Справа № 240/11004/22
Суддя: Нагірняк Микола Федорович
Дата ухвалення: 2022-09-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2022 року м. Житомир справа № 240/11004/22

категорія 109020100

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Нагірняк М.Ф.,

секретар судового засідання Добровольська Н.А.,

за участю: позивача - ОСОБА_1 ,

представника відповідача - Шевчук Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Житомирської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Житомирської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.

08.08.2022року Позивач на виконання ухвали суду подав уточнену позовну заяву до Житомирської міської ради про:

- визнання протиправною бездіяльність щодо не внесення змін до Генерального плану міста Житомир, затвердженого рішенням Житомирської міської ради "Про затвердження Генерального плану міста Житомира" №454 від 30.11.2016року в частині віднесення земельної ділянки орієнтовною площею не менше 0,10га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , до зони житлової (садибної) забудови (Ж-1);

- зобов`язання внести зміни до Генерального плану міста Житомир, затвердженого рішенням Житомирської міської ради "Про затвердження Генерального плану міста Житомира" №454 від 30.11.2016року шляхом віднесення земельної ділянки орієнтовною площею не менше 0,10га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , до земель житлової (садибної) забудови (Ж-1);

- визнання протиправним та скасування рішення №326 від 23.09.2021року в частині відмови в наданні дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), орієнтовною площею 0,10га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 ;

- зобов`язання надати дозвіл на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), орієнтовною площею 0,10га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою суду 17.06.2022року було відкрито провадження у справі і її призначено до судового розгляду в порядку спрощеного провадження з викликом сторін.

Ухвалою суду від 26.07.2022року позову заяву залишено без руху та надано Позивачу строк для усунення її недоліків.

Ухвалою суду від 05.09.2022року уточнену позову заяву прийнято до провадження та продовжено судовий розгляд за правилами спрощеного позовного провадження.

В судовому засіданні Позивач уточнені позовні вимоги підтримав в повному обсязі пояснив, що з 2018року є власником нерухомого майна, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , яке може використовуватися як господарська будівля. Як власник будівлі Позивач звернувся до Відповідача про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність. Оскаржуваним рішенням Відповідач протиправно відмовив у наданні такого дозволу.

Крім того, Позивач вважає, що Відповідач протиправно не вносить змін до Генерального плату міста Житомира щодо віднесення цієї земельної ділянки до земель житлової забудови. Така протиправна бездіяльність та протиправне рішення Відповідача порушують його права власника вказаної будівлі.

Представник Відповідача, Житомирської міської ради, в судовому засіданні проти позову заперечила і зазначає, що оскаржуване рішення прийнято у відповідності до вимог чинного законодавства. Спірна земельна ділянка згідно Генерального плану міста Житомира та плану зонування міста Житомира розташована в зоні зелених насаджень в санітарно-захисній зоні, яка передбачає можливість лише громадської, а не житлової (садибної) забудови. Саме у відповідності до вказаних вимог Позивачу ще 20.06.2019року був наданий дозвіл на розробку проекту землеустрою на вказану земельну ділянку для будівництва та обслуговування будівель торгівлі. По цій причині представник Відповідача вважає, що жодні права Позивача як власника вказаної будівлі Житомирською міською радою не порушено.

Представник Відповідача одночасно зазначила, що Позивач не звертався до Житомирської міської ради з приводу внесення змін до Генерального плану міста Житомира відносно спірної земельної ділянки. Вважає, що Позивачем пропущено строк звернення до суду з даним позовом.

Заслухавши доводи Позивача та представника Відповідача, розглянувши в порядку письмового провадження подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню за таких підстав.

Спірні правовідносини між сторонами по даній справі щодо порядку надання земельних ділянок державної або комунальної власності у власність або користування регулюються правовими нормами Земельного кодексу України, що були чинні на день виникнення таких відносин.

Суд також враховує, що правові та організаційні основи містобудівної діяльності і спрямований на забезпечення сталого розвитку територій з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів встановлюються правовими нормами Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" від 17 лютого 2011 року № 3038-VI (надалі - Закон № 3038-VI).

В розумінні вимог ст.17 цього ж Закону № 3038-VI генеральний план це документ, який містить важливу інформацію про населений пункт, оскільки є основним видом містобудівної документації з планування території населеного пункту, призначеним для обґрунтування (розроблення та реалізації) довгострокової політики органу місцевого самоврядування в питаннях використання i забудови території.

По своїй суті генеральний план є основним планувальним документом, який встановлює в інтересах населення та з урахуванням державних завдань напрямки й межі територіального розвитку населеного пункту, функціональне призначення та будівельне зонування території. Генеральний план містить принципові рішення щодо розміщення об`єктів загальноміського або загально селищного значення, організації вулично-дорожньої мережі й дорожнього руху, інженерного обладнання, інженерної підготовки й благоустрою, захисту території від небезпечних природних i техногенних процесів, охорони природи та історико-культурної спадщини, черговості освоєння території.

План зонування території розробляється у складі комплексного плану, генерального плану населеного пункту з метою визначення умов та обмежень використання території у межах визначених функціональних зон. План зонування території встановлює функціональне призначення, вимоги до забудови окремих територій (функціональних зон) населеного пункту, їх ландшафтної організації (ст.18 Закону № 3038-VI).

Судом встановлено та не заперечується сторонами, що генеральний план міста Житомира розроблений у відповідності до вимог вказаного Закону № 3038-VI та затверджений рішенням Житомирської міської ради №454 від 30.11.2016року.

Позивачем вказане рішення Відповідача та генеральний план міста Житомира не оскаржується, а тому їх правомірність відповідно до вимог ст.9 КАС України не є предметом судового розгляду в межах даної адміністративної справи.

Відповідно до уточнених позовних вимог Позивач вважає лише протиправною бездіяльність Відповідача щодо не внесення змін до Генерального плану міста Житомир в частині віднесення земельної ділянки орієнтовною площею не менше 0,10га, яка розташована за адресою: м.Житомир, майдан Смолянський, будинок 6, буква А, до зони житлової (садибної) забудови (Ж-1).

Суд враховує, що відповідно д вимог ч.13 ст.17 Закону № 3038-VI зміни до генерального плану населеного пункту можуть вноситися за результатами містобудівного моніторингу не частіше одного разу на рік.

Такі зміни розробляються, узгоджуються та затверджуються в порядку, визначеному цим Законом для розроблення, узгодження та затвердження генерального плану населеного пункту та Законом України "Про землеустрій", а якщо територія територіальної громади не обмежується територією одного населеного пункту, - у порядку, визначеному цим Законом та Законом України "Про землеустрій" для розроблення, узгодження та затвердження комплексного плану.

У разі виникнення державної необхідності рішення про розроблення змін до генерального плану населеного пункту приймається за ініціативою Кабінету Міністрів України, який у такому разі забезпечує фінансування розроблення таких змін.

Як зазначено в ч.14 ст.17 Закону № 3038-VI генеральні плани населених пунктів та зміни до них розглядаються і затверджуються відповідними сільськими, селищними, міськими радами протягом трьох місяців з дня їх подання.

Разом з тим, Позивачем в уточненому позові не наведено жодних підстав, передбачених Законом № 3038-VI, щодо обов`язковості дій Відповідача для внесення відповідних змін до Генерального плану міста Житомир в частині віднесення спірної земельної ділянки до зони житлової (садибної) забудови (Ж-1).

Більш того, судом встановлено та визнається сторонами, що Позивач не звертався до Відповідача із відповідними пропозиціями чи вимогами про таке внесення змін до генерального плану міста Житомир. Звернення Позивача щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою на відведення спірної земельної ділянки не містить вимоги про внесення відповідних змін до генерального плану.

Суд не розглядає доводи Позивача щодо протиправності генерального плану міста Житомира та плану зонування території в частині спірної земельної ділянки з огляду на таке.

По-перше, Позивачем не заявлено таких позовних вимог, а в розумінні вимог ст.9 КАС України розгляд адміністративної справи здійснюється в межах позовних вимог.

По-друге, суд позбавлений можливості виходу за межі позовних вимог в частині щодо протиправності генерального плану міста Житомира та плану зонування території в частині спірної земельної ділянки, так як такий розгляд передбачає дотримання певних особливостей, передбачених ст.264 КАС України.

Суд враховує, що приписами ст.5 КАС України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Зміст цього права полягає в тому, що кожен має право звернутися до суду, якщо його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші обмеження прав та свобод. Зазначена норма зобов`язує суди приймати заяви до розгляду навіть у випадку відсутності в законі спеціального положення про судовий захист.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 15 серпня 2019 року у справі № 1340/4630/18.

За змістом ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Зазначене свідчить про відсутність спірних правовідносин між Позивачем та Відповідачем щодо внесення змін до Генерального плану міста Житомир в частині віднесення спірної земельної ділянки до зони житлової (садибної) забудови (Ж-1) та про відсутність підстав для задоволення позову в цій частині.

Одночасно судом встановлено та не заперечується сторонами, що Позивач 02.10.2020року звернувся до Відповідача із клопотанням про надання дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), орієнтовною площею 0,10га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 клопотання було долучено копію паспортних даних, графічних матеріалів про місце розташування земельної ділянки та документів щодо наявності права власності на нежитлову будівлю на вказаною адресою.

За результатами розгляду вказаного клопотання оскаржуваним рішенням №326 від 23.09.2021року Житомирської міської ради Позивачу відмовлено в наданні дозволу.

Як зазначено в оскаржуваному рішенні та відповідно до доводів представника Відповідача в судовому засіданні, відмова зумовлена тим, що вказана земельна ділянка відповідно до генерального плану міста Житомира, плану зонування території міста Житомир, схем зонування території розташована в зоні зелених насаджень, в саніарно-захисній зоні кладовища та в прибережній захисній смузі водойм, що виключає можливість житлової (садибної забудови) (а.с.24).

Вказане рішення Відповідача ґрунтується на вимогах чинного законодавства, а тому не підлягає скасуванню з огляду на таке.

Безспірно, в силу вимог ч.6 ст.118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки.

Суд враховує, що відповідно до положень ст.122 Земельного кодексу України до повноважень Відповідача як органу місцевого самоврядування віднесено вирішення питання про передачу земельних ділянок у власність або у користування саме із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Тобто, Відповідач вправі розпоряджатися земельними ділянками лише комунальної власності цієї територіальної громади.

За приписами ч.7 ст118 Земельного кодексу України підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Оскаржуване рішення Відповідача містить належні обґрунтування того, що місце розташування спірної земельної ділянки не відповідає вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Суд вважає безпідставними доводи Позивача, що оскаржуване рішення порушує його права власності на будівлю, що розташована на спірній земельній ділянці.

Безспірно, відповідно до договорів дарування відповідно від 22.09.2018року та від 28.09.2018року Позивач набув право власності на нежитлову будівлю загальною площею 34,5 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 .

Разом з тим, відповідно до рішення Відповідача від 20.06.2019року №1503 Позивачу надано дозвіл на розробку проекту землеустрою цієї ж земельної ділянки для обслуговування цієї нежитлової будівлі за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 73 ).

Суд вважає також безпідставними доводи Позивача, що суміжні земельні ділянки використовуються для житлової (садибної забудови).

При дослідженні в судовому засіданні викопіювання з генерального плану забудови міста Житомира в спірній частині та інформації з Державного земельного кадастру встановлено, що суміжні земельні ділянки використовуються для будівництва та обслуговування будівель торгівлі.

На підставі викладеного суд робить висновок, що оскаржуване рішення Житомирської міської ради №326 від 23.09.2021року в частині відмови Позивачу в наданні дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), орієнтовною площею 0,10га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , винесено із врахуванням вимог чинного земельного законодавства та обґрунтовано, а тому підстави для його визнання протиправним та скасування відсутні.

За таких підстав суд робить висновок про наявність підстав для відмови в задоволені позову ОСОБА_1 до Житомирської міської ради в повному обсязі.

Одночасно суд вважає безпідставними доводи Відповідача щодо пропуску Позивачем строку звернення до суду з даним позовом.

Копію оскаржуваного рішення Позивач отримав 18.02.2022року, а позов подано 14.04.2022року, тобто в межах передбаченого шестимісячного строку. Доказів щодо вручення (направлення) Позивачу копії оскаржуваного рішення Відповідачем в інші строки суду не надано.

Відповідно до вимог ст.ст.139-143 КАС України підстави для стягнення або відшкодування судових витрат по даній справі відсутні.

Керуючись статтями 2, 77, 90, 139-143, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

В задоволені позову ОСОБА_1 до Житомирської міської ради відмовити в повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати до Сьомого апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу на рішення суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя М.Ф. Нагірняк

Повне судове рішення складене 12 вересня 2022 року