Справа № 280/1067/20
Суддя: Калашник Юлія Вікторівна
Дата ухвалення: 2022-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

12 вересня 2022 року (10:20)Справа № 280/1067/20 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Калашник Ю.В., розглянув за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою КЛАСИЧНОГО ПРИВАТНОГО УНІВЕРСИТЕТУ (69002, м. Запоріжжя, вул. Жуковського, буд. 70-Б, ) до Головного управління ДПС у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд.166, код ЄДРПОУ ВП 44118663) про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки),

ВСТАНОВИВ:

18.02.2020 КЛАСИЧНИЙ ПРИВАТНИЙ УНІВЕРСИТЕТ (далі - позивач) звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду (далі - суд) із позовом до Головного управління ДПС у Запорізькій області (далі - відповідач) про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 07.02.2020 № Ю-9218-49.

На обґрунтування позовних вимог у позовній заяві позивач зазначає, що 12.02.2020 на адресу позивача надійшла вимога про сплату боргу (недоїмки) від 07.02.2020 № Ю-9218-49, за якою станом на 31.01.2020 заборгованість зі сплати ЄСВ становить 1 983 148,92 грн., у т.ч.: недоїмка в сумі 1475753,76 грн., штрафи в сумі 378 043,74 грн., пеня в сумі 129 351,42 грн. Зазначає, що рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 17.03.2021 у справі №280/6326/19, яке набрало законної сили 15.06.2021, визнано протиправним та скасовано рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску №/826 від 24 жовтня 2019 року, яким до Класичного приватного університету застосовано штраф у сумі 378043 грн. 74 коп. (20% з 01 січня 2015 року) за період з 21 липня 2017 року до 17 жовтня 2019 року та нараховано пеню у розмірі 129351 грн. 42 коп. (0,1% від суми недоїмки). Зазначений штраф та пеня період увійшли до оскаржуваної вимоги. Таким чином, вимога про сплату боргу (недоїмки) від 07.02.2020 № Ю-9218-49 винесена неправомірно. Просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Ухвалою суду від 16.03.2020 відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання на 13.04.2020.

Ухвалою суду від 13.04.2020 розгляд справи відкладено до 12.05.2020.

14.04.2020 до суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх. № 17697), в якому представник відповідача позовні вимоги не визнає, з посиланням на Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» зазначає, що у зв`язку із наявністю у позивача станом на 31.01.2020 боргу з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування сформована вимога про сплату боргу (недоїмки) від 07.02.2020 № Ю-9218-49 на суму 1 983 148,92 грн., з яких 1 475 753,76 грн. недоїмка, 378 043,74 грн. штрафні санкції та 129 351,42 грн. пеня. Просить у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Ухвалою суду від 12.05.2020 провадження у справі зупинено до набрання законної сили судовим рішенням у справі №280/4759/18.

Ухвалою суду від 11.01.2021 провадження у справі поновлено.

11.01.2021 розгляд справи відкладено до 27.01.2021.

Ухвалою суду від 27.01.2021 провадження у справі зупинено до набрання законної сили судовим рішенням у справі №280/6326/19.

Ухвалою суду від 08.06.2022 провадження у справі поновлено.

Підготовче засідання призначено на 30.08.2022.

Ухвалою суду від 30.08.2022 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Позивач надіслав суду клопотання, у якому просив розглядати справу у порядку письмового провадження.

Представник відповідача проти позовних вимог заперечив повністю. Просив суд відмовити у задоволенні позову з підстав викладених у відзиві та доказів наявних у матеріалах справи.

Згідно з частиною 9 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Оскільки немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України, враховуючи відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи у письмовому провадженні на підставі наявних у суду матеріалів.

Суд, оцінивши повідомлені позивачем обставини та наявні у справі докази у їх сукупності, встановив наявність достатніх підстав для прийняття законного та обґрунтованого рішення у справі.

Розглянувши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини.

07.02.2020 відповідачем сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ю-9218-49 на загальну суму боргу 1 983 148,92 грн., у т.ч.: недоїмка 1 475 753,76 грн., штрафи 378 043,74 грн., пеня 129 351,42 грн.

Позивач вважає вказану вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ю-9218-49 від 07.02.2020 не обґрунтованою, у зв`язку з чим звернувся до суду із позовом про її скасування.

Дослідивши спірні правовідносини та надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд дійшов наступних висновків.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, визначаються Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі - у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до ст.1 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Як зазначено у пункті 1 частини 1 статті 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», платниками єдиного внеску є: роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Відповідно до частини другої статті 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» визначено, що платник єдиного внеску зобов`язаний, зокрема, своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок; подавати звітність та сплачувати до органу доходів і зборів за основним місцем обліку платника єдиного внеску у строки, порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», єдиний внесок нараховується: для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб -підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за місяць, у якому отримано дохід (прибуток).

У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Згідно з частиною 8 статті 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4,5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.

Платники єдиного внеску, зазначені у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

Відповідно до частини 3 статті 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», обчислення єдиного внеску органами доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом, здійснюється на підставі актів перевірки правильності нарахування та сплати єдиного внеску, звітності, що подається платниками до органів доходів і зборів, бухгалтерських та інших документів, що підтверджують суми виплат (доходу), на суми яких (якого) відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Відповідно до підпункту 6 частини 1 статті 1 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», недоїмка - це сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом.

Згідно з частиною 4 статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Процедуру нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) страхувальниками, визначеними Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», нарахування і сплати фінансових санкцій, стягнення заборгованості зі сплати страхових коштів органами доходів і зборів визначає Інструкція про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затверджена наказом Міністерства фінансів України 20.04.2015 №449 (далі - Інструкція № 449).

Згідно з пунктом 1 розділу VI Інструкції №449 до платників, які не виконали визначені Законом обов`язки щодо нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску, застосовуються заходи впливу та стягнення.

У відповідності до пункту 3 розділу VI Інструкції, органи доходів і зборів надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки), якщо:

дані документальних перевірок свідчать про донарахування сум єдиного внеску органами доходів і зборів;

платник має на кінець календарного місяця, недоїмку зі сплати єдиного внеску;

платник має на кінець календарного місяця борги зі сплати фінансових санкцій.

У випадках, передбачених абзацами третім та/або четвертим цього пункту, вимога про сплату боргу (недоїмки) надсилається (вручається):

платникам, зазначеним у підпунктах 1 та 2 пункту 1 розділу II цієї Інструкції, протягом десяти робочих днів, що настають за календарним місяцем, у якому виникла, зросла або частково зменшилась сума недоїмки зі сплати єдиного внеску (заборгованість зі сплати фінансових санкцій);

платникам, зазначеним у підпунктах 3 та 4 пункту 1 розділу II цієї Інструкції, протягом п`ятнадцяти робочих днів, що настають за календарним місяцем, у якому виникла, зросла або частково зменшилась сума недоїмки зі сплати єдиного внеску (заборгованість зі сплати фінансових санкцій).

Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів платника на суму боргу, що перевищує 10 гривень.

Пунктом 4 вказаного розділу Інструкції визначено, що вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі актів документальних перевірок, звітів платника про нарахування єдиного внеску та облікових даних з інформаційної системи фіскального органу за формою згідно з додатком 6 до цієї Інструкції (для платника - юридичної особи) або за формою згідно з додатком 7 до цієї Інструкції (для платника - фізичної особи).

Суд зазначає, що у вимозі про сплату боргу (недоїмки) №Ю-9218-49 від 07.02.2020 контролюючим органом вимагається від позивача сплатити борг по єдиному внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у сумі 1983148 грн. 92 коп., у тому числі: 1475753 грн. 76 коп. недоїмка; 378043 грн. 74 коп.; 129351 грн. 42 коп. пеня, який виник станом на 31.01.2020 відповідно до ст.25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» та на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів (а.с.3).

Так, судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 17.03.2021 у справі №280/6326/19 (набрало законної сили 15.06.2021) задоволено позовні вимоги КЛАСИЧНОГО ПРИВАТНОГО УНІВЕРСИТЕТУ до Головного управління ДПС у Запорізькій області про визнання протиправним та скасування рішення визнано протиправним та скасовано Рішення Головного управління ДПС у Запорізькій області про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску №/826 від 24 жовтня 2019 року, яким до КЛАСИЧНОГО ПРИВАТНОГО УНІВЕРСИТЕТУ застосовано штраф у сумі 378043 грн. 74 коп. (20% з 01 січня 2015 року) за період з 21 липня 2017 року до 17 жовтня 2019 року та нараховано пеню у розмірі 129351 грн. 42 коп. (0,1% від суми недоїмки) (а.с.109-113).

При цьому, штраф у сумі 378043 грн. 74 коп. та пеня у розмірі 129351 грн. 42 коп. за вказаним Рішенням про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску №/826 від 24.10.2019 контролюючим органом внесено 09.11.2019 до інтегрованої картки КЛАСИЧНОГО ПРИВАТНОГО УНІВЕРСИТЕТУ по єдиному внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та станом на 31.01.2020 з неї не були виключені (а.с.45, 92-97).

Таким чином, до оскаржуваної Вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 07.02.2020 за №Ю-9218-49 безпідставно увійшли штраф у сумі 378043 грн. 74 коп. та пеня у розмірі 129351 грн. 42 коп. за Рішенням про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску №/826 від 24.10.2019, яке рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 17.03.2021 у справі №280/6326/19 визнано протиправним та скасовано.

Також, рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 25.02.2020 у справі №280/4759/18, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 30.09.2020, задоволено адміністративний позов КЛАСИЧНОГО ПРИВАТНОГО УНІВЕРСИТЕТУ до Головного управління ДФС у Запорізькій області про визнання протиправним та скасування рішення визнано протиправним та скасовано Рішення Головного управління ДФС у Запорізькій області про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 18.09.2018 за №/826, яким до КЛАСИЧНОГО ПРИВАТНОГО УНІВЕРСИТЕТУ застосовано штраф у сумі 445177 грн. 44 коп. (20% з 01.01.2015) за період з 21.06.2017 по 06.09.2018 та нараховано пеню у розмірі 85635 грн. 87 коп. (0,1% від суми недоїмки) (а.с.48-54).

Відповідачем не надано до суду доказів того, що до суми недоїмки 1475753 грн. 76 коп. за оскаржуваною Вимогою про сплату боргу (недоїмки) від 07.02.2020 за №Ю-9218-49 не ввійшла сума штрафу 445177 грн. 44 коп. за Рішенням про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 18.09.2018 за №/826, яке визнано протиправним та скасоване рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 25.02.2020 у справі №280/4759/18.

Зокрема, відповідачем не надано до суду інтегровану картку КЛАСИЧНОГО ПРИВАТНОГО УНІВЕРСИТЕТУ по єдиному внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за періоди: 2018 рік, 2021 рік, 2022 рік.

З огляду на викладене, суд не погоджується з позицією відповідача наведеною у листі від 22.02.2022 за 3421/08-01-24-05 «… На теперішній час сума боргу зазначена у вимозі від 07.02.2020 №Ю-9218-49 сплачена у повному обсязі. …», так як до оскаржуваної Вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 07.02.2020 за №Ю-9218-49 не обґрунтовано включені суми визнані у судовому порядку протиправними, які позивач не повинен сплачувати.

Відповідачем документально не обґрунтовано та не вирахувано безспірну суму недоїмки по єдиному внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування станом на 31.01.2020, яка виникла на підставі офіційної звітності позивача по єдиному внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та яка, можливо, на день вирішення даного публічно-правового спору є дійсно сплаченою.

Однак, суд за наявними матеріалами справи не може вирахувати вірну суму недоїмки по єдиному внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування станом на 31.01.2020, а тому з метою захисту прав та інтересів позивача вважає за необхідне визнати протиправною та скасувати оскаржувану вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 07.02.2020 №Ю-9218-49 у повному обсязі.

Суд враховує правові висновки Європейського суду з прав людини, викладені в рішенні від 11.04.2013 р. по справі "Вєренцов проти України", в якому Суд зазначив, що саме законодавство має бути сформульованим з достатньою чіткістю, щоб надати особі можливість визначити, чи буде її поведінка суперечити закону, та якими можуть бути вірогідні наслідки порушень. Передбачення у національному законодавстві чітких визначень є істотною умовою для того, щоб закон залишався нескладним для розуміння та застосування, а також для запобігання спробам регулювати діяльність, яка не підлягає регулюванню.

Крім того, у рішенні від 03.04.2008 по справі "Корецький та інші проти України", ЄСПЛ наголосив, що закон має бути сформульований з достатньою чіткістю. Щоб положення національного закону відповідали цим вимогам, він має гарантувати засіб юридичного захисту від свавільного втручання органів державної влади у права особи.

У рішенні від 09.01.2013 по справі "Олександр Волков проти України" (OleksandrVolkov v. Ukraine), заява № 21722/11 ЄСПЛ наголошено, що чіткість і передбачуваність закону, вимоги до "якості" закону визначають принцип законності, який частково співпадає з принципом верховенства права, одним з визначальних проявів якого є принципи "доброго врядування" і "належної адміністрації".

Крім того, у п.п. 70, 71 рішення у справі RYSOVSKYY v. UKRAINE ("Рисовський проти України") заява № 29979/04 Європейським судом з прав людини підкреслено особливу важливість принципу "належного урядування", відповідно до якого, в разі, коли йдеться про питання загального інтересу, державні органи повинні діяти в належний і якомога послідовніший спосіб (див. рішення у справах "Беєлер проти Італії" [ВП] (Beyeler v. Italy [GC]), заява № 33202/96, п. 120, ECHR 2000-I, "Онер`їлдіз проти Туреччини" [ВП] (Oneryildiz v. Turkey [GC]), заява № 48939/99, п. 128, ECHR 2004-XII, "Megadat.com S.r.l. проти Молдови" (Megadat.com S.r.l. v. Moldova), заява № 21151/04, п. 72, від 8 квітня 2008 року, і "Москаль проти Польщі" (Moskal v. Poland), заява № 10373/05, п. 51, від 15 вересня 2009 року). При цьому, Суд наголосив, що саме на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій та мінімізують ризик помилок (див., наприклад, рішення у справах "Лелас проти Хорватії" (Lelas v. Croatia), заява № 55555/08, п. 74, від 20 травня 2010 року, і "Тошкуце та інші проти Румунії" (Toscuta and Others v. Romania), заява № 36900/03, п. 37, від 25 листопада 2008 року).

Відповідно до ст. 6 КАС України та ст. 17 Закон України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" висновки ЄСПЛ є джерелом права.

Водночас, постулатом адміністративного процесуального законодавства є презумпція винуватості відповідача у справі - суб`єкта владних повноважень (ч.2 ст.77 КАС України).

У свою чергу податковим законодавством презюмується правомірність рішень, дій та бездіяльності платника податків (ст. 4 ПК України).

Зазначене в сукупності обумовлює покладення обов`язку доказування в податкових спорах на податковий орган, який у відповідності до принципу офіційного з`ясування обставин справи повинен доводити в суді обставини, що стали підставою для нарахування платнику податків спірних податкових зобов`язань, та правомірність прийняття свого рішення.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного суду від 20.02.2018 у справі № 817/149/17, від 29.03.2018 у справі № 813/2758/16 та, відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, є обов`язковим для суду при вирішенні даної справи.

Частиною другою статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частинами першою та другою статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду доказів, які спростовували б доводи позивача, а відтак, не довів правомірності свого рішення, а тому заявлені позивачем вимоги є такими, що підлягають задоволенню.

Матеріалами справи встановлено факт сплати судового збору у розмірі 21020,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №199 від 05.03.2020.

Оскільки у спірних відносинах права позивача порушені прийняттям протиправного рішення Головним управлінням ДПС у Запорізькій області, суд дійшов висновку, що сплачений позивачем судовий збір належить стягнути у повному обсязі за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Запорізькій області.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 139, 143, 243-246 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги КЛАСИЧНОГО ПРИВАТНОГО УНІВЕРСИТЕТУ (69002, м. Запоріжжя, вул. Жуковського, буд. 70-Б, ) до Головного управління ДПС у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд.166, код ЄДРПОУ ВП 44118663) про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки), - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління ДПС у Запорізькій області про сплату боргу (недоїмки) від 07.02.2020 № Ю-9218-49.

Стягнути на користь КЛАСИЧНОГО ПРИВАТНОГО УНІВЕРСИТЕТУ за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Запорізькій області судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 21020,00 грн. (двадцять одна тисяча двадцять гривень 00 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення у повному обсязі складено та підписано 12.09.2022.

Суддя Ю.В. Калашник