Справа № 140/4542/22
Суддя: Денисюк Руслан Степанович
Дата ухвалення: 2022-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2022 року ЛуцькСправа № 140/4542/22

Волинський окружний адміністративний суд у складі судді Денисюка Р.С., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернувся з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі відповідач 1, ГУ УПФ у Волинській області ) про визнання дій протиправними щодо не зарахування до страхового стажу періоду роботи з 01.01.2004 по 01.07.2005 на посаді каменщика в ТзОВ Вибір (Республіка Білорусь) та зобов`язання зарахувати до страхового стажу період роботи з 01.01.2004 по 01.07.2005 на посаді каменщика в ТзОВ Вибір (Республіка Білорусь) та провести виплату пенсії за віком з 02.02.2022 з врахуванням вказаного періоду страхового стажу роботи.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач 02.02.2022 звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком. За результатами розгляду його заяви УПФ у Київській області прийнято рішення №84 про відмову в призначені пенсії за віком за відсутності необхідного стажу.

23.03.2022 ним повторно подано заяву про призначення пенсії. Відповідачем 1 було прийнято рішення №84 від 01.04.2022 про відмову в призначені пенсії, так як тривалість його страхового стажу становить 26 років 12 днів. Зокрема, як стало йому відомо із відповіді на його звернення, до страхового стажу не було зараховано період роботи з 01.04.2004 по 01.07.2005 в ТзОВ «Вибір» (Республіка Білорусь), так як відсутні документи про сплату страхових внесків до відповідних фондів Республіки Білорусь.

Позивач вважає протиправними дії відповідача 1 щодо не зарахування йому до трудового стажу періоду його роботи у ТзОВ «Вибір», який підтверджується відповідними записами в трудовій книжці та відповідною довідкою про роботу у даному товаристві. Посилаючись на норми чинного законодавства, Угоду про гарантії прав громадян держав-учасниць СНД у галузі пенсійного законодавства від 13.03.1992 ( далі Угода) позивач вважає, що даний період роботи повинен бути зарахований йому до страхового стажу. З врахуванням викладеного просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 01.07.2022 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у даній справі, ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до статті 263 КАС України.

22.07.2022 ухвалою суду у справу залучено як другого відповідача Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області (далі відповідач 2, ГУ УПФ у Київській області.

Також враховуючи зазначене, судом ухвалено продовжити проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у межах строку розгляду справи, передбаченого статтею 258 КАС України (протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі).

Представник відповідача 1 у відзиві на позовну заяву позовні вимоги не визнала, просила відмовити у їх задоволенні мотивуючи тим, що позивачу відмовлено в призначені пенсії за віком у зв`язку із відсутністю в нього необхідного страхового стажу для її призначення, який становить 29 років. Дана відмова оформлена рішенням від 01.04.2022 №84. Зокрема до страхового стажу позивача не зараховано період роботи з 01.01.2004 по 01.07.2005 у ТзОВ «Вибір» (Республіка Білорусь), так як відсутні дані про сплату страхових внесків за даний період. Сплата таких внесків є однією із умов, визначених Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» для зарахування періодів роботи до страхового стажу з 01.01.2004. У даному випадку рішення пенсійного фонду при відмові в пенсії позивачу відповідали нормам пенсійного законодавства та є правомірними. З врахуванням викладеного просить в задоволенні позову відмовити.

Відповідач 2 у відзиві на позов позовні вимоги заперечив та вказав, що за результатами розгляду заяви позивача від 02.02.2022 про призначення пенсії, ними прийнято рішення №84 від 08.02.2022 про відмову в призначені пенсії, так як страховий стаж позивача становить 10 років 5 місяців 26 днів, при необхідному 29 років. Зокрема не було зараховано частину періодів його роботи, так як прізвище позивача вказане у довідках не відповідало паспортним даним. З цих підстав не було зараховано період роботи позивача з 03.12.1998 по 01.07.2005 у ТзОВ «Вибір» (Республіка Білорусь). Враховуючи вказане просить в задоволенні позову відмовити.

Дослідивши письмові пояснення, викладені учасниками справи у заявах по суті справи, а також письмові докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, з наступних мотивів та підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.9).

02.02.2022 ОСОБА_1 звернувся із заявою до УПФ у Волинській області про призначення пенсії.

Рішенням ГУ УПФ у Київській області №84 від 08.02.2022 позивачу відмовлено в призначені пенсії за відсутності необхідного страхового стажу, який становить 29 років. Страховий стаж позивача визначено 10 років 5 місяців 26 днів.

Зокрема, позивачу не було зараховано ряд періодів роботи, так як його трудова книжка оформлена із порушеннями вимог законодавства, а саме в трудовій книжці зазначено « ОСОБА_2 » (рос), а в паспорті « ОСОБА_3 ». З цих підстав не було зараховано період роботи з 03.12.1998 по 01.07.2005 в ТзОВ «Вибір» (Республіка Білорусь) (а.с.79-80).

22.03.2022 позивач повторно звернувся із заявою про призначення пенсії (а.с31-32).

Рішенням ГУ УПФ у Волинській області №84 від 01.04.2022 за результатами розгляду даної заяви позивачу відмовлено в призначені пенсії за відсутності необхідного страхового стажу (а.с.27).

Як вбачається із даного рішення, та долучених до нього розрахунків (а.с.28-29) страховий стаж позивача визначено 26 років 0 місяців 12 днів. До страхового стажу не зараховано період навчання з 16.07.1979 по 12.03.1980 згідно атестата № 5458 так як прізвище зазначено « ОСОБА_4 » (рос).

На звернення позивача, відповідач 1 листом від 17.05.2022 повідомив позивачу, які саме періоди та з яких причин не було зараховано до страхового стажу (а.с.13-14).

Предметом спірних правовідносин в даній справі є незарахування до страхового стажу позивача періоду його роботи з 01.01.2004 по 01.07.2005 у ТзОВ «Вибір» в Республіці Білорусь з причин несплати страхових внесків.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує частину другу статті 19 Конституції України, відповідно до якої органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України від 05.11.1991 № 1788-XII(далі - Закон №1788-XII) Про пенсійне забезпечення та Законом України від 09.07.2003 №1058-ІV Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі - Закон №1058-ІV).

Частиною першою статті 24 Закону №1058-ІV визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно з частиною четвертою статті 24 Закону №1058-ІV обумовлено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Частиною 1 статті 26 даного закону встановлено, що починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років.

Як встановлено судом, позивач 23.03.2022 звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком.

Із даного приводу суду зазначає наступне.

Питання пенсійного забезпечення регулюються Угодою про гарантії прав громадян держав-учасниць співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року та двосторонніми угодами в цій галузі (стаття 7 Угоди). Стаття 1 Угоди закріплює принцип територіальності, згідно з яким пенсійне забезпечення громадян держав-учасників здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають.

Відповідно частини другої статті 6 Угоди для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав-учасниць враховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території бувшого Союзу РСР за час до вступу в силу цієї Угоди.

Згідно із статтею 11 Угоди необхідні для пенсійного забезпечення документи, видані у належному порядку на території держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав і держав, що входили до складу СРСР або до 1 грудня 1991 року, приймаються на території держав - учасниць Співдружності без легалізації.

Частиною другою статті 4 Угоди про співробітництво в галузі трудової міграції та соціального захисту трудящих-мігрантів від 15.04.1994, ратифікованої Законом України від 11.07.1995 № 290/95-ВР визначено, що трудовий стаж, стаж на пільгових підставах і за спеціальністю, взаємно визнається Сторонами.

Зазначені норми Угод зобов`язують визнавати трудовий стаж, набутий на території бувшого Союзу РСР та держав учасниць цієї Угоди.

Статтею 62 Закону №1788-ХІІ передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Разом з цим, постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12.08.1993 затверджений Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі Порядок - 637).

Пунктом 1 Порядку встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до пункту 3 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно з пунктом 20 Порядку №637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Із записів №18, 19 трудової книжки вбачається, що позивач із 03.12.1998 по 01.07.2005 працював у ТзОВ «Вибір» (Республіка Білорусь). Вказана обставина також підтверджується довідкою №17 від 11.11.2021.

Відтак за змістом вищевказаних вимог, позивачем належними доказами підтверджено період його роботи за спірний період у Республіці Білорусь, а відтак вказаний період повинен бути зарахований до страхового стажу роботи повністю.

З приводу відсутності відомостей про сплату страхових внесків з 01.01.2004 по 01.07.2005, то суд зазначає наступне.

Згідно із частиною другою статті 20 Закону №1058-IV обчислення страхових внесків застрахованих осіб, зазначених у пунктах 1, 2, 5 - 7, 9, 10, 12, 15, 17 і 18 статті 11 цього Закону, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.

Як передбачено частинами четвертою - шостою, дев`ятою, десятою статті 20 Закону №1058-IV, сплата страхових внесків здійснюється виключно в грошовій формі шляхом внесення відповідних сум страхових внесків до солідарної системи на банківські рахунки виконавчих органів Пенсійного фонду, а сум страхових внесків до накопичувальної системи пенсійного страхування - на банківський рахунок Накопичувального фонду або на банківський рахунок обраного застрахованою особою недержавного пенсійного фонду - суб`єкта другого рівня системи пенсійного забезпечення. Страхові внески сплачуються страхувальниками шляхом перерахування безготівкових сум з їх банківських рахунків. Страхувальники зобов`язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду. Базовим звітним періодом є: для страхувальників, зазначених у пунктах 1, 2, 4 статті 14 цього Закону, - календарний місяць. Днем сплати страхових внесків вважається: у разі перерахування сум страхових внесків у безготівковій формі з банківського рахунку страхувальника на банківський рахунок органу Пенсійного фонду - день списання установою банку, органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, суми платежу з банківського (спеціального реєстраційного) рахунку страхувальника незалежно від часу її зарахування на банківський рахунок органу Пенсійного фонду. Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Системний аналіз вказаних вище правових норм дає підстави дійти висновку про те, що до страхового стажу зараховується період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески. При цьому, на думку суду, виходячи зі змісту наведених вище правових норм, порушення страхувальником вимог законодавства щодо порядку та строків сплати страхових внесків тягне негативні наслідки лише щодо самого страхувальника (зокрема, у вигляді сплати недоїмки, штрафних санкцій та пені) та не може мати негативних наслідків для застрахованої особи у вигляді не зарахування до страхового стажу періоду роботи, протягом якого такій особі нараховувалася заробітна плата, на яку у свою чергу нараховувалися страхові внески, проте не з вини застрахованої особи страхові внески не були зараховані на відповідні рахунки

Наявними у справі документами підтверджується факт роботи позивача з 01.01.2004 по 01.07.2005 у ТзОВ «Вибір» Республіка Білорусь на постійній основі та повний робочий день.

При цьому суд зауважує, що наявність умови зарахування до страхового стажу періоду роботи за необхідності сплати страхових внесків відповідно до Закону №1058 стосується, безпосередньо трудової діяльності громадян, що мали місце на території України. Разом з тим, вищевказані Угоди такої вимоги щодо сплати страхових внесків для врахування періодів трудової діяльності до трудового стажу не містять.

Відсутність у довідці роботодавця відомостей про отриману заробітну плату та сплату страхових внесків, коли особа перебуває у трудових відносинах з підприємством, не є перешкодою для зарахування даного періоду до стажу роботи.

Враховуючи вищезазначене суд вважає, що дії відповідача 1 про не зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 за наслідками розгляду його заяви про призначення пенсії від 22.03.2022 періоду роботи з 01.01.2004 по 01.07.2005 не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства та є протиправними, а відтак позов в цій частині підлягає до задоволення.

Оскільки, суд прийшов до висновку про протиправність дій відповідача 1 у частині не зарахування спірного періоду роботи до страхового стажу у ТзОВ «Вибір», то також підлягають задоволенню позовні вимоги в частині зобов`язання ГУ ПФУ у Волинській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_5 період роботи з 01.01.2004 по 01.07.2005 у ТзОВ «Вибір на посаді каменщика.

Що стосується позовної вимоги позивача з приводу проведення виплати пенсії за віком з 02.02.2022 з врахуванням зазначеного стажу роботи, то вона до задоволення не підлягає, виходячи з наступного.

Як вже зазначалося вище, нормами статті 26 Закону № 1058 визначено підстави для призначення та виплати пенсії за віком чоловікам які досягли 60 років.

Підставою для відмови в призначені пенсії позивачу стала відсутність у нього страхового стажу 29 років.

Отже враховуючи те, що судом визнано протиправними дії щодо не зарахування до страхового стажу позивача періоду роботи з 01.01.2004 по 01.07.2005, то у нього відсутні підстави визначені Законом №1058 для призначення та виплати пенсії за віком, а тому в цій частині позову слід відмовити.

Також суд вважає, що слід відмовити в позові до відповідача 2, оскільки позовні вимоги до останнього не заявлено.

Водночас суд зазначає, що подання позивачем повторної заяви до відповідача 1 та вчинення останнім певних дій за наслідками її розгляду, в ході якої давалась оцінка страховому стажу позивача за весь час його трудової діяльності та визначено його у розмірі 26 років 12 днів, фактично нівелювало прийняте рішення відповідачем 2, за наслідками розгляду заяви позивача від 02.02.2022 та не стосується спірних правовідносин у даній справі.

Відповідно до вимог статті 244 КАС України суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

Згідно із частинами першою, третьою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Отже на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФУ у Волинській області необхідно стягнути судовий збір у сумі 992,40 грн, сплачений згідно з квитанцією від 23.06.2022 № ПН55 (а. с. 7). Суд звертає увагу, що сума судового збору підлягає стягненню з відповідача в повному обсязі, оскільки, часткове задоволення позову стосується лише способу захисту порушеного права обраного судом.

Керуючись статтями 241, 242, 243, 245, 246, 262, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області щодо не зарахування до страхового стажу періоду роботи ОСОБА_1 з 01.01.2004 по 01.07.2005 в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Вибір» (Республіка Білорусь).

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 01.01.2004 по 01.07.2005 в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Вибір» (Республіка Білорусь).

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області судовий збір у сумі 992,40 грн. (дев`ятсот дев`яносто дві гривні 40 копійок).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 295 КАС України. У разі подання апеляційної скарги рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ).

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області (43026, Волинська обл., м. Луцьк, вул. Кравчука, 22-В, ).

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області (04071, м. Київ, вул. Ярославська, 40, ).

Суддя Р.С. Денисюк