Справа № 120/5591/22
Суддя: Маслоід Олена Степанівна
Дата ухвалення: 2022-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

08 вересня 2022 р. Справа № 120/5591/22

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Маслоід Олени Степанівни, розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

до: Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, 21036)

про: визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач) з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (далі - відповідач) про визнання протиправним дії відповідача щодо зменшення основного розміру пенсії позивача під час перерахунку з 01.12.2019 року на підставі оновленої довідки про розмір грошового забезпечення №2483 від 23.09.2021 року, виданої Державною установою "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ по Вінницькій області", з 95% на 50% грошового забезпечення, врахованого для обчислення пенсії; зобов`язання відповідача провести перерахунок та виплату позивачеві пенсії з 01.12.2019 року, виходячи із розрахунку основного розміру пенсії 95% грошового забезпечення, з урахуванням довідки про розмір грошового забезпечення №2483 від 23.09.2021 року, виданої Державною установою "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ по Вінницькій області".

В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначає, що відповідачем на виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 17.10.2018 року по справі №0240/2971/18-а здійснено перерахунок пенсії позивача з 01.01.2016 року в розмірі 95 % відповідних сум грошового забезпечення. В подальшому, Вінницьким окружним адміністративними судом рішенням від 22.02.2022 року по справі №120/17695/21-а зобов`язано відповідача здійснити з 01.12.2019 року перерахунок та виплату позивачеві пенсії, враховуючи довідку ДУ "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справи України по вінницькій області" про розмір грошового забезпечення № 2483 від 23.09.2021 року. Відповідач, на виконання вищевказаного рішення, здійснив відповідний перерахунок, однак при цьому виходив з відсоткового розміру пенсії 50% відповідних сум грошового забезпечення.

Ухвалою суду від 26.07.2022 року дану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження, а також визначено, що вона буде розглядатись в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Крім того, даною ухвалою у відповідача витребувано належним чином засвідчені матеріали пенсійної справи позивача.

04.08.2022 року за вх.№39064/22 до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Аргументуючи свою позицію відповідач вказує, що на момент виникнення спірних правовідносин ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" встановлено, що максимальний розмір пенсії неповинен перевищувати 60% відповідних сум грошового забезпечення, а особам, які під час проходження служби брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і віднесені в установленому порядку до категорії 1- 100%, до категорій 2 95%. Але позивач, враховуючи його календарну вислугу, не набув права на максимальне обмеження навіть 70%, а не 100% грошового забезпечення. Тобто в разі наявності у позивача вислуги років (понад 35 років), яка давала б право на призначення пенсії в більшому розмірі, максимальний розмір його пенсії обмежувався б 95%, а не 50% грошового забезпечення. Відтак, за наявної в позивача вислуги 20 років, розмір його пенсії складає 50% грошового забезпечення та не досягає максимального розміру, встановленого ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб". Відповідач зазначає, діє на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачений Конституцією та законами України. З огляду на викладене, заявлені позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Ч. 4 ст. 243 КАС України передбачено, що судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

У відповідності до вимог ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши усі обставини справи та надавши їм юридичну оцінку, суд встановив наступне.

Позивач перебуває на пенсійному обліку відповідача, де отримує пенсію за вислугу років, призначену відповідно до вимог Закону № 2262-ХІІ.

21.02.2018 року Кабінет Міністрів України прийняв Постанову № 103, п. 3 якої встановлено перерахувати з 01.01.2016 року пенсії, призначені згідно із Законом від 09.04.1992 № 2262-ХІІ, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) за прирівняною посадою з розміру грошового забезпечення поліцейського, враховуючи відповідні оклади за посадою, спеціальним званням, відсоткову надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, за січень 2016 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 № 988 "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції". Розмір премії визначається у середніх розмірах, що фактично виплачені за відповідною посадою (посадами) поліцейського за січень 2016 року.

На виконання вказаної Постанови відповідач здійснив з 01.01.2016 року перерахунок пенсії позивача, виходячи з 50 % грошового забезпечення.

Позивач, вважаючи, що при проведенні такого перерахунку відповідач повинен виходити з 95 % грошового забезпечення, звернувся до суду з відповідним позовом.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 17.10.2018 року по справі №0240/2971/18-а, залишеним без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 07.12.2018 року, відповідача зобов`язано здійснити перерахунок та виплату позивачеві пенсії з 01.01.2016 року в розмірі 95% відповідних сум грошового забезпечення з необхідної вислуги років, встановленої законом на 1 січня відповідного року, починаючи з 01.01.2016 року відповідно до вимог абз. 2 п. "в" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

В подальшому, відповідачем на виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 22.02.2022 року по справі №120/17965/21-а здійснено перерахунок та виплату позивачеві пенсії, починаючи з 01.12.2019 року, з урахуванням оновленої довідки про розмір грошового забезпечення №2483 від 23.09.2021 року, виданої Державною установою "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Вінницькій області", з урахуванням раніше виплачених сум.

Однак вказаний перерахунок проведено виходячи з 50% відповідних сум грошового забезпечення.

Відповідач у листі від 06.05.2022 року за вих.№3613-3575/К-02/8-0200/22 повідомив позивача, що при здійсненні нового розрахунку пенсії за судовим рішенням ним застосовано норму закону, яка діє на момент проведення перерахунку. Крім того зазначив, що рішення суду, в якому не визначено кінцеву дату задоволення позовних вимог про нарахування регулярних виплат та яким вирішено спір у правовідносинах, правове регулювання яких суттєво змінилось, втрачає свою актуальність у випадку внесення певних змін в законодавство щодо пенсійного забезпечення. Оскільки, рішенням у справі №120/17695/21-а не визначено відсотковий розмір пенсії, її перерахунок був проведений відповідно до ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", а саме - при вислузі 20 років виходячи з 50% відповідних сум грошового забезпечення.

Позивач, вважаючи дії відповідача щодо зменшення відсоткового розміру з 95% до 50% протиправними, звернувся до суду з даним позовом.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд виходив із такого.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У ст. 19 Конституції України зазначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно вимог ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей

Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, є Закон №2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", яким визначаються умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, осіб начальницького і рядового складу Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом.

Згідно з п. "а" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" пенсії за вислугу років призначаються в таких розмірах: особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають вислугу 20 років і більше (пункт "а" статті 12): за вислугу 20 років - 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров`я, особам, звільненим зі служби в поліції на підставі пунктів 2, 3 частини першої статті 77 Закону України "Про Національну поліцію", звільненим зі служби у Службі судової охорони за віком чи через хворобу - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення.

Максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 70 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43), а особам, які під час проходження служби брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і віднесені в установленому законом порядку до категорії 1, - 100 процентів, до категорії 2, - 95 процентів (абз. 2 п. "в" вказаної статті Закону).

Аналіз викладених норм законодавства свідчить про те, що особам, які під час проходження служби брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і віднесені в установленому законом порядку до категорії 2, максимальний розмір пенсії повинен становити - 95 процентів відповідних сум грошового забезпечення (абз. 2 п. "в" вказаної статті Закону).

Відповідно до положень ч. 4 ст. 63 ЗУ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

Постановою Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 року № 45 затверджено Порядок № 45.

П. 1 Порядку № 45 передбачено, що пенсії, призначені відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію згідно із Законом, перераховуються на умовах та в розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України.

Абз. 1, 2 п. 5 Порядку №45 в редакції постанови Кабінету Міністрів України №103 передбачено, що під час перерахунку пенсій використовуються такі види грошового забезпечення, як посадовий оклад, оклад за військовим (спеціальним) званням та відсоткова надбавка за вислугу років на момент виникнення права на перерахунок пенсії за відповідною або аналогічною посадою та військовим (спеціальним) званням.

Особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) перерахунок пенсії з 1 січня 2016 року проводиться з розміру грошового забезпечення за прирівняною посадою поліцейського, враховуючи оклади за посадою, спеціальним званням, відсоткову надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, за січень 2016 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 року № 988 "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції". Розмір премії визначається у середніх розмірах, що фактично виплачені за відповідною посадою (посадами) поліцейського за січень 2016 року. Подальші перерахунки здійснюються з урахуванням складових грошового забезпечення, передбачених абзацом першим цього пункту.

Рішенням від 12.12.2018 року у справі № 826/3858/18, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05.03.2019 року, Окружний адміністративний суд міста Києва визнав протиправними та нечинними п. 1, 2 Постанови № 103 та зміни до п. 5 і додатку 2 Порядку № 45.

Рішенням від 14.05.2019 року у справі № 826/12704/18, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 19.11.2019 року, Окружний адміністративний суд міста Києва визнав протиправним та скасував п. 3 Постанови №103.

11.11.2015 року Кабінет Міністрів України прийняв Постанову № 988, яка набрала чинності 02.12.2015 та якою затверджені схеми окладів за спеціальним званням поліцейських, схеми посадових окладів курсантів вищих навчальних закладів Міністерства внутрішніх справ із специфічними умовами навчання та схеми посадових окладів поліцейських у розмірах згідно з додатками 3 - 10.

Відповідно до ст. 94 ЗУ "Про Національну поліцію", Постанови № 988 з метою впорядкування структури та умов грошового забезпечення поліцейських та курсантів вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, наказом МВС України від 06.04.2016 № 260 затверджений Порядок та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання (далі - Порядок № 260).

П. 3 Порядку № 260 передбачено, що грошове забезпечення поліцейських визначається залежно від посади, спеціального звання, стажу служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наукового ступеня або вченого звання. До складу грошового забезпечення входять: 1) посадовий оклад; 2) оклад за спеціальним званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер); 4) премії; 5) одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Порядком № 260 установлені такі додаткові види грошового забезпечення: надбавка за специфічні умови проходження служби в поліції (п. 4); надбавка за безперервний стаж на шифрувальній роботі (п. 5); надбавка за виконання функцій державного експерта з питань таємниць (п. 6); надбавка за службу в умовах режимних обмежень (п. 7); надбавка за почесне звання "заслужений" (п. 8); доплата за науковий ступінь з відповідної спеціальності (п. 9); доплата за вчене звання (п. 10); доплата за службу в нічний час (п. 11).

Отже, з 19.11.2019 року, з дня набрання законної сили судовим рішенням у справі № 826/12704/18, п. 3 Постанови № 103 втратив чинність, а інші нормативні акти, які б надалі обмежували склад та розмір грошового забезпечення осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) для обчислення та перерахунку пенсії, відсутні.

Відтак, з цієї дати виникли підстави для перерахунку пенсій, призначених згідно із ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», з урахуванням розміру посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням та відсоткової надбавки за вислугу років, а також щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, виходячи з розміру складових, розрахованих згідно з Постановою № 988, та відповідно до вимог ст. 43 і 63 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Судом встановлено, що позивачу на виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 17.10.2018 року по справі №0240/2971/18-а відповідачем проведено перерахунок та виплату пенсії з 01.01.2016 року в розмірі 95% відповідних сум грошового забезпечення з необхідної вислуги років, встановленої законом на 1 січня відповідного року.

В подальшому рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 22.02.2022 року по справі №120/17965/21-а відповідача зобов`язано здійснити перерахунок та виплату позивачеві пенсії, починаючи з 01.12.2019 року, з урахуванням оновленої довідки про розмір грошового забезпечення №2483 від 23.09.2021 року, виданої Державною установою "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Вінницькій області". При здійсненні вказаного перерахунку відповідач виходив з 50% грошового забезпечення позивача.

В контексті наведеного, суд вважає за необхідне звернути увагу на приписи ч. 4 с. 78 КАС України, якою визначено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Таким чином, рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 17.10.2018 року у справі 0240/2971/28-а, що набрало законної сили та яким встановлено право позивача на пенсію в розмірі 95% грошового забезпечення, є остаточним, обов`язковим для виконання та врахування пенсійним органом під час обчислення розміру пенсійних виплат позивача з 01.12.2019 року.

Згідно з матеріалами справи, відповідач провів з 01.12.2019 року перерахунок пенсії позивача на підставі оновленої довідки, виходячи з 50 % грошового забезпечення, оскільки у рішенні суду по справі №120/17695/21-а не визначено відсотковий розмір пенсії, в відтак її перерахунок був проведений відповідно до ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", а саме - при вислузі 20 років виходячи з 50% відповідних сум грошового забезпечення. Тобто відповідачем не взято до уваги та не враховано факт наявності у позивача права на отримання пенсії в розмірі 95% грошового забезпечення.

Проте, Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності військовослужбовців як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена, зокрема, тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов`язана з ризиком для життя і здоров`я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей (абзац другий пункту 3 мотивувальної частини Рішення від 20.03.2002 №5-рп/2002, абзац четвертий пункту 3 мотивувальної частини Рішення від 17.03.2004 №7-рп/2004).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19.02.2020 року у справі №520/15025/16-а (провадження №11-1207апп19, пункт 56) сформувала правовий висновок, згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Отже, право на соціальний захист є комплексним гарантованим Конституцією України невідчужуваним основоположним правом, яке, за загальним правилом, має абсолютний характер (не залежить від внесення змін до законів або фінансових можливостей держави) та за жодних умов не може бути скасоване, а його обмеження не допускається, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Виходячи з вищевикладеного, суд доходить до висновку про протиправність дії відповідача щодо зменшення основного розміру пенсії позивача під час перерахунку з 01.12.2019 року на підставі оновленої довідки про розмір грошового забезпечення №2483 від 23.09.2021 року, виданої Державною установою "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ по Вінницькій області", з 95% на 50% грошового забезпечення, та відповідно задоволення позовних вимог в цій частині.

Щодо вимоги зобов`язального характеру, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними. Водночас, згідно п. 10 ч. 2 ст. 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

При обранні способу відновлення порушеного права позивача суд виходить з принципу верховенства права щодо гарантування цього права ст.1 Протоколу № 1 до Європейської Конвенції з прав людини, як складової частини змісту і спрямованості діяльності держави, та виходячи з принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього.

Аналіз вищенаведеної норми свідчить про безпосередній взаємозв`язок вимоги про визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та вимоги про зобов`язання вчинення ним певних дій. Більш того, друга вимога є похідною та залежною від першої. Адже внаслідок визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними, можливим є зобов`язання до вчинення певних дій для відновлення порушених прав та інтересів сторони.

З огляду на те, що судом визнано протиправними дії відповідача щодо зменшення основного розміру пенсії позивача під час перерахунку з 01.12.2019 року на підставі оновленої довідки про розмір грошового забезпечення №2483 від 23.09.2021 року, виданої Державною установою "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ по Вінницькій області", з 95% на 50% грошового забезпечення, відповідно з метою відновлення порушених прав та інтересів позивача суд вбачає за необхідне зобов`язати відповідача провести перерахунок та виплату позивачеві пенсії з 01.12.2019 року, виходячи із розрахунку основного розміру пенсії 95% грошового забезпечення, з урахуванням довідки про розмір грошового забезпечення №2483 від 23.09.2021 року, виданої Державною установою "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ по Вінницькій області", з урахуванням раніше виплачених сум.

Суд при прийнятті рішення у даній справі також враховує рішення Європейського суду з прав людини від 16.12.1974 року у справі "Міллер проти Австрії", в якому Суд вперше установив принцип, згідно з яким обов`язок сплачувати внески у фонди соціального забезпечення може створити право власності на частку активів, які формуються відповідним чином. Позиція Суду була підтверджена і в рішенні від 16 вересня 1996 року "Гайгузус проти Австрії", у якому якщо особа робила внески у певні фонди, у тому числі пенсійні, то такі внески є часткою спільних коштів фонду, яка може бути визначена у будь-який момент, що, у свою чергу, може свідчити про виникнення у відповідної особи права власності.

Також суд звертає увагу, що на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (див., наприклад, рішення у справах "Лелас проти Хорватії", заява № 55555/08, п. 74, від 20.05.2010 року, і "Тошкуце та інші проти Румунії", заява № 36900/03, п. 37, від 25.11.2008 року) і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (див. зазначені вище рішення у справах "Онер`їлдіз проти Туреччини", п. 128, та "Беєлер проти Італії", п. 119).

Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків (див. зазначене вище рішення у справі "Лелас проти Хорватії", п. 74). Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються (див., серед інших джерел, mutatis mutandis, зазначене вище рішення у справі "Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки", п. 58, а також рішення у справі "Ґаші проти Хорватії", заява № 32457/05, п. 40, від 13.12.2007 року, та у справі "Трґо проти Хорватії", заява № 35298/04, п. 67, від 11.06.2009 року).

Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень та докази, надані позивачем, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, суд не вирішує питання про розподіл судових витрат.

Керуючись Конституцією України, Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" та ст. 2, 6, 9, 73-78, 90, 245, 246, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо зменшення основного розміру пенсії ОСОБА_1 під час перерахунку з 01.12.2019 року на підставі оновленої довідки про розмір грошового забезпечення № 2483 від 23.09.2021 року, виданої Державною установою "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ по Вінницькій області", з 95% на 50% грошового забезпечення, врахованого для обчислення пенсії.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії з 01.12.2019 року, виходячи із розрахунку основного розміру пенсії 95% грошового забезпечення, з урахуванням довідки про розмір грошового забезпечення №2483 від 23.09.2021 року, виданої Державною установою "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ по Вінницькій області, з урахуванням раніше виплачених сум.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, б. 7, м. Вінниця, 21036, )

Повний текст рішення складено та підписано суддею 08.09.2022 року.

Суддя Маслоід Олена Степанівна