Справа № 240/44036/21
Суддя: Майстренко Наталія Миколаївна
Дата ухвалення: 2022-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2022 року м. Житомир справа № 240/44036/21

категорія 112010201

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Майстренко Н.М., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Житомирській області про стягнення коштів,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому з урахуванням уточнень просить:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Житомирській області, що виразилася у невиплаті позивачу одноразової грошової допомоги при звільненні у день його звільнення;

- стягнути з Головного управління Національної поліції в Житомирській області на його користь середній заробіток за час затримки виплати одноразової грошової допомоги при звільненні з 20.10.2021 по день фактичного розрахунку - 29.11.2021 у сумі 16262,65 грн.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що з виписки по картковому рахунку позивача вбачається, що 29.11.2021 відповідачем виплачено позивачу одноразову грошову допомогу при звільненні у сумі 64990,08 грн., хоча її виплата мала бути здійснена у день звільнення.

Ухвалою суду відкрито спрощене позовне провадження у справі.

Відповідачем подано відзив на позов, в якому він заперечує щодо заявлених вимог, посилаючись на те, що станом на дату звільнення позивача правова норма, якою було передбачено право на отримання у день звільнення одноразової грошової допомоги, втратила чинність, а саме: з 17.07.2020 року. Натомість, п. 8 розділу ІV наказу МВС №260 прямо передбачено, що одноразова грошова допомога при звільненні виплачується не пізніше двох місяців з дня звільнення зі служби. У межах цього строку позивачу і була виплачена одноразова грошова допомога при звільненні.

Дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд встановив таке.

ОСОБА_1 проходив службу в ГУНП в Житомирській області.

Наказом Головного управління Національної поліції в Житомирській області від 18.10.2021 №390 о/с ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції за п. 2 ч. 1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію" з 19.10.2021.

Одноразова грошова допомога при звільненні у сумі 64990,80 грн. надійшла на картковий рахунок позивача 29.11.2021. Даний факт не оспорюється відповідачем.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що підставою для звернення до суду стала виплата позивачу одноразової грошової допомоги при звільненні не у день звільнення зі служби.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, судом враховується, що правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначено Законом України "Про Національну поліцію" №580-VIII від 02.07.2015 (далі - Закон №580 в редакції, станом на дату звільнення позивача зі служби).

Частиною 2 статті 94 Закону №580 встановлено, що порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України 06.04.2016 №260 затверджено Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання (далі - Порядок №260).

Відповідно до п. 3 Розділу І Порядку №260 визначено, що грошове забезпечення поліцейських визначається залежно від посади, спеціального звання, стажу служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наукового ступеня або вченого звання. До складу грошового забезпечення входять:

1) посадовий оклад;

2) оклад за спеціальним званням;

3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер);

4) премії;

5) одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Пунктом 23 розділу І Порядку №260 (в редакції від 23.03.2018) визначено: поліцейським, які звільняються зі служби в поліції та в установленому порядку мають право на отримання одноразової грошової допомоги при звільненні, нарахування такої допомоги здійснюється з розрахунку місячного грошового забезпечення з урахуванням щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, що мають постійний характер, та премій, установлених на день звільнення. Днем звільнення зі служби в поліції вважається день видання наказу про звільнення або дата, зазначена в наказі про звільнення. День звільнення вважається останнім днем служби.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 17 липня 2020 року №539 затверджено зміни до Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання (далі - наказ МВС №539), пункт 23 виключено.

Отже, станом на дату звільнення ОСОБА_1 правова норма, якою встановлювалось позивачу право на отримання у день звільнення одноразової грошової допомоги при звільненні, втратила чинність з 17.07.2020.

Разом з тим, наказом МВС №539 розділ VI Порядку №260 доповнено пунктом 8 наступного змісту: одноразова грошова допомога при звільненні виплачується не пізніше двох місяців з дня звільнення із служби, а в разі надходження коштів пізніше цього терміну - протягом п`яти робочих днів після їх надходження в межах та за рахунок коштів, передбачених державним бюджетом на утримання центрального органу управління поліцією, органів поліції, державних органів, установ та організацій, до яких відряджені (прикомандировані) поліцейські.

Матеріалами адміністративної справи підтверджується, що зі служби в Національній поліції ОСОБА_1 звільнено з 19.10.2021.

Одноразову грошову допомогу при звільненні виплачено 29.11.2021, що підтверджується випискою по картковому рахунку та не заперечується позивачем.

Отже, одноразову грошову допомогу при звільненні виплачено ОСОБА_1 через 40 днів після звільнення, тобто у межах строку, встановленого Порядком №260.

Економічні, правові та організаційні засади оплати праці працівників, які перебувають у трудових відносинах, на підставі трудового договору з підприємствами, установами, організаціями усіх форм власності та господарювання, а також з окремими громадянами та сфери державного і договірного регулювання оплати праці, визначає Закон України від 24.03.1995 №108/95-ВР "Про оплату праці".

Відповідно до статті 1 Закону України "Про оплату праці" заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу; розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства.

Статтею 2 "Структура заробітної плати" зазначеного Закону в редакції, яка була чинна на час звільнення позивача з військової служби, надані такі визначення.

Основна заробітна плата - це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців.

Додаткова заробітна плата - це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій.

Інші заохочувальні та компенсаційні виплати - це виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Зі змісту положень норм чинного законодавства, яке регулює питання грошового забезпечення поліцейських вбачається, що одноразова грошова допомога при звільненні не має характеру винагороди за виконану працю та не є складовою грошового забезпечення позивача.

Враховуючи викладене та приймаючи до уваги факт виплати позивачу вказаної грошової допомоги у терміни, визначені Порядок №260 у редакції, чинній на дату його звільнення зі служби, суд не вбачає підстав для застосування норм статті 117 Кодексу законів про працю України, оскільки відповідач діяв у відповідності до чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини.

Щодо застосування ст. 116, 177 КЗпП України, суд зазначає, що норми, визначені Порядком №260, є спеціальними і прямо встановлюють строки виплати одноразової грошової допомоги, а тому мають застосовуватись саме вони, а не загальні норми.

Отже, позовні вимоги є необґрунтованими, а тому не підлягають задоволенню.

Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Положеннями статті 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Керуючись статтями 9, 72-77, 90, 242-246, 255, 258 КАС України, суд

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Житомирській області про стягнення коштів відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.М. Майстренко