав. Документально встановлено, що позивач звернулась за призначенням пільгової пенсії у віці 45 років. Стаж розрахований станом на 31.12.2021 загальний 23 роки 04 місяці 04 дні, з них за Списком №1 01 рік 06 місяців 23 дні. Рішенням про відмову в призначенні пенсії позивачу відмовлено через не досягнення пенсійного віку 50 років. Щодо зарахування періодів роботи. АТ «Криворізький залізорудний комбінат» видало позивачу довідку №54 від 31.01.2002, в якій зазначено, що позивач працювала на шахті «Гвардійська» з 04.02.1997 по 03.10.1999 сестрою медичною, з 04.10.1999 по 30.10.2001 старшою сестрою медичною, з 31.10.2001 по 02.12.2004 сестрою медичною та була зайнята повний робочий день під землею обслуговуванням робітників і службовців зазначених в п. «а», «б», «в», «г», «д» Списку №1 розділу І підрозділу І/медперсонал підземних пунктів охорони здоров`я. В довідці також зазначено «не передбачено на пільгове пенсійне забезпечення за Списком №1, оскільки право на пільгове пенсійне забезпечення не підтверджено атестацією робочих місць за умовами праці, а саме «Атестація робочих місць за умовами праці» наказ по підприємство від 12.04.1995 №48, Лист продовження дії наказу «Атестації робочих місць за умовами праці» від 21.05.2000 №14/1-116/продовжено до 01.01.2001, «Атестація робочих місць за умовами праці» наказ по підприємстві від 08.12.2000 №332, яка була чинна на період роботи особи». Отже, згідно пільгової довідки від 31.01.2002 №54 не підлягають зарахуванню періоди роботи з 04.02.1997 по 03.10.1999, з 04.10.1999 по 07.12.2000 оскільки право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком №1 не підтверджено атестацією робочих місць за умовами праці наказ №48 від 12.04.1995р. Крім того, не підлягає зарахуванню до пільгового стажу період роботи з 01.07.2002 по 02.12.2004 на посаді сестри медичної в лікувально-оздоровчому комплексі ТзОВ «КЖРК», оскільки згідно переліку робочих місць, виробництв, робіт, професій, яким підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком №1 згідно Наказу №332 від 08.12.2000 «Про підтвердження права на пільгове пенсійне забезпечення по результатам атестації» - Лікувально оздоровчий комплекс відсутній. Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» як спеціальний закон є пріоритетним у правовідносинах щодо призначення пенсії на пільгових умовах за Списком №2 з моменту набрання законної сили Законом України №2148 від 03.10.2017 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» з 11.10.2017, а тому рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 року №1-р/2020 впливає на правила призначення пенсії на пільгових умовах, яке виникло до 11.10.2017 року.
12.07.2022 року від Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області надійшов відзив на позов, в якому зазначено, що позовна заява не підлягає задоволенню, оскільки відмова в призначенні пенсії на пільгових умовах прийнята у зв`язку з недосягненням пенсійного віку та пільгового стажу роботи. У тих випадках, коли в трудовій книжці немає відомостей, що підтверджують право на пенсію на пільгових умовах, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. Коли йдеться про підтвердження роботи з особливо шкідливим і важкими умовами праці за Списком №1 та №2, такі довідки є необхідними, оскільки в трудовій книжці не зазначається в яких умовах працювала особа, та не вказується чи були такі особи зайняті певними роботами або на певних виробництвах протягом повного робочого дня. До матеріалів справи позивачем не долучено підтверджуючих документів щодо атестації робочого місця.
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -
04.05.2022 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 звернулась до відділу обслуговування громадян №17 (сервісний центр) управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за списком №1 (відповідно до п.а ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020р. №1-р/2020.
Рішенням Відділу призначенні пенсій управління пенсійного забезпечення Головного управління Пенсійного фонду в Івано-Франківській області про відмову в призначенні пенсії від 09.05.2022 року №09, ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. В даному рішенні зазначено зокрема наступне.

Відповідно до статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» право на пенсію за віком на пільгових умовах призначається зокрема, жінкам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим КМУ та за результатами атестації робочих місць, після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 20 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах. Працівники, які мають не менше половини стажу роботи із особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку жінкам на 1 рік 4 місяці за кожний повний рік такої роботи.

Вік заявниці на дату звернення 45 років 2 місяці 9 днів. Стаж роботи за Списком №1 становить 1 рік 06 місяців 23 дні.

За результатами розгляду документів, доданих до заяви, до страхового стажу враховані всі періоди роботи.

До стажу роботи за Списком №1 згідно пільгової довідки від 31.01.2022 №54 АТ «Криворізький залізорудний комбінат» не зараховано періоди роботи:

з 04.02.1997 по 03.10.1999, з 04.10.1999 по 07.12.2000, оскільки право на пільгове забезпечення за Списком №1 не підтверджено атестацією робочих місць за умовами праці наказ по підприємстві від 12.04.1995 №48 «Про підтвердження права на пільгове пенсійне забезпечення по результатам атестації»;

період з 01.07.2002 по 02.12.2004 на посаді сестри медичної в лікувально-оздоровчому комплексі ТзОВ «КЖРК», оскільки згідно переліку робочих місць, виробництв, робіт, професій, яким підтверджено право на пільгове забезпечення за Списком №1 згідно наказу від 08.12.2000 №332 «Про підтвердження права на пільгове пенсійне забезпечення по результатам атестації» - лікувально оздоровчий комплекс відсутній.

Пільговий стаж роботи за Списком №1 враховано з 08.12.2000 від дати проведення атестації (наказом №332) підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком №1 медсестрам) по 30.06.2002 по дату звільнення.

Не погоджуючись із відмовою в призначенні пенсії, позивач звернулась до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, доводам позивача, викладеним в позовній заяві, суд зазначає наступне.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

З 01.01.2004 таким законом є, насамперед, Закон України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, який був прийнятий на зміну положення Закону України Про пенсійне забезпечення.

Отже, оскільки і Закон України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, і Закон України Про пенсійне забезпечення регулюють одні і ті ж правовідносини, то пріоритет у застосуванні за загальним правилом мають норми Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування як акта права, прийнятого пізніше у часі, а норми Закону України Про пенсійне забезпечення підлягають субсидіарному (додатковому) застосуванню у разі неурегульованості певного питання у приписах Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

При цьому, суд наголошує на існуванні і виключень з даного загального правила.

Згідно з п. а ч. 1 ст. 13 Закону України Про пенсійне забезпечення (у редакції від 02.03.2015 р. № 213-VIII) на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Законом України від 02.03.2015 №213-VIII раніше передбачений пункт а ст. 13 Закону України Про пенсійне забезпечення віковий ценз для жінок у 45 років було збільшено до 50 років із одночасним запровадженням правила поетапного збільшення показника вікового цензу, за яким жінки, дати народження яких припадали на з 1 жовтня 1974 року по 31 грудня 1975 року набували право на пенсію по досягненню 50 років.

Закон України від 02.03.2015 №213-VIII набув чинності з 01.04.2015р.

Згідно з п. 2 розділу XV Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди: 1) особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України Про пенсійне забезпечення. У цьому випадку розміри пенсій визначаються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону. При цьому зберігається порядок покриття витрат на виплату і доставку цих пенсій, що діяв до набрання чинності цим Законом. Підприємства та організації з коштів, призначених на оплату праці, вносять до Пенсійного фонду плату, що покриває фактичні витрати на виплату і доставку пенсій особам, які були зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, крім тих, що були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, починаючи з дня набрання чинності цим Законом, у розмірі 20 відсотків з наступним збільшенням її щороку на 10 відсотків до 100-відсоткового розміру відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій до набуття права на пенсію за віком відповідно до цього Закону. Виплата пенсій особам, які були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників, за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та особам, пенсії яким призначені відповідно до пунктів в - е та ж статті 13 Закону України Про пенсійне забезпечення, здійснюється до 1 січня 2005 року за рахунок коштів Пенсійного фонду, а з 1 січня 2005 року - за рахунок коштів Державного бюджету України до досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону.

Отже, і після набуття чинності нормами Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування правила призначення пенсій за Списком №1 регламентувались п. а ст. 13 Закону України Про пенсійне забезпечення.

Такий стан правового регулювання існував до календарної дати набрання чинності нормами Закону України від 03.10.2017 №2148-VIII (11.10.2017), яким текст Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування був доповнений, зокрема, ст. 114, згідно з частини 1 якої право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Разом з цим, Законом України від 03.10.2017 № 2148-VIII у новій редакції був викладений п. 2 розділу XV Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, де зазначалось, що пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування у редакції Закону України від 03.10.2017 №2148-VIII на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1975 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 45 років - які народилися по 31 березня 1970 року включно; 45 років 6 місяців - з 1 квітня 1970 року по 30 вересня 1970 року; 46 років - з 1 жовтня 1970 року по 31 березня 1971 року; 46 років 6 місяців - з 1 квітня 1971 року по 30 вересня 1971 року; 47 років - з 1 жовтня 1971 року по 31 березня 1972 року; 47 років 6 місяців - з 1 квітня 1972 року по 30 вересня 1972 року; 48 років - з 1 жовтня 1972 року по 31 березня 1973 року; 48 років 6 місяців - з 1 квітня 1973 року по 30 вересня 1973 року; 49 років - з 1 жовтня 1973 року по 31 березня 1974 року; 49 років 6 місяців - з 1 квітня 1974 року по 30 вересня 1974 року; 50 років - з 1 жовтня 1974 року по 31 грудня 1975 року.

В силу спеціальної вказівки у Законі України від 03.10.2017 №2148-VIII наведені вище норми закону почали застосовуватись з 01.10.2017р.

Таким чином, з 01.10.2017р. правила призначення пенсій за Списком № 1 почали регламентуватись одночасно двома законами, а саме: пунктом а ст. 13 Закону України Про пенсійне забезпечення у редакції Закону України від 02.03.2015 №213-VIII та п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування у редакції Закону України від 03.10.2017 №2148-VIII.

Правила вказаних законів були повністю уніфікованими.

Такий стан правового регулювання існував до прийняття Конституційним Судом України рішення від 23.01.2020 №1-р/2020 У справі за конституційним поданням 49 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень розділу I, пункту 2 розділу III Прикінцеві положення Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення від 2 березня 2015 року №213-VIII.

Відповідно до пункту 1 резолютивної частини вказаного рішення визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), статтю 13, частину другу статті 14, пункти б - г статті 54 Закону України Про пенсійне забезпечення від 5 листопада 1991 року № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення від 2 березня 2015 року №213-VIII.

Згідно з пунктом 2 резолютивної частини вказаного рішення стаття 13, частина друга статті 14, пункти б - г статті 54 Закону України Про пенсійне забезпечення від 5 листопада 1991 року №1788-XII зі змінами, внесеними Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення від 2 березня 2015 року №213-VIII, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

У відповідності до пункту 3 резолютивної частини вказаного рішення застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти б - г статті 54 Закону України Про пенсійне забезпечення від 5 листопада 1991 року №1788-XII в редакції до внесення змін Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення від 2 березня 2015 року № 213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме: На пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: а) працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах; жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах. Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи із особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожний повний рік такої роботи чоловікам і на 1 рік 4 місяці - жінкам….

Відтак, з 23.01.2020р. в Україні існують два Закони, котрі одночасно регламентують правила призначення пенсій за Списком №1, а саме: пункт а ст. 13 Закону України Про пенсійне забезпечення у редакції до Закону України від 02.03.2015 №213-VIII та п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування у редакції Закону України від 03.10.2017 № 2148-VIII.

Таким чином, правила означених законів містять розбіжність відносно позивача щодо вікового цензу, який складає 45 років за пунктом а ст. 13 Закону України Про пенсійне забезпечення у редакції до Закону України від 02.03.2015 №213-VIII та 50 років за п.1 ч.2 ст.114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування у редакції Закону України від 03.10.2017 №2148-VIII.

Враховуючи частину першу статті 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини, рішення Європейського суду з прав людини від 14.10.2010 по справі Щокін проти України (Shchokin v. Ukraine, заяви № 23759/03 та 37943/06) та рішення Європейського суду з прав людини від 07.07.2011 по справі Серков проти України (Serkov v. Ukraine, заява № 39766/05), суд вважає, що найбільш сприятливим для позивача є підхід, коли віковий ценз має бути встановлений на рівні найменшої величини, тобто 45 років.

Так у цих рішеннях зазначено, що, по-перше, національне законодавство не було чітким та узгодженим та не відповідало вимозі якості закону і не забезпечувало адекватного захисту осіб від свавільного втручання у права заявника; по-друге, національними органами не було дотримано вимоги законодавства щодо застосування підходу, який був би найбільш сприятливим для заявника, коли в його справі національне законодавство припускало неоднозначне трактування; по-третє, відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості і точності порушує вимогу якості закону. В разі коли національне законодавство припустило неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов`язків осіб, національні органи зобов`язані застосувати найбільш сприятливий для осіб підхід. Тобто вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи.

Аналізуючи все вищевикладене, суд приходить до висновку, що перевагу слід віддати саме тому закону, який у застосуванні найбільш сприятливий для позивача, а саме: така обов`язкова умова для призначення пенсії на пільгових умовах, як необхідний вік та стаж роботи, має застосовуватися в порядку, визначеному п. 3 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду № 1-р/2020 від 23.01.2020, та виходячи з принципу правої визначеності як складового елементу верховенства права, гарантованого ст. 8 Конституції України.

Таке застосування судом вказаних вище норм права усуває колізію в їх застосуванні, у спосіб застосування тієї норми, яка створює більш сприятливі умови для реалізації права особи на пенсійне забезпечення, та забезпечує у спірних правовідносинах правову визначеність.

Відтак, на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Як встановлено судом з матеріалів справи, на момент звернення ОСОБА_1 до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 04.05.2022р., позивачці виповнилось 45 років 2 місяці 9 днів, що підтверджується копією паспорта позивача та заявою.

При цьому, згідно копії оскаржуваного рішення пенсійного органу №09 від 09.05.2022р. вбачається, що станом на 31.12.2021р. загальний страховий стаж позивача складає 23 роки 04 місяці 04 днів (з урахуванням кратності 24 роки 04 місяці 04 дні).

Тобто, на момент звернення до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1 позивач досягла необхідного віку (45 років) та у неї наявний необхідний стаж для призначення такої пенсії (23 років, тобто більше 15 років).

Також пенсійним органом у рішенні вказано, що стаж роботи за Списком №1 становить 1 рік 06 місяців 23 дні.

Відтак, у рішенні №09 від 09.05.2022р., стосовно пільгового стажу позивача зазначено, що до стажу роботи за Списком №1 згідно пільгової довідки від 31.01.2022 №54 АТ «Криворізький залізорудний комбінат» не зараховано періоди роботи: з 04.02.1997 по 03.10.1999, з 04.10.1999 по 07.12.2000, оскільки право на пільгове забезпечення за Списком №1 не підтверджено атестацією робочих місць за умовами праці наказ по підприємстві від 12.04.1995 №48 «Про підтвердження права на пільгове пенсійне забезпечення по результатам атестації»; період з 01.07.2002 по 02.12.2004 на посаді сестри медичної в лікувально-оздоровчому комплексі ТзОВ «КЖРК», оскільки згідно переліку робочих місць, виробництв, робіт, професій, яким підтверджено право на пільгове забезпечення за Списком №1 згідно наказу від 08.12.2000 №332 «Про підтвердження права на пільгове пенсійне забезпечення по результатам атестації» - лікувально оздоровчий комплекс відсутній. Пільговий стаж роботи за Списком №1 враховано з 08.12.2000 від дати проведення атестації (наказом №332) підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком №1 медсестрам) по 30.06.2002 по дату звільнення.

З приводу цього, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 10 Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.200 5№ 383 встановлено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 затверджений Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок №637).

Згідно з п. 1 Порядку № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до п. 20 Порядку № 637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. В довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Cуд зазначає, що надання уточнюючої довідки підприємств, установ, організації або їх правонаступників потрібно виключно у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Отже, суд звертає увагу, що Порядок № 637, як вбачається з його назви та змісту, поширюється саме на випадки відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Як видно з копії трудової книжки НОМЕР_1 від 28.01.1997 року, ОСОБА_1 працювала в спірні періоди:

- 04.02.1997 прийнята медичною сестрою в медслужбу з повним робочим днем в підземних умовах (наказ 25к від 04.02.1997);

- 04.10.1999 переведена старшою медичною сестрою з повним робочим днем в підземних умовах медико-санітарної служби (наказ 585 від 05.10.1999);

- 31.10.2001 переведена в підземний медпункт медсестрою з повним робочим днем в підземних умовах (наказ 185к від 31.10.2001);

- 30.06.2002 звільнена в порядку переводу в лікувально-оздоровчий комплекс п.5 ст.36 КЗпП України (наказ 114к від 01.07.2002);

- 01.07.2002 прийнята по переводу в медичну службу ш.Гвардійська медичною сестрою підземного медпункту з повним робочим днем в підземних умовах (наказ 1к від 01.07.2002);

- 02.12.2004 звільнена по переводу на шахту Гвардійська відповідно до п.5 ст.36 КЗпП України (наказ 248к від 02.12.2004).

Згідно довідки №54 від 31.01.2022 року виданої Акціонерним товариством «Криворізький залізорудний комбінат», про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 працювала повний робочий день в АТ «Кривбасзалізрудком»:

1) Шахта «Гвардійська»:

з 04.02.1997 по 03.10.1999 сестра медична, зайнята повний робочий день під землею обслуговуванням робітників і службовців зазначених в пунктах «а», «в», «г», «д» Списку №1 розділу І підрозділу І/медперсонал підземних пунктів охорони здоров`я, що передбачено Списком №1 розділ І пункт «е», позиція 1010100е постанови КМУ від 11.03.1994 №162, частина 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». «Атестація робочих місць за умовами праці» наказ по підприємству від 12.04.1995 №48. Лист продовження дії наказу «Атестації робочих місць за умовами» від 21.05.2000 №14/1-116/подовжено по 01.01.2001. «Атестація робочих місць за умовами праці» наказ по підприємству від 08.12.2000 №332.

За період: з 04.02.1997 по 03.10.1999 2 роки 7 місяців 30 днів.

з 04.10.1999 по 30.10.2001 старша сестра медична.

Вказано: «Не передбачено на пільгове пенсійне забезпечення за Списком №1, оскільки право на пільгове пенсійне забезпечення не підтверджено атестацією робочих місць за умовами праці, а саме «Атестація робочих місць за умовами праці» наказ по підприємство від 12.04.1995 №48, Лист продовження дії наказу «Атестації робочих місць за умовами праці» від 21.05.2000 №14/1-116/продовжено до 01.01.2001, «Атестація робочих місць за умовами праці» наказ по підприємстві від 08.12.2000 №332, яка була чинна на період роботи особи».

з 31.10.2001 по 30.06.2002 сестра медична, зайнята повний робочий день під землею обслуговуванням робітників і службовців зазначених в пунктах «а», «б», «в», «г», «д» Списку №1 розділу І підрозділу І/медперсонал підземних пунктів охорони здоров`я, що передбачено Списком №1, розділ І, пункт «е», позиція 1010100е Постанова КМУ від 11.03.1994 №162, частина 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». «Атестація робочих місць за умовами праці» наказ по підприємству від 08.12.2000 №332.

За період: з 31.10.2001 по 30.06.2002 0 років 9 місяців 29 днів.

2) Підземний пункт охорони здоров`я шахти «Гвардійська» медичної служби лікувально-оздоровчого комплексу Управління соціальних підрозділів:

з 01.07.2002 по 15.01.2003 сестра медична, зайнята повний робочий день під землею обслуговуванням робітників і службовців зазначених в пунктах «а», «б», «в», «г», «д» Списку №1 розділу І підрозділу І/медперсонал підземних пунктів охорони здоров`я , що передбачено Списком 1, розділ І, пункт «е» позиція 1010100е постанова КМУ віл 11.03.1994 №162, частина 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» . Лист продовження дії наказу «Атестації робочих місць за умовами» від 21.05.2000р. №14/1-116/подовжено по 01.01.2001./. «Атестація робочих місць за умовами праці» наказ по підприємству від 08.12.2000 №332.

з 16.01.2003 по 02.12.2004 сестра медична, зайнята повний робочий день під землею обслуговуванням робітників і службовців зазначених в пунктах «а», «б», «г», «д» Списку №1 розділу І підрозділу І/ медперсонал підземних пунктів охорони здоров`я, що передбачено Списком №1, розділ І, підрозділ І, пункт «е» позиція 1.1е, постанова КМУ від 16.01.2003 №36, частина 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». «Атестація робочих місць за умовами праці» наказ по підприємству від 08.12.2000 №332. «Атестація робочих місць за умовами праці» наказ по підприємству від 09.12.2005 №613.

За період: з 01.07.2002 по 02.12.2004 2 роки 5 місяців 1 день.

Відповідно до п. 1 і 2 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 №442 (далі - Порядок № 442), атестація проводиться на підприємствах і організаціях незалежно від форм власності й господарювання, де технологічний процес, використовуване обладнання, сировина та матеріали є потенційними джерелами шкідливих і небезпечних виробничих факторів, що можуть несприятливо впливати на стан здоров`я працюючих, а також на їхніх нащадків як тепер, так і в майбутньому; основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Пунктом 4 зазначеного Порядку встановлено, що атестація проводиться не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації.

Згідно з п. 6 Порядку № 442 атестація робочих місць передбачає: установлення факторів і причин виникнення несприятливих умов праці; санітарно-гігієнічне дослідження факторів виробничого середовища, важкості й напруженості трудового процесу на робочому місці; комплексну оцінку факторів виробничого середовища і характеру праці на відповідальність їхніх характеристик стандартам безпеки праці, будівельним та санітарним нормам і правилам; установлення ступеня шкідливості й небезпечності праці та її характеру за гігієнічною класифікацією; обґрунтування віднесення робочого місця до категорії із шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці; визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах; складання переліку робочих місць, виробництв, професій та посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; аналіз реалізації технічних і організаційних заходів, спрямованих на оптимізацію рівня гігієни, характеру і безпеки праці.

Відповідно до п. 4.1 Порядку № 383 при призначенні пенсії за віком на пільгових умовах для зарахування до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, певного 5-річного періоду роботи зі шкідливими і важкими умовами праці після 21 серпня 1992 року, відповідне право впродовж цього періоду повинне бути підтверджене за результатами атестації.

Результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінювались докорінно умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Отже, необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у Списку № 1 та № 2, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією (трудова книжка та (або) уточнюючі довідки). При цьому, надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки, як такої, або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 31.10.2019 у справі № 460/5271/16-а.

Як видно з матеріалів справи, у трудовій книжці позивача наявні записи про найменування посад, які він займав на підприємстві.

Крім того, на підтвердження пільгового стажу позивачем надано до суду довідку, про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній №54 від 31.01.2022 року.

Як встановлено судом, у довідці №54 від 31.01.2022 року зазначено, що посада позивача відноситься до посад віднесених до Списку №1. Також зазначено про проведення атестації робочих місць підприємством з 1995 року по 2005 рік.

Щодо твердження відповідача, що у випадку несвоєчасного проведення атестації робочих місць на підприємстві період після закінчення терміну проведення попередньої атестації до затвердження результатів наступної атестації до пільгового стажу роботи не зараховується, то суд не бере його до уваги, оскільки обов`язок проведення атестації робочих місць законодавством покладено, у першу чергу, на керівників підприємств (роботодавців). Порушення цього обов`язку у формі не проведення або неякісного проведення призводить до позбавлення громадян їхнього конституційного права на соціальний захист, і зокрема, на пенсійне забезпечення за віком на пільгових умовах, що є недопустимим у правовій державі.

Підприємством проводилась атестація робочих місць не одноразово, а порушення строків її проведення не може слугувати підставою для незарахування спірних періодів до пільгового стажу позивача, оскільки проведення атестації робочих місць від нього не залежить.

Так, Велика палата Верховного Суду у справі № 520/15025/16-а від 19.02.2020р. сформулювала правовий висновок, згідно з яким, особи, які зайняті на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2, але з вини власника на таких підприємствах не було проведено атестацію робочого місця, мають право на зарахування стажу роботи на таких посадах до спеціального стажу, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах Списком № 2, відповідно до пункту «б» статті 13 Закону № 1788-XII. Цей висновок є також застосовним і щодо осіб, зайнятих на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 1.

При цьому, судом встановлено, що позивач при зверненні до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії надав зазначену вище уточнюючу довідку підприємства, якою підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення по списку №1, однак, йому протиправно було відмовлено у зарахуванні пільгового стажу через відсутність відомостей про атестацію робочих місць.

Щодо твердження відповідача, про не зарахування періоду роботи з 04.10.1999 по 30.10.2001, оскільки в довідці міститься запис «Не передбачено на пільгове пенсійне забезпечення за Списком №1, оскільки право на пільгове пенсійне забезпечення не підтверджено атестацією робочих місць за умовами праці, а саме «Атестація робочих місць за умовами праці» наказ по підприємство від 12.04.1995 №48, Лист продовження дії наказу «Атестації робочих місць за умовами праці» від 21.05.2000 №14/1-116/продовжено до 01.01.2001, «Атестація робочих місць за умовами праці» наказ по підприємстві від 08.12.2000 №332, яка була чинна на період роботи особи», то суд не бере його до уваги, оскільки обов`язок проведення атестації робочих місць законодавством покладено, у першу чергу, на керівників підприємств (роботодавців).

З огляду на зазначене, відмова у зарахуванні до пільгового стажу за Списком №1 періоду роботи з 04.02.1997 року по 03.10.1999 рік, з 04.10.1999 року по 07.12.2000 рік , з 01.07.2002 року по 02.12.2004 рік викладена у рішенні №09 від 09.05.2022 року є протиправною.

Відповідно до п.2 та 4 ч.2 ст.245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень, про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Враховуючи наведену норму, обставини наявності протиправності відмови в зарахуванні до пільгового стажу періоду роботи позивача, суд вважає обґрунтованими позовні вимоги про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи, що дає право на пенсію на пільгових умовах за Списком №1 період роботи з 04.02.1997 року по 03.10.1999 рік, з 04.10.1999 року по 07.12.2000 рік , з 01.07.2002 року по 02.12.2004 рік.

Підсумовуючи все вище викладене, суд приходить до висновку про протиправність рішення відповідача №09 від 09.05.2022 року про відмову у призначенні позивачеві пенсії за віком за Списком №1 відповідно до п. а ст. 13 Закону України Про пенсійне забезпечення з урахуванням Рішення Конституційного Суду України № l-p/2020 від 23.01.2020 року.

Зазначеної правової позиції дотримується Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 03.11.2021р. у зразковій справі №360/3611/20 (Пз/9901/32/20), що набрала законної сили 03.11.2021р.

Дана адміністративна справа відповідає ознакам типової справи, що визначені у рішенні Верховного Суду та Постанові Великої Палати Верховного Суду у справі №360/3611/20 (Пз/9901/32/20).

Відповідно до ч.3 ст.291 Кодексу адміністративного судочинства України, при ухваленні рішення у типовій справі, яка відповідає ознакам, викладеним у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи, суд має враховувати правові висновки Верховного Суду, викладені у рішенні за результатами розгляду зразкової справи.

У відповідності до ст.73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При цьому в силу положень частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Проте, відповідачем не було надано суду жодних належних і допустимих доказів, які б свідчили про правомірність рішення відповідача №09 від 09.05.2022р. щодо відмови позивачеві у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 згідно п."а" ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991р. №1788-ХІІ, в редакції до внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015р. №213-VІІІ, з урахуванням висновків Конституційного Суду України, викладених у прийнятому 23.01.2020р. рішенні №1-р/2020, з урахуванням норм вищенаведеного законодавства, обставин встановлених судом та висновків, викладених у рішенні Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23.01.2020р. та постанові Великої Палати Верховного Суду у зразковій справі №360/3611/20 (Пз/9901/32/20), та щодо незарахування періоду її роботи до пільгового стажу.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 від 04.05.2022 року та призначити пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1, суд зазначає наступне.

Статтею 5 Кодексу адміністративного судочинства України визначені способи захисту порушених прав, свобод та інтересів, та зазначено, що захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до п.4 та п.10 ч.2 ст. 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Відповідно до частини 4 статті 245 КАС України, у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених проектом нормативно-правового акта.

Отже, дискреційне право органу виконавчої влади обумовлене певною свободою (тобто вільним, або адміністративним розсудом) в оцінюванні та діях, у виборі одного з варіантів рішень та правових наслідків.

Наділивши державні органи дискреційними повноваженнями, законодавець надав відповідному органу держави певну свободу розсуду при прийнятті управлінського рішення.

Такі рішення приймаються на підставі звернення зацікавленої особи та за результатами аналізу поданих нею документів.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що задоволення повністю вказаних позовних вимог, без перевірки суб`єктом владних повноважень, дотримання заявником усіх визначених законом умов, буде втручанням у дискреційні повноваження відповідача, а відтак в цій частині позов слід задовольнити частково, шляхом зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, з урахуванням норм Закону України Про пенсійне забезпечення, в редакції, що діяла до ухвалення Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення № 213-VІІІ від 02.03.2015, та висновків суду, викладених у даній справі.

Вирішуючи питання щодо органу Пенсійного фонду, який має обов`язок щодо поновлення порушеного права позивача, суд зазначає, що пунктом 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління ПФУ від 25.11.2005р. № 22-1 визначено, що після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

У зв`язку із чинністю вказаної вище норми Порядку №22-1 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області розглянуто заяву позивача про призначення пенсії, який у розглянутому спорі є органом, що призначає пенсію.

Таким чином, суд зобов`язує саме Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області вчинити дії, направлені на поновлення порушених ним прав позивача.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При цьому в силу положень частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За вказаних обставин, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Стосовно розподілу судових витрат. У відповідності до статті 139 КАС України судові витрати у вигляді сплаченої суми судового збору у розмірі 992,40 грн. підлягають стягненню з відповідача.

Відповідно до ч.5 ст.250 КАС України, датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 9, 73-78, 90, 139, 241 - 246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (, 76018, місто Івано-Франківськ, вул. Січових Стрільців, б.15) про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , №09 від 09.05.2022 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (, 76018, місто Івано-Франківськ, вул. Січових Стрільців, б.15) зарахувати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до пільгового стажу роботи, який дає право на пенсію за віком за Списком №1 період роботи з 04.02.1997 року по 03.10.1999 рік медичною сестрою в медслужбі з повним робочим днем в підземних умовах, з 04.10.1999 року по 30.10.2001 рік старшою сестрою медичною в медслужбі з повним робочим днем в підземних умовах медико-санітарної служби ВО Кривбасруда, з 01.07.2002 року по 02.12.2004 рік медичною сестрою медичної служби ш. Гвардійська лікувально-оздоровчого комплексу підземного медпункту з повним робочим днем в підземних умовах ТОВ Кривбасзалізрудком.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (, 76018, місто Івано-Франківськ, вул. Січових Стрільців, б.15) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про призначення пенсії за віком на пільгових умовах від 04.05.2022 року, з урахуванням норм Закону України Про пенсійне забезпечення, в редакції, що діяла до ухвалення Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення № 213-VІІІ від 02.03.2015р. та висновків суду, викладених у даній справі.

В задоволені інших позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (, 76018, місто Івано-Франківськ, вул. Січових Стрільців, б.15) на користь ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 992 грн. 40 коп.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Д.В. Сидоренко