Справа № 140/4494/22
Суддя: Ковальчук Володимир Дмитрович
Дата ухвалення: 2022-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2022 року ЛуцькСправа № 140/4494/22

Волинський окружний адміністративний суд у складі судді Ковальчука В.Д., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Фудлайф Плюс до Львівської митниці про визнання протиправними та скасування рішень,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю Фудлайф Плюс (далі ТзОВ Фудлайф Плюс, товариство, позивач) звернулося з позовом до Львівської митниці (далі Львівська митниця, відповідач) про визнання протиправними та скасування рішень про коригування митної вартості товарів від 23 грудня 2021 року №UA209000/2021/700244/2, від 29 грудня 2021 року №UA209000/2021/700250/2, №UA209000/2021/700251/2.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що товариство відповідно до зовнішньоекономічного договору №29102021 від 29.10.2021, укладеного з компанією-експортером VION FOOD INTERNATIONAL придбавало товари №1, №2, №3 (сало свиняче (бокове), без пісних частин, обвалене, без шкіри, у вигляді кусків різних форм та розмірів, не консервоване, без теплової кулінарної обробки, без харчових добавок та приправ, придатне для споживання людиною).

З метою митного оформлення товарів позивач через декларанта подав до Львівської митниці митні декларації №UА209160/2021/016020 від 23 грудня 2021 року, №UА209160/2021/016208 від 29 грудня 2021 року, №UА209160/2021/016209 від 29 грудня 2021 року, а також інші документи, на підставі яких товар був куплений та доставлений до митного кордону України., яких було цілком достатньо для завершення митного оформлення товару за першим методом.

Однак Львівською митницею були прийняті спірні рішення про коригування митної вартості від 23 грудня 2021 року №UA209000/2021/700244/2, від 29 грудня 2021 року №UA209000/2021/700250/2, №UA209000/2021/700251/2, оскільки митна вартість товарів, які ввозяться на територію України не може бути визнано за основним методом, так як документи, що подавались для підтвердження митної вартості товарів містять розбіжності.

Позивач з таким твердженням митного органу не погоджується та зазначає, що декларантом на підтвердження заявленої митної вартості і обраного методу її визначення було подано усі необхідні документи. Ці документи не містять розбіжностей, що могли б вплинути на невірний розрахунок митної вартості, не містять ознак підробки та відображають усі відомості, що підтверджують ціну, яка була фактично сплачена за товар та в своїй сукупності дають можливість визначити митну вартість товару за основним методом визначення митної вартості товару.

Львівська митниця як на підставу для коригування митної вартості товарів №1, №2, №3 наводить відомості згідно з інформацією Всеукраїнської асоціації імпортерів м`яса та м`ясопродукції по меморандуму від вересня 2021 року, де нібито встановлено, що подібні товари розмитнювались за нібито вищою вартістю за кілограм продукції. Однак представник позивача вважає, що сумніви митного органу з цього приводу нічим не обґрунтовані з огляду на те, що при ввезенні в адресу позивача товарів застосовувались зовсім інші умови поставки, у правовідносинах брали участь інші компанії, було укладено зовнішньоекономічні контракти на зовсім інших умовах, саме тому вважаємо, що використання такого роду встановлених фіксованих цін за кг продукції, не є обов`язковими для виконання. Будь-яка інформація, отримана від юридичних осіб носить виключно інформативний характер та не є безумовною рекомендацією для митних органів визначати митну вартість інших аналогічних/подібних товарів саме за такою митною вартістю.

У оскаржуваних рішеннях про коригування митної вартості товарів відсутні будь-які конкретні обставини, які б однозначно стверджували про наявність сумнівів, причин неможливості визначення заявленої митної вартості імпортованого товару. Митний орган не вказав також в чому саме полягає неможливість перевірки заявленої митної вартості товарів. З огляду на таке, представник позивача вважає, що Львівською митницею не в достатній мірі наведено причини неможливості проведення митного оформлення за заявленими митними вартостями товарів, тому такі скориговані вартості не можуть братися судом до уваги при вирішення справи по суті. На думку представника позивача, усі надані до митного оформлення документи у сукупності дають можливість однозначно дійти висновку про правильність визначення митної вартості імпортованих товарів за основним методом.

З врахуванням наведеного просить позов задовольнити.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 11.07.2022 відкрито провадження у справі, її розгляд визначено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі КАС України).

Ухвалою суду від 12.09.2022 відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про розгляд справи в судовому засіданні з участю сторін.

У відзиві на позовну заяву відповідач позовні вимоги заперечив та у їх задоволенні просив відмовити. Стверджує, що відповідач правомірно прийняв оскаржені рішення. Відповідач посилається на норми частини п`ятої статті 54 Митного кодексу України (далі МК України), відповідно до яких митний орган має право впевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, письмово запитувати від декларанта встановлені статтею 53 МК України додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості. Вказує, що під час здійснення митного контролю за митними деклараціями було опрацьовано інформацію, що міститься у наданих до митного оформлення документах і за результатами проведеного опрацювання виявлено ряд розбіжностей. Встановлено, що основні документи, що підтверджують заявлений рівень митної вартості, подані не в повному обсязі, складові митної вартості не можна вважати такими, що є документально підтвердженими та піддаються обчисленню. Джерелом для коригування митної вартості слугували надані Всеукраїнською асоціацією імпортерів м`яса та м`ясопродукції ціни на м`ясну продукцію, а також митна декларація від 08.11.2021 №UA205140/2021/86524, де митна вартість такого товару становить 1,00 дол. США за кг.

Також представник відповідача вважає суму судових витрат, які поніс позивач значно завищеною, оскільки підготування позовної заяви та надання консультації у даній справі не потребувало значних зусиль та часу. З наданого позивачем розрахунку сум гонорару за надану професійну правничу допомогу вбачається, що ряд послуг, які надавалися позивачу не є видом правової допомоги; не є доцільними, дублюють одна одну, не мали впливу на хід розгляду справи та не потребують спеціальних професійних навиків.

Дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступне.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних мотивів та підстав.

Судом встановлено, що 29.10.2021 між ТзОВ Фудлайф Плюс (покупець) та компанією Vion Boxtel B.V. (Нідерланди) (продавець) укладено контракт № 29102021, відповідно до пункту 1 якого продавець продає, а покупець купує товар, в асортименті, вказаному в інвойсі, який є невід`ємною частиною договору.

За умовами договору, товар поставляється партіями на умовах, узгоджених сторонами в даному контракті і проформах-інвойсах відповідно до правил Інкотермс 2010. У разі, якщо в проформах-інвойсах не узгоджені умови поставки, товар може поставлятись на умовах FCA або EXW, або CRТ, або СІР відповідно правилам Інкотермс 2010.

За замовленням покупця продавець надає покупцю послуги по зберіганню, пошуку і додаткового транспортування товару в обсязі і на умовах, визначених цим контрактом.

Якщо інше не обумовлено в проформі-інвойсі або інвойсі, поставка товару здійснюється з таких місць: із адреси холодильної камери (складу), з адреси виробника товару або з адреси продавця (пункт 1).

Ціна товару включає в себе вартість упаковки, маркування, страхування і погрузки товару на транспортні засоби (якщо поставка здійснюється на умовах FCA або EXW правил Інкотермс 2010).

Відповідно до пункту 2 договору ціна на товар включає в себе вартість упаковки, маркування, страхування і завантаження товару на транспортний засіб (якщо поставка здійснюється на умовах FCA або EXW правил ІНКОТЕРМС 2010). Сторони в інвойсі зазначають назву, загальну кількість товару, який поставляється, а також його вартість.

Згідно з пунктом 6 договору оплата товару відповідно до даного договору здійснюється на умовах, обумовлених в проформах-інвойсах і може включати в себе: передоплату, оплату по факту поставки і/або оплату з відстрочкою платежів. Датою оплати вважається дата списання коштів з поточного рахунка покупця. Оплата здійснюється банківським переказом в доларах США і ЄВРО по реквізитах продавця, зазначених у договорі.

ТзОВ Фудлайф Плюс через уповноваженого декларанта ОСОБА_1 до митного оформлення було задекларовано за митними деклараціями №UА209160/2021/016020 від 23 грудня 2021 року, №UА209160/2021/016208 від 29 грудня 2021 року, №UА209160/2021/016209 від 29 грудня 2021 року (далі - МД) сало свиняче заморожене за наступними характеристиками:

Товар №1 Сало свиняче (бокове), без пісних частин, обвалене, без шкіри, у вигляді кусків різних форм та розмірів, не консервоване, без теплової кулінарної обробки, без харчових добавок та приправ, придатне для споживання людиною, вагою 19120,30 кг. Дата виготовлення: 07.09.2021р. Режим зберігання і перевезення при температурі мінус 18 градусів Цельсія. Виробник: Vion ОСОБА_2 (маркування-клеймо: NL 61 EG), Нідерланди. Країна виробництва Нідерланди (NL);

Товар №2 Сало свиняче (бокове), без пісних частин, обвалене, без шкіри, у вигляді кусків різних форм та розмірів, не консервоване, без теплової кулінарної обробки, без харчових добавок та приправ, придатне для споживання людиною, вагою 19923,28 кг. Дата виготовлення: 08.09.2021р. Режим зберігання і перевезення при температурі мінус 18 градусів Цельсія. Виробник: Vion ОСОБА_2 (маркування-клеймо: NL 61 EG), Нідерланди. Країна виробництва Нідерланди (NL);

Товар №3 Сало свиняче (бокове), без пісних частин, обвалене, без шкіри, у вигляді кусків різних форм та розмірів, не консервоване, без теплової кулінарної обробки, без харчових добавок та приправ, придатне для споживання людиною, вагою 20064,30 кг. Дата виготовлення: 08.09.2021р. Режим зберігання і перевезення при температурі мінус 18 градусів Цельсія. Виробник: Vion Boxtel B.V. (маркування-клеймо: NL 61 EG), Нідерланди. Країна виробництва Нідерланди (NL).

Для підтвердження дійсної митної вартості товару позивачем у відповідності до ст. 53 МК України було подано:

- щодо Товару №1 (сертифікат якості від 21 грудня 2021 року, рахунок-фактура № від 21 грудня 2021 року, автотранспортна накладна від 21 грудня 2021 року, міжнародний ветеринарний сертифікат №232795104 від 21 грудня 2021 року, документ, що підтверджує вартість перевезення товару довідка транспортних витрат № б/н від 23.12.2021, прейскурант (прайс-лист) від виробника товару від 15 грудня 2021 року, зовнішньоекономічний контракт №29102021 від 29 жовтня 2021 року, договір про надання послуг митного брокера, договір (контракт) про перевезення договір-заявка №1083-О від 17 грудня 2021 року, інформація про позитивні результати державних видів контролю при застосуванні Порядку інформаційного обміну між органами доходів та зборів і зборами доходів та зборів, декларація-інвойс № від 21 грудня 2021 року, складена уповноваженим експортером, копія митної декларації країни відправлення MRN 21NLKXGBY0QRHWD55 від 21 грудня 2021 року);

- щодо Товару №2 (сертифікат якості від 27 грудня 2021 року, рахунок-фактура № від 27 грудня 2021 року, автотранспортна накладна від 27 грудня 2021 року, міжнародний ветеринарний сертифікат №233175462 від 27 грудня 2021 року, документ, що підтверджує вартість перевезення товару довідка транспортних витрат № б/н від 29 грудня 2021 року, прейскурант (прайс-лист) від виробника товару № б/н від 23 грудня 2021 року, зовнішньоекономічний контракт №29102021 від 29 жовтня 2021 року, договір про надання послуг митного брокера, договір (контракт) про перевезення - №1090-О від 20 грудня 2021 року, інформація про позитивні результати державних видів контролю при застосуванні Порядку інформаційного обміну між органами доходів та зборів і зборами доходів та зборів, декларація-інвойс № від 23 грудня 2021 року, складена уповноваженим експортером, копія митної декларації країни відправлення MRN 21NLKXOOM8AXGNWD58 від 27 грудня 2021 року);

- щодо товару №3 (сертифікат якості від 29 грудня 2021 року, рахунок-фактура № від 27 грудня 2021 року, автотранспортна накладна від 27 грудня 2021 року, сертифікат якості від 27 грудня 2021 року, міжнародний ветеринарний сертифікат №233172071 від 27 грудня 2021 року, документ, що підтверджує вартість перевезення товару довідка транспортних витрат № б/н від 29 грудня 2021 року, договір (контракт) про перевезення договір-заявка №1091-О від 20 грудня 2021 року, зовнішньоекономічний контракт №29102021 від 29 жовтня 2021 року, договір про надання послуг митного брокера, інформація про позитивні результати державних видів контролю при застосуванні Порядку інформаційного обміну між органами доходів та зборів і зборами доходів та зборів, декларація-інвойс № від 27 грудня 2021 року, складена уповноваженим (схваленим) експортером, копія митної декларації країни відправлення MRN 21NLKXONO8ARGMWD57 від 27 грудня 2021 року).

Здійснюючи митний контроль правильності визначення декларантом митної вартості товару, заявленого до митного оформлення, митницею встановлено, що документи, подані до митного оформлення містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення митної вартості, а саме:

1) за МД №UА209160/2021/016020 від 23 грудня 2021 року до митного оформлення заявлено товар «Cutting fat Сало бокове свиняче заморожене» за ціною 0,73 Євро за кг на умовах поставки FCA NL - Asten. Відповідно до положень Інкотермс - 2010, термін FCA (Free Carrier (... named place) Франко перевізник (... назва місця) означає, що продавець доставить товар, який пройшов миnне очищення, зазначеному покупцем перевізнику до названого місця. Відповідно до частини 10 статті 58 Митного кодексу України, до митної вартості товарів додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, зокрема: - витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України: - витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України: - витрати на страхування цих товарів. Відповідно до частини другої статті 53 Митного кодексу України, згідно заявлених умов поставки, для підтвердження митної вартості товарів подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. Відповідно до положень наказу Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 599 «Про затвердження Форми декларації митної вартості та Правил її заповнення», для підтвердження витрат на транспортування декларантом надаються наступні документи: рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг)) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів; банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури. Рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від 23.12.2021 № 07/12 та договір про перевезення від 17.12.2021, договір-заявка №1083-О не містять всіх відомостей про такі витрати, а саме відомостей про страхування. Дані документи містять відомості про суму витрат лише до місця розмитнення, яким зазначено м. Червоноград, що не відповідає інформації у графі №3 автотранспортної накладної CMR від 21.12.2021 № б/н, де зазначено місце розвантаження м. Луцьк, та інформації у міжнародному ветеринарному сертифікаті від 21.12.2021 №232795104, у якому зазначено місце призначення м. Київ, що викликає сумніви у достовірності та повноті заявлених витрат на перевезення оцінюваного товару. До митного оформлення не надано банківський платіжний документ, що стосується оцінюваного товару, відповідно до вимог п. 2 ст. 53 МК України, хоча в рахунку-фактурі (інвойсі) від 21.12.2021 № зазначено, що термін оплати - 1 день. У даному рахунку відсутні реквізити контракту купівлі-продажу, та у графі «умови поставки» відсутні відомості про місце поставки товару, що суттєво для правильності визначення митної вартості товару на заявлених умовах поставки FCA - NL. За умовами зовнішньоекономічного договору від 29.10.2021 № 29102021 розділом 1 «Предмет контракту» передбачено, що товар поставляється в асортименті, зазначеному в Інвойсі, який є невід`ємною частиною договору. У розділі 2 договору також визначено, що у такому Інвойсі Сторонами контракту вказується назва, загальна кількість та вартість товару. Весь вказаний в Інвойсі товар поставляється партіями, у яких ціна товару може змінюватись, але не перевищувати погоджену вартість в Інвойсі. До митного оформлення такий документ не надавався. Розділом 2 даного договору визначено, що в ціну товару входить вартість упаковки, маркування, страхування і завантаження товару на транспортний засіб. Документи, подані до митного оформлення не містять відомостей, що підтверджують числові значення таких складових ціни товару. Таким чином, відомості щодо складових митної вартості не підтверджено документально та не піддаються перевірці, що є порушенням вимог положень частини 21 статті 58 Митного кодексу. Розділом 6 даного договору передбачено, що оплата товару здійснюється на умовах згідно Проформи Інвойсів (до митного оформлення не подано). Прайс-лист від 15.12.2021 №б/н містить лише інформацію по позиціях товару, які зазначено у рахунку-фактурі, тому не відповідає визначенню документа за кодом 3014 - Прайс-лист виробника товару, оскільки виданий не виробником товару Vion ОСОБА_2 , а відправником Vion Food International B.V., та відомості у даному документі не є систематизованим переліком товарів (послуг) із зазначенням цін та умов продажу необмеженій кількості потенційних покупців, як передбачено визначенням поняття Прайс-лист (прейскурант). До митного оформлення Komunikat ІЕ599-документ підтвердження вивозу не надавався.

2) за МД №UА209160/2021/016208 від 29 грудня 2021 року до митного оформлення заявлено товар «Cutting fat Сало бокове свиняче заморожене» за ціною 0,73 Євро за кг на умовах поставки FCA NL - Asten. Відповідно до положень Інкотермс - 2010, термін FCA (Free Carrier (... named place) Франко перевізник (... назва місця) означає, що продавець доставить товар, який пройшов миnне очищення, зазначеному покупцем перевізнику до названого місця. Відповідно до частини 10 статті 58 Митного кодексу України, до митної вартості товарів додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, зокрема: - витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України: - витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України: - витрати на страхування цих товарів. Відповідно до частини другої статті 53 Митного кодексу України, згідно заявлених умов поставки, для підтвердження митної вартості товарів подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. Відповідно до положень наказу Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 599 «Про затвердження Форми декларації митної вартості та Правил її заповнення», для підтвердження витрат на транспортування декларантом надаються наступні документи: рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг)) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів; банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури. Такий рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг до митного оформлення не надано, а договір про перевезення від 20.12.2021, договір-заявка №1090-О не містять всіх відомостей про такі витрати, а саме відомостей про страхування. Дані документи містять відомості про суму витрат лише до місця розмитнення, яким зазначено м. Червоноград, що не відповідає інформації у графі №3 автотранспортної накладної CMR від 27.12.2021 № б/н, де зазначено місце розвантаження м. Луцьк, та інформації у міжнародному ветеринарному сертифікаті від 27.12.2021 №233175462, у якому зазначено місце призначення м. Київ, що викликає сумніви у достовірності та повноті заявлених витрат на перевезення оцінюваного товару. До митного оформлення не надано банківський платіжний документ, що стосується оцінюваного товару, відповідно до вимог п. 2 ст. 53 МК України, хоча в рахунку-фактурі (інвойсі) від 27.12.2021 № зазначено, що термін оплати - 1 день. У даному рахунку відсутні реквізити контракту купівлі-продажу, та у графі «умови поставки» відсутні відомості про місце поставки товару, що суттєво для правильності визначення митної вартості товару на заявлених умовах поставки FCA - NL. За умовами зовнішньоекономічного договору від 29.10.2021 № 29102021 розділом 1 «Предмет контракту» передбачено, що товар поставляється в асортименті, зазначеному в Інвойсі, який є невід`ємною частиною договору. У розділі 2 договору також визначено, що у такому Інвойсі Сторонами контракту вказується назва, загальна кількість та вартість товару. Весь вказаний в Інвойсі товар поставляється партіями, у яких ціна товару може змінюватись, але не перевищувати погоджену вартість в Інвойсі. До митного оформлення такий документ не надавався. Розділом 2 даного договору визначено, що в ціну товару входить вартість упаковки, маркування, страхування і завантаження товару на транспортний засіб. Документи, подані до митного оформлення не містять відомостей, що підтверджують числові значення таких складових ціни товару. Таким чином, відомості щодо складових митної вартості не підтверджено документально та не піддаються перевірці, що є порушенням вимог положень частини 21 статті 58 Митного кодексу. Розділом 6 даного договору передбачено, що оплата товару здійснюється на умовах згідно Проформи Інвойсів (до митного оформлення не подано). Прайс-лист від 23.12.2021 №б/н містить лише інформацію по позиціях товару, які зазначено у рахунку-фактурі, тому не відповідає визначенню документа за кодом 3014 - Прайс-лист виробника товару, оскільки виданий не виробником товару Vion ОСОБА_2 , а відправником Vion Food International B.V., та відомості у даному документі не є систематизованим переліком товарів (послуг) із зазначенням цін та умов продажу необмеженій кількості потенційних покупців, як передбачено визначенням поняття Прайс-лист (прейскурант). До митного оформлення Komunikat ІЕ599 - документ підтвердження вивозу не надавався.

3) за МД №UА209160/2021/016209 від 29 грудня 2021 року до митного оформлення заявлено товар «Cutting fat Сало бокове свиняче заморожене» за ціною 0,73 Євро за кг на умовах поставки FCA NL - Asten. Відповідно до положень Інкотермс - 2010, термін FCA (Free Carrier (... named place) Франко перевізник (... назва місця) означає, що продавець доставить товар, який пройшов миnне очищення, зазначеному покупцем перевізнику до названого місця. Відповідно до частини 10 статті 58 Митного кодексу України, до митної вартості товарів додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, зокрема: - витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України: - витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України: - витрати на страхування цих товарів. Відповідно до частини другої статті 53 Митного кодексу України, згідно заявлених умов поставки, для підтвердження митної вартості товарів подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. Відповідно до положень наказу Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 599 «Про затвердження Форми декларації митної вартості та Правил її заповнення», для підтвердження витрат на транспортування декларантом надаються наступні документи: рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг)) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів; банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури. Такий рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг до митного оформлення не надано, а договір про перевезення від 20.12.2021, договір-заявка №1091-О не містять всіх відомостей про такі витрати, а саме відомостей про страхування. Дані документи містять відомості про суму витрат лише до місця розмитнення, яким зазначено м. Червоноград, що не відповідає інформації у графі №3 автотранспортної накладної CMR від 27.12.2021 № б/н, де зазначено місце розвантаження м. Луцьк, та інформації у міжнародному ветеринарному сертифікаті від 27.12.2021 №233172071, у якому зазначено місце призначення м. Київ, що викликає сумніви у достовірності та повноті заявлених витрат на перевезення оцінюваного товару. До митного оформлення не надано банківський платіжний документ, що стосується оцінюваного товару, відповідно до вимог п. 2 ст. 53 МК України, хоча в рахунку-фактурі (інвойсі) від 27.12.2021 № зазначено, що термін оплати - 1 день. У даному рахунку відсутні реквізити контракту купівлі-продажу, та у графі «умови поставки» відсутні відомості про місце поставки товару, що суттєво для правильності визначення митної вартості товару на заявлених умовах поставки FCA - NL. За умовами зовнішньоекономічного договору від 29.10.2021 № 29102021 розділом 1 «Предмет контракту» передбачено, що товар поставляється в асортименті, зазначеному в Інвойсі, який є невід`ємною частиною договору. У розділі 2 договору також визначено, що у такому Інвойсі Сторонами контракту вказується назва, загальна кількість та вартість товару. Весь вказаний в Інвойсі товар поставляється партіями, у яких ціна товару може змінюватись, але не перевищувати погоджену вартість в Інвойсі. До митного оформлення такий документ не надавався. Розділом 2 даного договору визначено, що в ціну товару входить вартість упаковки, маркування, страхування і завантаження товару на транспортний засіб. Документи, подані до митного оформлення не містять відомостей, що підтверджують числові значення таких складових ціни товару. Таким чином, відомості щодо складових митної вартості не підтверджено документально та не піддаються перевірці, що є порушенням вимог положень частини 21 статті 58 Митного кодексу. Розділом 6 даного договору передбачено, що оплата товару здійснюється на умовах згідно Проформи Інвойсів (до митного оформлення не подано). Прайс-лист від 23.12.2021 №б/н містить лише інформацію по позиціях товару, які зазначено у рахунку-фактурі, тому не відповідає визначенню документа за кодом 3014 - Прайс-лист виробника товару, оскільки виданий не виробником товару Vion ОСОБА_2 , а відправником Vion Food International B.V., та відомості у даному документі не є систематизованим переліком товарів (послуг) із зазначенням цін та умов продажу необмеженій кількості потенційних покупців, як передбачено визначенням поняття Прайс-лист (прейскурант). До митного оформлення Komunikat ІЕ599 - документ підтвердження вивозу не надавався.

Декларанту у всіх випадках надіслані митним органом вимоги про надання додаткових документів на підтвердження митної вартості, а саме: додатки (Інвойс, Проформу-інвойс) до зовнішньоекономічного договору (контракту) у разі їх наявності; якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару (видаткові, податкові накладні; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів (оплата попередніх аналогічних поставок, акт виконаних робіт (наданих послуг)); якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; виписку з бухгалтерської документації; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

У зв`язку з неподанням декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій третій статті 53 МК України, Львівська митниця прийняла оскаржувані рішення про коригування митної вартості товарів від 23 грудня 2021 року №UA209000/2021/700244/2, від 29 грудня 2021 року №UA209000/2021/700250/2, №UA209000/2021/700251/2 та сформовала картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA209160/2021/000355, № UA209160/2021/000361, № UA209160/2021/000362.

Як зазначено у графі 33 рішень вказано, що зважаючи на неподання декларантом документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій четвертій статті 53 МК України, у зв`язку із неможливістю застосування наступних методів визначення митної вартості (методу 2а та методу 2б - з причини відсутності у митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари; методу 2в та методу 2г - з причини відсутності вартісної основи для розрахунку митної вартості в митного органу та декларанта), митну вартість визначено за резервним методом 2ґ згідно зі статтею 64 МК України. Тут же зазначається, що митницею відповідно до положень статті 57 МК України з декларантом проведена консультація щодо вибору методу визначення митної вартості товару. Джерелом інформації для коригування митної вартості слугували ціни, надані в рамках Меморандуму Всеукраїнською асоціацією імпортерів м`яса та м`ясопродукції від 28.09.2021, а також МД від 08.11.2021 № UA205140/2021/86524, де митна вартість такого товару становить 1,00 дол. США за кг.

Так, згідно з графою 30 рішень про коригування митної вартості митним органом було визначено митну вартість товарів: Товар №1 - за ціною 16911,91 євро, замість 13957,82 євро, як вказано у митній декларації; Товар №2 - за ціною 17586,28 євро., замість 14543,99 євро; Товар №3 - за ціною - 17710,76 євро, замість 14646,94 євро.

З метою митного оформлення та випуску товарів у вільний обіг декларантом було подано нові МД №UA209160/2021/016041 від 23.12.2021, №UA209160/2021/016222, №UA209160/2021/016221 від 29.12.2021.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Митний Кодекс України визначає засади організації та здійснення митної справи в У країні, регулює економічні, організаційні, правові, кадрові та соціальні аспекти діяльності митної служби України, спрямований на забезпечення захисту економічних інтересів України, створення сприятливих умов для розвитку її економіки, захисту прав та інтересів суб`єктів підприємницької діяльності та громадян, а також забезпечення додержання законодавства України з питань митної справи.

Частиною першою статті 246 МК України визначено, що метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію (частина перша статті 248 МК України).

Частиною першою статті 257 МК України визначено, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи.

Відповідно до частини шостої статті 257 МК України умови та порядок декларування, перелік відомостей, необхідних для здійснення митного контролю та митного оформлення, визначаються цим Кодексом. Положення про митні декларації та форми цих декларацій затверджуються Кабінетом Міністрів України, а порядок заповнення таких декларацій та інших документів, що застосовуються під час митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, - центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Приписами статті 49 МК України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частинами першою, другою статті 51 МК України визначено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Відповідно до частини четвертої статті 58 МК України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця. Платежі необов`язково повинні бути здійснені у вигляді переказу грошей (зокрема, але не виключно). Такі платежі можуть бути здійснені шляхом акредитива, інкасування або за допомогою інших розрахунків (вексель, передача цінних документів тощо) (частини п`ята, сьома статті 58 МК України).

Відповідно до частини другої статті 52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Стаття 53 МК України визначає перелік документів, що подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості. У випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення (частина перша статті 53 МК України).

Згідно з частиною другою статті 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Частина п`ята статті 53 містити норми, відповідно до яких забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Відповідно до частини третьої статті 53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Частиною першою статті 55 МК України визначено, що рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Під час митного оформлення при прийнятті органом доходів і зборів письмового рішення про коригування митної вартості товарів декларант або уповноважена ним особа може здійснити коригування заявленої митної вартості у строк, встановлений частиною другою статті 263 цього Кодексу. Декларант може провести консультації з органом доходів і зборів з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості на підставі інформації, яка наявна в органі доходів і зборів (частина четверта, п`ята статті 55 МК України).

Відповідно до частини першої статті 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Частиною другою статті 57 МК України визначено, що основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу (частина третя статті 57 МК України). Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності (частина четверта статті 57 МК України).

Частиною восьмою статті 57 МК України визначено, що у разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 64 МК України у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ). Частиною другою статті 64 МК України визначено, що митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях.

Як зазначено в частині четвертій статті 64 МК України у разі якщо ця стаття застосовується органом доходів і зборів, він на вимогу декларанта або уповноваженої ним особи зобов`язаний письмово поінформувати їх про митну вартість, визначену відповідно до положень цієї статті, та про використаний при цьому метод.

Відповідно до частини сьомої статті 55 МК України у випадку незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів орган доходів і зборів за зверненням декларанта або уповноваженої ним особи випускає товари, що декларуються, у вільний обіг за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю цих товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною органом доходів і зборів, шляхом надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу. Строк дії таких гарантій не може перевищувати 90 календарних днів з дня випуску товарів.

Згідно з частиною другою статті 55 МК України прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити:

1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

Відповідно до статті 55 МК України наказом Міністерства фінансів України №598 від 24.05.2012 серед іншого затверджено Правила заповнення рішення про коригування митної вартості товарів. В пункті 2.1 цих Правил у розділі заповнення графи 33 «Обставини прийняття Рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості» зазначено, що у графі також вказується про проведення процедури консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору методів визначення митної вартості товарів відповідно до вимог статей 59-61 Кодексу. Результати проведеної консультації, а також причини, через які не можуть бути застосовані методи визначення митної вартості товарів за ціною договору щодо ідентичних, подібних (аналогічних) товарів (наприклад, відсутня інформація щодо вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів), фіксуються у графі. Посилання на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби у Рішенні допускається тільки при визначенні митної вартості відповідно до положень статей 59, 60 та 64 Кодексу з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо. У випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу (стаття 64 Кодексу) зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.

Відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. При вирішенні цього спору суд враховує такі висновки Верховного Суду:

- «…органи доходів і зборів мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше. Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву в правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає органу доходів і зборів право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів», постанова від 18.12.2018 у справі № 821/110/18;

- « … витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України […] Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації», постанова від 17.07.2019 у справі №809/872/17;

- «… у разі визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу, рішення про коригування заявленої митної вартості, окрім обов`язкових відомостей визначених частиною другою статті 55 Митного кодексу України, має також містити порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за такими другорядними методами, як за ціною договору щодо ідентичних товарів, за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, на основі віднімання вартості, резервний метод. При цьому, сама лише інформація з бази даних ЄАІС ДФС про вантажну митну декларацію, яка була взята митним органом за основу при коригуванні митної вартості товару, не може бути достатнім доказом ціни, за якою відповідну партію товару, за такою декларацією, дійсно було імпортовано до України. При здійсненні контролю за коригуванням митної вартості товару, проведеним органом доходів і зборів за другорядним методом (за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; за резервним методом), суд повинен вимагати від відповідача доведення того, що товар за певною митною вартістю дійсно був увезений до України, що митна вартість за відповідною вантажною митною декларацією не була відкоригована; що рішення про коригування (якщо воно приймалося) було оскаржене до суду та скасоване судом», постанова від 05.02.2019 у справі №816/1199/15;

- «… у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням другорядних методів», постанова від 05.03.2019 у справі №815/143/174;

- «… в силу частини другої статті 55 Митного кодексу України та вимог наказу Міністерства фінансів України №598 від 24 травня 2012 року «Про затвердження форми рішення про коригування митної вартості товарів, Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів та Переліку додаткових складових до ціни договору» - рішення про коригування митної вартості товару повинно містити обґрунтування причин, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, а також обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування. Зазначення в рішенні лише формальних посилань на неможливість перевірки задекларованої митної вартості суперечить наведеним вимогам законодавства», постанова від 21.12.2018 у справі № 815/1670/17.

В цій постанові Верховний Суд зазначив, що відсутність в рішеннях обґрунтувань розрахунку скоригованої митної вартості є самостійною підставою для їх скасування.

При прийнятті рішення суд керується такими мотивами: 1. Здійснюючи оцінку аргументів сторін та досліджених письмових доказів щодо правомірності рішення про коригування митної вартості товарів в частині обґрунтування сумніву в заявленій декларантом митній вартості, суд керується такими міркуваннями:

Системний аналіз наведених вище норм МК України дозволяє зробити такі висновки:

- основним методом визначення митної вартості товарів є метод «за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції)»;

- закон визначає вичерпний перелік документів, що подаються декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення, а також забороняє вимагати будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в статті 53 МК України;

- митний орган має повноваження витребувати додаткові документи лише за наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

- закон визначає чіткий перелік обставин, які зумовлюють виникнення обґрунтованого сумніву щодо визначеної декларантом митної вартості товару.

Отже, посадова особа митного органу для прийняття рішення про витребування в декларанта додаткових документів (з метою підтвердження заявленої митної вартості) зобов`язана встановити та чітко викласти обставини, що свідчать про:

- обґрунтованість сумніву щодо вказаної декларантом митної вартості;

- причини, що унеможливлюють перевірку заявленої митної вартості на підставі наданих декларантом документів.

При цьому посадова особа повинна витребувати документи, що реально необхідні для перевірки «сумнівних» відомостей, а не вимагати в декларанта надання невичерпного переліку усіх можливих документів.

Основним способом реалізації повноважень митного органу в цій ситуації є процедура консультацій з декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості та обов`язок послідовного вибору методів (від першого до резервного) визначення митної вартості.

При цьому єдиною правовою підставою для прийняття митним органом рішення про коригування заявленої декларантом митної вартості товару за резервним методом є наявність сукупності наступних умов:

1) подання суб`єктом господарювання до митного оформлення не повного пакету документів, перелік яких закріплено у статті 53 Митного кодексу України;

2) ненадання на вимогу контролюючого органу додаткової уточнюючої документації на підтвердження саме числового значення заявленої митної вартості;

3) виявлення митним органом розбіжностей у поданій документації, які унеможливлюють визначення безпосередньо митної вартості товару за основним методам (за ціною договору);

4) обґрунтування причин неможливості визначення митної вартості товару за жодним із методів, що передують резервному.

Судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу правильності визначення декларантом митної вартості імпортованого товару, а саме: сало свиняче (бокове), без пісних частин, обвалене, без шкіри, у вигляді кусків різних форм та розмірів, не консервоване, без теплової кулінарної обробки, без харчових добавок та приправ, придатне для споживання людиною.

У цій справі суд встановив, що декларант визначив митну вартість товару за ціною договору/контракту, яка зазначена у рахунку-фактурі (інвойсі).

Як зазначалося вище, на підтвердження обґрунтованості заявленої у митних деклараціях митної вартості та обраного методу її визначення разом з деклараціями декларант надав митному органу документи, які посвідчують підстави придбання товару, його кількісні та якісні характеристики, цінове та вартісне обґрунтування, а саме:

- щодо Товару №1 (сертифікат якості від 21 грудня 2021 року, рахунок-фактура № від 21 грудня 2021 року, автотранспортна накладна від 21 грудня 2021 року, міжнародний ветеринарний сертифікат №232795104 від 21 грудня 2021 року, документ, що підтверджує вартість перевезення товару довідка транспортних витрат № б/н від 23.12.2021, прейскурант (прайс-лист) від виробника товару від 15 грудня 2021 року, зовнішньоекономічний контракт №29102021 від 29 жовтня 2021 року, договір про надання послуг митного брокера, договір (контракт) про перевезення договір-заявка №1083-О від 17 грудня 2021 року, інформація про позитивні результати державних видів контролю при застосуванні Порядку інформаційного обміну між органами доходів та зборів і зборами доходів та зборів, декларація-інвойс № від 21 грудня 2021 року, складена уповноваженим експортером, копія митної декларації країни відправлення MRN 21NLKXGBY0QRHWD55 від 21 грудня 2021 року);

- щодо Товару №2 (сертифікат якості від 27 грудня 2021 року, рахунок-фактура № від 27 грудня 2021 року, автотранспортна накладна від 27 грудня 2021 року, міжнародний ветеринарний сертифікат №233175462 від 27 грудня 2021 року, документ, що підтверджує вартість перевезення товару довідка транспортних витрат № б/н від 29 грудня 2021 року, прейскурант (прайс-лист) від виробника товару № б/н від 23 грудня 2021 року, зовнішньоекономічний контракт №29102021 від 29 жовтня 2021 року, договір про надання послуг митного брокера, договір (контракт) про перевезення - №1090-О від 20 грудня 2021 року, інформація про позитивні результати державних видів контролю при застосуванні Порядку інформаційного обміну між органами доходів та зборів і зборами доходів та зборів, декларація-інвойс № від 23 грудня 2021 року, складена уповноваженим експортером, копія митної декларації країни відправлення MRN 21NLKXOOM8AXGNWD58 від 27 грудня 2021 року);

- щодо товару №3 (сертифікат якості від 29 грудня 2021 року, рахунок-фактура № від 27 грудня 2021 року, автотранспортна накладна від 27 грудня 2021 року, сертифікат якості від 27 грудня 2021 року, міжнародний ветеринарний сертифікат №233172071 від 27 грудня 2021 року, документ, що підтверджує вартість перевезення товару довідка транспортних витрат № б/н від 29 грудня 2021 року, договір (контракт) про перевезення договір-заявка №1091-О від 20 грудня 2021 року, зовнішньоекономічний контракт №29102021 від 29 жовтня 2021 року, договір про надання послуг митного брокера, інформація про позитивні результати державних видів контролю при застосуванні Порядку інформаційного обміну між органами доходів та зборів і зборами доходів та зборів, декларація-інвойс № від 27 грудня 2021 року, складена уповноваженим (схваленим) експортером, копія митної декларації країни відправлення MRN 21NLKXONO8ARGMWD57 від 27 грудня 2021 року).

Суд зауважує, що вимоги частини третьої та четвертої статті 53 та частини другої статті 58 МК України зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких зможе усунути сумніви у їх достовірності. Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Суд погоджується, що наявність у митного органу інформації про ціну подібних чи аналогічних товарів може призвести до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості товарів та ініціювання повної її перевірки, але така інформація аж ніяк не є підставою для прийняття рішення про коригування митної вартості товару.

Як визначено частиною шостою статті 54 МК України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Як вбачається з оскаржуваних рішень, відповідачем не було визнано митну вартість імпортованих позивачем товарів у зв`язку із поданням до митного оформлення документів, які містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення митної вартості, та у зв`язку із відмовою надати додаткові документи, а саме: додатки (Інвойс, Проформу-інвойс) до зовнішньоекономічного договору (контракту) у разі їх наявності; якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару (видаткові, податкові накладні; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів (оплата попередніх аналогічних поставок, акт виконаних робіт (наданих послуг)); якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; виписку з бухгалтерської документації; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Суд не може погодитися із діями відповідача стосовно витребування додаткових документів, оскільки відповідачем не вказано та не обґрунтовано з якою метою були витребувані додаткові документи та які числові значення такі документи мали підтвердити чи спростувати, при тому, що вартість придбання оцінюваного товару та транспортні витрати підтверджена документально.

Зокрема, з матеріалів справи вбачається, що при ввезенні Товару №1, Товару №2, Товару №3, на митну територію застосовувались умови поставки Інкотермс FCA (Free Carrier - Франко перевізник). Згідно з умовами FCA відповідальність знімається з вантажовідправника у той момент, коли він передає товар перевізнику, найнятому покупцем. Подальші ризики за транспортування вантажу покупець несе самостійно. При цьому всі експортні формальності і мита повинен здійснити і оплатити продавець, а витрати на доставку та митне оформлення для імпорту залишається на покупцеві.

В оскаржуваних рішеннях митний орган посилається на відсутність у поданих інвойсах (рахунках-фактурах) реквізитів контракту купівлі-продажу та відомостей про місце поставки товару, що суттєво для правильності визначення митної вартості товару на заявлених умовах поставки FCA - NL.

З приводу цього суд зазначає, що відсутність в інвойсах реквізитів контракту купівлі-продажу не позбавляє можливості перевірити, з урахуванням поданого зовнішньоекономічного контракту №29102021 від 29 жовтня 2021 року, умови поставки товару на підставі інформації, зазначеної в таких інвойсах. Зокрема, подані інвойси № від 21 грудня 2021 року, № від 27 грудня 2021 року, № від 27 грудня 2021 року містять інформацію про поставку товару на умовах FCA та терміни оплати за поставлений товар, де зазначено 1 день, тобто оплата здійснюється по факту поставки протягом 1 дня. Відсутність в інвойсах відомостей про місце поставки товару також не позбавляє можливості його визначити на підставі інших документів, поданих декларантом. Зокрема, місце поставки (передачі (відвантаження) товару перевізнику) визначено у міжнародних товарно-транспортних накладних (CMR) від 21 грудня 2021 року та від 27 грудня 2021 року, де вказано місто Asten (Нідерланди), що узгоджується з іншими документами, поданими декларантом. Відтак, твердження відповідача про неможливість перевірити правильність визначення митної вартості товару на заявлених умовах поставки FCA NL суд вважає безпідставними.

Відповідач, до того ж, в оскаржуваних рішеннях посилається на умови зовнішньоекономічного договору (контракту) від 29.10.2021 № 29102021, де розділом 1 «Предмет контракту» передбачено, що товар поставляється в асортименті, зазначеному в Інвойсі, який є невід`ємною частиною договору. Декларантом на підтвердження ціни товару надано митниці інвойси (рахунки-фактури) № від 21 грудня 2021 року, № від 27 грудня 2021 року, № від 27 грудня 2021 року, де вказано, крім іншого, назва, загальна кількість та вартість товару, а тому твердження відповідача про ненадання таких документів митному органу суд до уваги не бере. Крім того, Розділом 2 даного договору визначено, що в ціну товару входить вартість упаковки, маркування, страхування і завантаження товару на транспортний засіб. Тобто, в ціну товару продавець включив вартість упаковки, маркування, страхування і завантаження товару на транспортний засіб. Звідси випливає, що у разі включення до ціни товару вартості упаковки або пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням, витрат на навантаження, транспортування, страхування їх вартість не додається при розрахунку митної вартості товару. Вимога митниці про надання розрахунку таких складових вартості товару є безпідставною, оскільки числові значення таких складових ціни товару визначаються продавцем товару самостійно, з урахуванням умов та обсягів поставки товару конкретному покупцю. А це, в свою чергу, спростовує твердження відповідача про те, що відомості складових митної вартості не підтверджено документально та не піддаються перевірці. Таким чином, на думку суду, декларант надав митниці належні документи, що підтверджують ціну товару, яка визначена в інвойсах.

Відповідач в оскаржуваних рішеннях також зазначає, що Розділом 6 договору (контракту) від 29.10.2021 № 29102021 передбачено, що оплата товару здійснюється на умовах згідно Проформи Інвойсів, які до митного оформлення не подано.

З цього приводу суд зазначає, що при ввезенні Товару №1, Товару №2, Товару №3, на митну територію України до кожної із поставок подавались рахунки-фактури (інвойси), які зазначені вище, де ідентифікуються експортер (продавець товарів) та отримувач (покупець). Оскільки у зазначених правовідносинах не мала місце передплата за товар, а післяплата, про що зазначено в інвойсах, тому не було необхідності в оформленні проформи-інвойса, а відразу виставлялися рахунки-фактури (інвойси) як документи, що містять повну інформацію про товар та всі характеристики зовнішньоекономічних операцій.

Також суд вважає безпідставними посилання відповідача на недоліки поданих декларантом прайс-листів виробника товару, оскільки прайс-листи оформлені для широкого кола осіб та не містять конкретного адресата, а відтак не визначають конкретні умови поставки та кінцеву ціну товару для кожного покупця.

Щодо документів, що підтверджують вартість транспортування товару суд зазначає наступне.

Для підтвердження вартості перевезення товарів до митного оформлення декларантом надавалися відповідні документи, зокрема, надано було документи, що підтверджує вартість перевезення товару: довідки про транспортні витрати № б/н від 23 грудня 2021 року, № б/н від 29 грудня 2021 року, № б/н від 29 грудня 2021 року; договори-заявки №1083-О від 17 грудня 2021 року, №1090-О від 20 грудня 2021 року, №1091-О від 20 грудня 2021 року; рахунок-фактура № 07/12 від 23 грудня 2021 року. Із наданих митниці документів слідує, що витрати по доставці вантажу по маршруту від міста Asten (Голландія (Нідерланди)) до кордону України (м/п Краківець, м/п Рава-Руська) складають 43500 грн. Вищенаведені документи не містять суперечностей щодо вартості перевезення товарів від місця їх завантаження (міста Asten (Нідерланди)) до митного кордону України (м/п Краківець, м/п Рава-Руська).

Відповідно до п. 5 ч. 10 ст. 58 МК України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, а саме витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України.

Отже, до митної вартості декларантом у спірних випадках включено вартість транспортування товару до кордону України (митного посту), яка становить 43500 грн. Витрати на транспортування товару від місця ввезення на митну територію України до місця призначення у митну вартість не входять, а тому посилання митниці про зазначення в поданих документах різних місць розвантаження товару на теритоїі України суд до уваги не бере, оскільки місце розвантаження товару після ввезення на митну територію України не впливає на митну вартість.

Щодо неподання митному органу інших документів на підтвердження митної вартості суд зазначає наступне.

Як зазначалося вище, у поданих декларантом інвойсах (рахунках-фактурах) визначено терміни оплати за поставлений товар, де зазначено 1 день, тобто оплата здійснюється по факту поставки протягом 1 дня.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є, зокрема, якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару.

Внаслідок того, що інвойсами (рахунками-фактурами) визначено умови післяплати за поставлений товар (протягом одного дня), тому у декларанта відсутній обов`язок та можливість надати під час декларування підтверджуючі документи про оплату за імпортований товар.

Безпідставною є вимога митного органу щодо подання додаткових документів, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів (оплата попередніх аналогічних поставок, акт виконаних робіт (наданих послуг)), а також документів, що містять відомості про вартість страхування, оскільки вартість перевезення товару до кордону України підтверджена вищенаведеними документвами, а саме довідками про транспортні витрати № б/н від 23 грудня 2021 року, № б/н від 29 грудня 2021 року, № б/н від 29 грудня 2021 року; договорами-заявками №1083-О від 17 грудня 2021 року, №1090-О від 20 грудня 2021 року, №1091-О від 20 грудня 2021 року; рахунком-фактурою № 07/12 від 23 грудня 2021 року, з яких чітко слідує, що вартість перевезення товару по маршруту від міста Asten (Голландія (Нідерланди)) до місця ввезення на митну територію України (м/п Краківець, м/п Рава-Руська) становить 43500 грн. Вимога митниці про надання доказів оплати попередніх аналогічних поставок є безпідставною, оскільки такі докази не стосуються спірного декларування. На думку суду, подання декларантом довідок про транспортні витрати нівелює необхідність у витребовування в нього актів виконаних робіт. Також у довідках про транспортні витрати зазначено про те, що навантажувальні роботи проводилися за рахунок відправника, а страхування вантажу не проводилось, тому вимога про надання страхових документів є безпідставною.

Щодо витребуваної виписки з бухгалтерської документації, то відповідачем не вказано та не обґрунтовано з якою метою були витребувані дані документи та які числові значення такі документи мали підтвердити чи спростувати, при тому, що вартість придбання оцінюваного товару підтверджена документально.

На думку суду, сама по собі виписка з бухгалтерської документації, угода із третіми особами, не є документами, по яких здійснюється доставка товару, оскільки підтверджуючими документами про вартість товару в даному випадку є контракт та рахунки-фактури (інвойси). Відсутність такої бухгалтерської документації у покупця товару, яка може бути комерційною таємницею продавця щодо формування ціни товару для інших покупців і за відмінними умовами поставки не свідчить про недобросовісність у декларуванні митної вартості. При цьому, ненадання такої документації продавцем покупцю не може позбавляти останнього можливості декларувати товар на підставі інших документів, що підтверджують ціну товару.

Позивач наголошує, що ТзОВ Фудлайф Плюс у взаємовідносини у третіми особами не вступало, ніяких угод не укладало, грошових коштів на розрахункові рахунки не переводило в адресу таких третіх осіб. Окрім того, варто вказати, що при проведенні митного оформлення товарів декларант не має обов`язку надавати будь-які документи, які стосуються зовнішньоекономічної діяльності свого контрагента (іноземної компанії). Адже перш з все не має доступу ні до первинних документів такої компанії, ні до документів, що стосуються його зовнішньоекономічної діяльності.

Також відповідач зазначив про необхідність подання висновків про вартісні характеристики товару, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформації біржових організацій про вартість товару або сировини. З даного приводу суд зазначає, що в процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. Відсутність висновків про вартісні характеристики товару не повинна братися митницею до уваги при контролі за митною вартістю, а відтак не може бути підставою для твердження про наявність розбіжностей у даних про митну вартість товару.

Суд наголошує, що відповідач як суб`єкт владних повноважень не довів суду, що надані ТзОВ Фудлайф Плюс документи містять істотні розбіжності, в них наявні ознаки підробки, або вони не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару. Натомість наявність інформації про те, що ідентичні або подібні товари оформлено у митному відношенні іншими особами за вищою митною вартістю не може бути єдиною та достатньою підставою для витребування додаткових документів та відмови у прийнятті заявленої позивачем митної вартості товару за ціною контракту.

Також суд зазначає, що відповідачем в рішеннях про коригування митної вартості не було обґрунтовано, яким чином вказані розбіжності впливають на митну вартість товару чи її складових.

Крім того, суд звертає увагу на те, що однієї лише вказівки на наявність розбіжностей та недоліків у поданих документах, без роз`яснення, в чому такі розбіжності полягають, який їхній вплив на митну вартість оцінюваного товару і чому без їх усунення заявлена митна вартість не може бути визнана, недостатньо для висновку про неможливість застосування основного методу визначення митної вартості.

У зв`язку із чим, суд вважає, що позивачем подано для митного оформлення імпортованого товару документи, які чітко ідентифікували оцінюваний товар та містили об`єктивні і достовірні дані, що піддавалися обчисленню, чітко підтверджували ціну товарів, що підлягала сплаті позивачем на користь продавця, тобто підтверджували митну вартість товарів за ціною договору згідно з вимогами частин четвертої та п`ятої статті 58 Митного кодексу України, і в митного органу, враховуючи вищевикладені обставини, не було підстав вимагати у декларанта додаткові документи для підтвердження митної вартості.

Натомість, відповідачем не надано суду жодних доказів того, що документи, подані позивачем для митного оформлення товару є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації.

Відтак, суд не вбачає розбіжностей у наданих позивачем під час декларування документах.

Як вбачається з оскаржуваних рішень, відповідач митну вартість визначив за другорядним методом резервним. Його застосування передбачене статтею 64 МК України, згідно з якою у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митним органом митних вартостях.

Відповідно до пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Таким чином, у рішеннях про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, орган доходів і зборів повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів.

Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд в постанові від 08.02.2019 року в справі № 825/648/17 (№ К/9901/16592/18).

Разом з тим, у спірних рішеннях митний орган лише вказав номер та дату митної декларації, на основі якої було здійснено коригування митної вартості товару, що не дає підстав вважати вказані рішення обґрунтованими та мотивованими.

На думку суду, відповідач не виконав обов`язку щодо наведення у рішеннях про коригування митної вартості товарів порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом.

Щодо митної декларації від 08.11.2021 № UA205140/2021/86524, де митна вартість такого товару становить 1,00 дол. США за кг, яка була використана відповідачем для визначення митної вартості при прийнятті спірних рішень від 23 грудня 2021 року №UA209000/2021/700244/2, від 29 грудня 2021 року №UA209000/2021/700250/2, №UA209000/2021/700251/2 та інформації, наданої в рамках Меморандуму Всеукраїнської асоціації імпортерів м`яса та м`ясопродукції від 28.09.2021, то суд зазначає, що можливість поставки товару іншим покупцям за меншою ціною відповідає принципам свободи зовнішньоекономічних зв`язків та не суперечить нормам національного та міжнародного законодавства. При прийнятті оскаржуваних рішень відповідачем використано виключно інформацію з бази даних митного органу, тобто при винесенні спірних рішень відповідач керувався не документами, поданими декларантом до митного оформлення, а опирався вже на наявну в митного органу цінову інформацію.

Разом з тим, суд зазначає, що формально нижчий рівень митної вартості імпортованого товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватись як заниження декларантом митної вартості та не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою та самостійною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості.

Рішення про коригування митної вартості товару не може базуватися лише на інформації митниці, оскільки порядок її формування, ведення, отримання інформації, а також порядок використання її даних суб`єктами господарських відносин під час здійснення ними зовнішньоекономічної діяльності МК України не передбачено.

Сам факт здійснення митного оформлення подібних товарів за митною вартістю, що є більша заявленої декларантом, не може бути безумовною підставою для коригування відповідачем митної вартості товару.

Також, Верховний Суд у постанові від 21.12.2018 по справі №815/228/17 дійшов висновку, що наявність в інформаційних базах даних митного органу інформації про те, що у попередні періоди аналогічні товари були розмитнені із зазначенням більшої митної вартості, жодним чином не доводить неправильність її визначення позивачем, оскільки митна вартість залежить від ряду обставин і визначається в кожному конкретному випадку.

Крім цього, суд зазначає, що будь-яка інформація, отримана від юридичних осіб носить виключно інформативний характер та не є безумовною рекомендацією митному органу визначати митну вартість інших аналогічних/подібних товарів саме за такою вартістю. Кожна зовнішньоекономічна угода містить свої умови, які погоджуються сторонами. Принцип свободи договорів чітко передбачає, що сторони можуть самостійно визначити вартість товару.

Суд також звертає увагу на те, що тексти оскаржуваних рішень Львівської митниці про коригування митної вартості товару не містять жодних відомостей про аналогічність товарів за поданими заявником митними деклараціями товару та інформацією, наданою в рамках Меморандуму Всеукраїнської асоціації імпортерів м`яса та м`ясопродукції від 28.09.2021 та про схожість умов поставки товару.

Посилання у рішеннях про коригування митної вартості лише на інформацію, надану в рамках Меморандуму Всеукраїнської асоціації імпортерів м`яса та м`ясопродукції від 28.09.2021 та номер митної декларації, як на джерело цінової інформації, не свідчить про належне обґрунтування митним органом можливості визначення митної вартості за резервним методом.

Враховуючи встановлені обставини справи та норми чинного законодавства, суд дійшов висновку, що подані позивачем до митного оформлення документи були достатніми для підтвердження заявленої за ціною договору митної вартості товару. При цьому, подані документи не містили розбіжностей чи ознак підробки, водночас підтверджували числові значення митної вартості товару.

Крім того, суд звертає увагу, що в адміністративних процедурах із митного контролю та митного оформлення митний орган повинен обґрунтувати (довести) законність свого рішення; відповідно рішення митного органу не може ґрунтуватися на припущеннях, на сумнівах про повноту і достовірність відомостей про заявлену митну вартість товару; висновки цього органу повинні ґрунтуватися на достовірних і вичерпних доказах.

Відповідно до частини третьої статті 318 Митного кодексу України митний контроль має передбачати виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Ця норма також відповідає стандартним правилам, встановленим пунктами 3.16 та 6.2 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, до якої Україна приєдналась згідно із Законом України від 15.02.2011 № 3018-VI Про внесення змін до Закону України Про приєднання України до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, якими запроваджено стандартні правила: на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства; митний контроль обмежується мінімумом, необхідним для забезпечення дотримання митного законодавства.

Крім того, це узгоджується з проголошеними у статті 8 МК України принципами здійснення державної митної справи на засадах законності та презумпції невинуватості, єдиного порядку переміщення товару, транспортних засобів через митний кордон України, спрощення законної торгівлі, заохочення доброчесності та інших.

Згідно з частиною сьомою статті 54 МК України у разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товару, у тому числі невірно визначено митну вартість товару, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

Також суд зазначає, що Верховний Суд в постанові від 08.10.2019 у справі №803/776/17 вказав, що декларант не зобов`язаний (звільнений від обов`язку) доводити правильність заявленої ним митної вартості: його твердження про розмір митної вартості вважається правомірним, поки протилежне не буде доведено контролюючим органом.

З урахуванням зазначеного, суд дійшов до висновку, що митний орган не навів доказів того, що документи, подані декларантом, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації.

На підставі досліджених письмових доказів суд вважає, що використані декларантом відомості підтверджені документально та визначені кількісно; їх достовірність не спростована відомостями від компетентних органів інших країн щодо непідтвердження обставин відчуження позивачу продавцем-нерезидентом товару, або що видані позивачу документи є фіктивними, недійсними.

Отже, суд дійшов висновку, що визначення відповідачем митної вартості товарів за резервним методом здійснено з порушенням вимог митного законодавства України, що є підставою для скасування оскаржуваних рішень.

Таким чином, рішення відповідача про коригування митної вартості товарів від 23 грудня 2021 року №UA209000/2021/700244/2, від 29 грудня 2021 року №UA209000/2021/700250/2, №UA209000/2021/700251/2 є необґрунтованими та безпідставними, не ґрунтуються на нормах чинного законодавства, тому їх слід визнати протиправними та скасувати, а позов задовольнити.

Відповідно до статті 244 КАС України суд під час ухвалення рішення вирішує як розподілити між сторонами судові витрати.

Згідно з частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача необхідно стягнути судовий збір в сумі 7443,00 грн., що був сплачений квитанцією від 07.07.2022 №632.

Щодо стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 15000,00 грн., суд зазначає наступне.

Відповідно до частин першої, другої статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Згідно з частиною третьою статті 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Водночас частинами четвертою, п`ятою статті 134 КАС України встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Разом з тим, відповідно до частин шостої та сьомої статті 134 КАС України визначено, що у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частин сьомої, дев`ятої статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

У пункті 269 Рішення у справі East/West Alliance Limited проти України Європейський суд з прав людини зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (див. вищезазначене рішення щодо справедливої сатисфакції у справі Іатрідіс проти Греції (Iatridis v. Greece), п. 55 з подальшими посиланнями).

Виходячи з аналізу вищевказаних правових норм вбачається, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі. Сторона, яка хоче компенсувати судові витрати повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо не співмірності розміру таких витрат. Результат та вирішення справи безпосередньо пов`язаний із позицією, зусиллям і участю в процесі представника інтересів сторони за договором. При цьому, такі надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи, якого прагне сторона, повинно бути доведено стороною в процесі.

Як вбачається із доданих письмових доказів (договору про надання правової допомоги від 08.09.2021, рахунку-фактури № 1-000000293 від 22.06.2022, попереднього (орієнтовного) розрахунку суми витрат на професійну правничу допомогу від 23.06.2022 № 23/06-01) Адвокатським бюро Крючкова на виконання вимог договору про надання правової допомоги від 08 вересня 2021 року надано позивачу наступні види послуг, а саме: ознайомлення з рішеннями про коригування митної вартості товарів №UA209000/2021/700244/2 від 23 грудня 2021 року, №UA209000/2021/700250/2 від 29 грудня 2021 року, №UA209000/2021/700251/2 від 29 грудня 2021 року та картками відмови у митному оформленні (2 год); ознайомлення з товаросупровідними документами, наданими клієнтом щодо кожної поставки, подання письмових пояснень щодо кожної поставки (1 год); пошук інформації щодо контрагента у мережі Інтернет та перевірка правосуб`єктності учасників зовнішньоекономічної операції (1 год); юридичний прогноз справи, детальний аналіз та вивчення фактичних обставин справи (1 год); вивчення судової практики з відповідних правовідносин, складання та подання позовної заяви (2 год); складання стратегії представництва товариства у суді щодо даної справи та вивчення судової практики з відповідних правовідносин (3 год). Орієнтовна сума витрат на правову допомогу становить 15000,00 грн.

Суд зазначає, що при визначенні суми відшкодування судових витрат, суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг. Надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто повинно бути доведено доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи.

Крім того, враховуючи вимоги статей 134, 139 КАС України під час вирішення питання про розподіл судових витрат, суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами сьомою-дев`ятою статті 139 КАС України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Об`єднаної палати Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19.

Таким чином, з наведеної правової позиції слідує, що суд вправі зменшити розмір судових витрат на професійну правничу допомогу адвоката як за клопотанням сторони, так і з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами сьомою-дев`ятою статті 139 КАС України, з урахуванням конкретних обставин справи та з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

На думку суду, заявлена сума витрат на правову допомогу є завищеною, а тому, враховуючи предмет спору, незначну складність справи, заявлене представником відповідача клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу та виходячи із критеріїв, визначених частинами третьою, п`ятою статті 134, частиною дев`ятою статті 139 КАС України вважає, що на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000,00 грн. за складання та подання позовної заяви. Решту витрат на професійну правничу допомогу повинен понести позивач.

При цьому, суд зазначає, що ознайомлення з оскаржуваними рішеннями про коригування митної вартості товарів, з товаросупровідними документами, пошук інформації, аналіз та вивчення фактичних обставин справи, судової практики включається до витрат пов`язаних зі складанням адміністративного позову, охоплюються загальною діяльністю адвоката та мають на меті складання позовної заяви і подання її до суду, а тому дані витрати повинен понести позивач.

Отже, враховуючи вищевикладене, за рахунок бюджетних асигнувань відповідача необхідно стягнути на користь позивача судовий збір у розмірі 7443,00 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 3000,00 грн.

Керуючись статтями 139, 243-246, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати рішення Львівської митниці про коригування митної вартості товарів від 23 грудня 2021 року №UA209000/2021/700244/2, від 29 грудня 2021 року №UA209000/2021/700250/2, №UA209000/2021/700251/2.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Львівської митниці на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Фудлайф Плюс судовий збір у сумі 7443,00 грн. (сім тисяч чотириста сорок три гривні 00 копійок) та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 3000,00 грн (три тисячі гривень 00 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю Фудлайф Плюс (43023, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Лідавська, будинок 1, ).

Відповідач: Львівська митниця (79000, місто Львів, вулиця Костюшка, будинок 1, ).

Суддя В.Д. Ковальчук