Справа № 640/9648/22
Суддя: Шейко Т.І.
Дата ухвалення: 2022-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 вересня 2022 року м. Київ №640/9648/22

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Шейко Т.І.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
доГоловного управління Пенсійного фонду України в місті Києві
провизнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії
встановив:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, у якому просив суд:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови у розгляді по суті заяви ОСОБА_1 від 04.05.2022 про призначення пенсії;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві прийняти до розгляду та розглянути по суті заяву ОСОБА_1 від 04.05.2022 про призначення пенсії та в межах своїх повноважень здійснити всі необхідні законні дії, направлені на прийняття рішення про призначення пенсії позивачу;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві призначити позивачу ОСОБА_1 пенсію за вислугу років.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач вказував на протиправність дій Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови у призначенні пенсії за вислугу років, оскільки позивачем вичерпано усі можливі способи змусити Державну фіскальну службу України направити необхідний пакет документів для призначення пенсії за віком, а тому Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві повинно призначити позивачу останню.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 серпня 2022 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Представник відповідача не скористався своїм правом на надання відзиву, в той же час, надав належним чином засвідчені матеріали, наявні в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві щодо звернень позивача та наголосив на тому, що від уповноваженого органу документи щодо призначення ОСОБА_1 пенсії не надходили.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

В період з 25.03.1997 року по 01.11.2014 року позивач ОСОБА_1 проходив службу в органах податкової міліції ДПА, ДПС, ГУ Міндоходів у м. Києві, та з 02.11.2014 року був звільнений з посади першого заступника начільника оперативного управління ГУ Міндоходів у м. Києві та з органів податкової міліції на підставі положень Закону України «Про очищення влади».

Відразу після звільнення у 2014 році позивач звернувся з позовом до Окружного адміністративного суду м. Києва з метою визнання звільнення незаконним та відшкодування збитків, завданих незаконним звільненням у вигляді як виплати середнього заробітку, за час вимушеного прогулу, так і моральної шкоди.

14.05.2021 року рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва у справі №826/18587/14 позивача поновлено на займаній посаді.

На виконання вищезазначеного рішення Окружного адміністративного суду м. Києва:

17.06.2021 року наказом Голови ДФС України № 928-0 скасовано наказ Міністерства доходів та зборів України від 29.10.2014 року № 2158-0 «Про звільнення ОСОБА_1 », а у трудовій книжці виконано запис про недійсність запису про звільнення у 2014 році з органів податкової міліції та займаної посади.

02.11.2021 року наказом № 869-0 ГУ ДФС у м. Києві позивача поновлено в органах податкової міліції на посаді першого заступника начальника оперативного управління ГУ Міндоходів у м. Києві з 02 листопада 2014 року.

13 та 14 грудня 2021 року Головним управлінням Держаказначейства України у м. Києві виконано рішення суду в частині сплати на користь позивача , за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДФС у м. Києві, середнього заробітку за час вимушеного прогулу (з 2.11.2014 р. по 14.05.2021 р.) в розмірі 723 340,73 грн.

Надалі, наказом ДФС України від 15.12.2021 року, оголошеним наказом ДФС у м. Києві 910-0 від 31.12.2021 року, позивача звільнено з посади першого заступника начальника оперативного управління ГУ Міндоходів у м. Києві та з податкової міліції у запас Збройних сил України, у зв`язку із скороченням штатів (повною ліквідацією податкової міліції).

У відповідності до статті 1 «Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»» затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України № 3-1 від 30.01.2007р., позивачем 17.01.2022 до ГУ ДФС у м. Києві та ДФС України направлено заяви про призначення позивачу пенсії за вислугу років.

19.01.2022 ДФС України отримано вказану заяву, а лист адресований ГУ ДФС у м. Києві повернуто.

Аналогічні заяви, як вказує останній, позивачем подавалися і до ДПС України та ГУ ДПС у м. Києві.

До теперішнього часу ні ДПС України, ні ДФС України в особі голови комісії з припинення Якубівського B.JL, відмовляються оформлювати подання про призначення позивачу пенсії і направити це подання з необхідними документами до органу, що призначає пенсії.

Використавши всі варіанти, на думку позивача, звернення до роботодавця і його правонаступників із заявою про призначення пенсії, та отримавши відмову від вказаних осіб, 04.05.2022 позивач звернувся із заявою про призначення пенсії до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві.

04.06.2022 позивача отримав лист від 01.06.2022 від відповідача, в якому йдеться про відмову відповідача призначити позивачу пенсію, оскільки документи про призначення пенсії відповідно до «Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»» затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України № 3-1 від 30.01.2007р., мають подаватися не заявником особисто, а через уповноважений структурний підрозділ роботодавця, який у 10-денний термін з дня одержання заяви про призначення пенсії оформляє всі необхідні документи і своє подання про призначення пенсії, ознайомлює з ним особу, якій оформлюється пенсія, і направляє до органу, що призначає пенсії за місцем проживання особи. Тобто, як вказує позивач, фактично відповідач відмовився розглянути заяву позивача по суті.

Таку відмову Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо не призначення пенсії позивач вважає протиправною, в зв`язку з чим звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам Окружний адміністративний суд міста Києва виходить з наступного.

За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон № 2262) визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, осіб начальницького і рядового складу Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом.

Згідно пунктом «а» статті 1-2 Закону № 2262 право на пенсійне забезпечення на умовах цього Закону мають звільнені зі служби особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом.

Відповідно до пункту а статті 12 Закону України Закону №2262, пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах б - д, ж статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби з 1 жовтня 2020 року або після цієї дати і на день звільнення мають вислугу 25 календарних років і більше.

Згідно зі статтею 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Пунктом 6 статті 2 вказаного Закону визначені види військової служби, до яких належить, зокрема військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 статті 8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Час проходження строкової військової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України», зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України», особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Час навчання в професійно-технічному навчальному закладі, час проходження строкової військової служби, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України», які зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, не повинні перевищувати наявного стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах. Час проходження військовослужбовцями військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України», зараховується до їх вислуги років, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби на пільгових умовах у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30 січня 2007 року № 3-1, заяви про призначення пенсії за вислугу років та по інвалідності особам, звільненим зі служби, які мають право на пенсію згідно з вказаним Законом, та особам, які мають право на пенсійне забезпечення відповідно до міжнародних договорів у галузі пенсійного забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, подаються цими особами до головних управлінь Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - органи, що призначають пенсії) через уповноважені структурні підрозділи Міністерства оборони України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства надзвичайних ситуацій України, Міністерства інфраструктури України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної прикордонної служби України, Державної податкової служби України, Державної пенітенціарної служби України, Державної інспекції техногенної безпеки України (далі - міністерства та інші органи).

Міністерства та інші органи, їх територіальні підрозділи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі визначають уповноважені структурні підрозділи, на які за їх рішенням покладаються функції щодо підготовки та подання до органів, що призначають пенсії, необхідних для призначення пенсії документів (далі - уповноважені структурні підрозділи).

Пунктом 12 Порядку визначено, що Уповноважений структурний підрозділ у 10-денний термін з дня одержання заяви про призначення пенсії оформляє всі необхідні документи і своє подання про призначення пенсії (додаток 2), ознайомлює з ним особу, якій оформлюється пенсія, і направляє до органу, що призначає пенсії за місцем проживання особи.

Виходячи із положень вищевказаного Порядку, на уповноважені структурні підрозділи покладено функції щодо підготовки та подання до органів, що призначають пенсії, необхідних для призначення пенсії документів.

У свою чергу, рішення щодо призначення або відмови в призначенні певного виду пенсії відповідно до Закону №2262 приймають органи Пенсійного фонду України (ст. 49 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»).

Тобто, законодавцем чітко визначено, що виключно органи Пенсійного фонду України уповноважені приймати рішення про призначення або відмову у призначенні пенсії тим категоріям осіб, на яких розповсюджується дія Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

В той же час, у порушення вимог п. 12 Порядку № 3-1 уповноваженим органом, з якого звільнено позивача не здійснено оформлення всіх необхідних документів про призначення пенсії позивачу та подання їх у 10-денний термін з дня одержання заяви про призначення пенсії, окрім того, позивача з ними не ознайомлено, і не надіслано їх до відповідних органів для прийняття відповідного рішення, а тому позовні вимоги звернуті до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві є передчасними.

Суд зауважує, що Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві діяло у межах та на підставі чинного законодавства при наданні відмови позивачу у призначенні пенсії, у зв`язку з тим, що відповідний пакет документів, як це передбачено пунктом 12 Порядку, для призначення пенсії ОСОБА_1 до відповідача не надходив.

Згідно із частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності передзаконом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

З урахуванням наведених вище норм чинного законодавства України та встановлених обставин справи суд дійшов висновку, що відповідач правомірно відмовив у призначенні пенсії ОСОБА_1 , оскільки відповідного подання про призначення пенсії до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві не надходило, відтак, у задоволенні позову слід відмовити.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 2, 72-77, 139, 241-246, 251 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії залишити без задоволення.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду в порядку та у строки, встановлені статтями 295 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Т.І. Шейко