Справа № 300/7895/21
Суддя: Панікар І.В.
Дата ухвалення: 2022-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"09" вересня 2022 р. справа № 300/7895/21
м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі судді Панікара І.В., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Мигіївської сільської ради Первомайського району Миколаївської області про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (надалі позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Мигіївської сільської ради Первомайського району Миколаївської області (надалі відповідач) про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.
Позовні вимоги мотивовані тим, що рішенням Мигіївської сільської ради Первомайського району Миколаївської області від 12.08.2021 року за № 14-13-03.03, протиправно, відмовлено ОСОБА_1 у прийнятті рішення щодо виділення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості), посилаючись на те, що останнім не подано документів, що посвідчують право на земельну частку (пай). Позивач зазначає, що у відповідності до статті 2 ЗУ Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам часток (паїв) документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Обгрунтовуючи протиправність такого рішення позивач зазначив, що відповідач незважаючи на ухвалу Апеляційного суду Миколаївської області від 19.02.2015 року, якою, зокрема, право на спадкове майно залишено за ОСОБА_1 , відмовив у виділенні земельних часток (паїв) в натурі (на місцевості). З урахуванням викладеного, просить суд визнати протиправною відмову, оформлену у вигляді листа від 12.08.2021 року № 1413-03.3 Мигіївської сільської ради Первомайського району Миколаївської області про не виділення земельних часток (паїв) в натурі (на місцевості) ОСОБА_2 ; зобов`язати відповідача прийняти рішення, яким виділити земельні частки (паї) в натурі (на місцевості) позивачу.
По справі здійснювався ряд наступних процесуальних дій.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 07.12.2021 відмовлено в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору (а.с.27-28).
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 07.12.2021 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та надано десятиденний строк для усунення недоліків (а.с.29-30).
20.12.2021 позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 23.12.2021 відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в порядку, визначеному статтею 262 КАС України (а.с.36-37).
Зазначена ухвала суду отримана відповідачем, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.
Відповідач правом на подання відзиву не скористалася.
Згідно частини 6 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
За таких обставин, керуючись частиною 6 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України, справа підлягає вирішенню за наявними в ній матеріалами.
Головуючий по справі суддя Панікар І.В. в період з 06.06.2022 року по 15.07.2022 року перебував у відпустці, у зв`язку з чим, строк розгляду справи продовжено.
Суд, розглянувши у відповідності до вимог статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, дослідивши позовну заяву, відзив на позов та в сукупності письмові докази, якими сторони обґрунтовують позовні вимоги, встановив наступне.
ОСОБА_1 14.06.2021 року звернувся до відповідача із заявою про виділення земельних часток (паїв) в натурі (на місцевості) (а.с.7-8).
За результатом розгляду вказаної заяви, листом від 12.08.2021 року за № 1413-03.03 голова Мигіївської сільської ради Первомайського району Миколаївської області повідомив позивача, що останнім не подано документа, що посвідчує право на земельну частку (пай), внаслідок чого, прийняти рішення щодо виділення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) можливо буде після надання документів, що посвідчують право на земельну частку (пай) (а.с.6).
Не погодившись з відмовою відповідача, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав та законних інтересів.
Надаючи оцінку правовідносинам, що склались між сторонами, суд виходить з таких підстав та мотивів.
Згідно частини 2 статті 14 Конституції України право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.
Організаційні та правові засади виділення власникам земельних часток (паїв) земельних ділянок у натурі (на місцевості) із земель, що належали колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам на праві колективної власності, а також порядок обміну цими земельними ділянками, особливості розпорядження землями та використання земель, що залишилися у колективній власності після розподілу земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв) визначає Закон України Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв).
Статтею 1 ЗУ Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв) визначено, що право на земельну частку (пай) мають: колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку; громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом; громадяни та юридичні особи України, які відповідно до законодавства України набули право на земельну частку (пай); громадяни України, евакуйовані із зони відчуження, відселені із зони безумовного (обов`язкового) або зони гарантованого добровільного відселення, а також громадяни України, що самостійно переселилися з територій, які зазнали радіоактивного забруднення, і які на момент евакуації, відселення або самостійного переселення були членами колективних або інших сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які проживають у сільській місцевості.
Відповідно до статті 2 ЗУ Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв), основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією.
Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є:
- свідоцтво про право на спадщину;
- посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай);
- рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).
Документом, що посвідчує право на земельну частку (пай) громадян України, зазначених в абзаці п`ятому частини першої статті 1 цього Закону, є трудова книжка члена колективного або іншого сільськогосподарського підприємства (за наявності) чи нотаріально засвідчена виписка з неї (за наявності) або відомості про трудову діяльність з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Згідно приписів статті 3 ЗУ Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв), підставами для виділення земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) є рішення відповідної сільської, селищної, міської ради.
Особи, власники сертифікатів на право на земельну частку (пай), які виявили бажання одержати належну їм земельну частку (пай) в натурі (на місцевості), подають до відповідної сільської, селищної, міської ради заяву про виділення їм земельної частки (паю) в натурі (на місцевості).
Статтею 5 ЗУ Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв) визначено повноваження сільських, селищних, міських рад щодо виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв).
Зокрема, сільські, селищні, міські ради в межах їх повноважень щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості): розглядають заяви власників земельних часток (паїв) щодо виділення їм в натурі (на місцевості) земельних ділянок; приймають рішення щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості).
Згідно з частиною 1 статті 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» №280/97-ВР (далі Закон №280/97-ВР), сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.
Відповідно до пункту 34 частини 1 статті 26 Закону №280/97-ВР, виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання, як вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.
Відповідно до частин 1-2 статті 59 Закону № 280/97-ВР, рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. При встановленні результатів голосування до загального складу сільської, селищної, міської ради включається сільський, селищний, міський голова, якщо він бере участь у пленарному засіданні ради, і враховується його голос.
Відповідно до частини 4 статті 24 ЗУ Про місцеве самоврядування в Україні, сільський, селищний, міський голова, зокрема, підписує рішення ради та її виконавчого комітету та видання розпоряджень у межах своїх повноважень.
Згідно положень частини 5 статті 46 Закону № 280/97-ВР, сесія ради скликається в міру необхідності, але не менше одного разу на квартал, а з питань відведення земельних ділянок та надання документів дозвільного характеру у сфері господарської діяльності - не рідше ніж один раз на місяць.
Згідно положень частини 3 статті 24 ЗУ Про місцеве самоврядування в Україні, органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції.
Таким чином, вирішення питання, яке є предметом судового розгляду в даній справі, відноситься до повноважень сільської ради, а за результатами їх розгляду відповідач повинен був прийняти рішення на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради.
В ході розгляду даної адміністративної справи судом встановлено, що позивач подав заяву про виділення земельних часток (паїв) в натурі (на місцевості) до Мигіївської сільської ради Первомайського району Миколаївської області, однак, відповідачем не було розглянуто вказану заяву на пленарному засіданні сесії Мигіївської сільської ради, що є порушенням пункту 34 частини 1 статті 26 Закону № 280/97-ВР.
Враховуючи те, що сільською радою за результатами розгляду заяви позивача не прийнято жодного законного рішення з можливих (виділити земельні частки (паї) в натурі (на місцевості) чи відмовити у їх виділенні), суд дійшов висновку, що належним способом захисту порушеного права позивача є зобов`язання Мигіївську сільську раду Первомайського району Миколаївської області розглянути заяву позивача про виділення земельних часток (паїв) в натурі (на місцевості) у порядку, визначеному пунктом 34 частини 1 статті 26 Закону №280/97-ВР та прийняти мотивоване рішення із оцінкою усіх істотних обставин, які мають значення при вирішенні питання про виділення земельних часток (паїв) в натурі (на місцевості).
Що стосується позовної вимоги про визнання протиправною відмову, оформлену листом від 12.08.2021 року № 1413-03.03, суд зазначає наступне.
Частиною 1 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.
Наведена процесуальна норма кореспондується з положеннями частини 1 статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України, в силу якої юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження (пункт 1).
Згідно положень пункту 19 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України, індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.
Суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що лист голови Мигіївської сільської ради Первомайського району Миколаївської області від 12.08.2021 року за № 1413-03.03 за своїм змістом є відповіддю на звернення позивача, що носить роз`яснювально-рекомендаційний характер, а отже, зазначений лист не є рішенням суб`єкта владних повноважень у розумінні закону і не створює для особи обов`язків та наслідків за результатами його прийняття.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про необґрунтованість заявлених позовних вимог щодо визнання протиправною відмови, оформлену листом від 12.08.2021 року № 1413-03.03, внаслідок чого, в задоволенні позову в цій частині слід відмовити.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім того, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Водночас, всупереч наведеним вимогам, відповідач як суб`єкт владних повноважень не довів правомірності своїх дій.
Враховуючи вищевикладене, суд робить висновок про необхідність часткового задоволення заявлених позовних вимог.
Відповідно до частини 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
Враховуючи те, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, позивач, згідно із квитанцією від 16.12.2021 року підтвердив сплату судового збору на суму 908 гривень, за подання даного адміністративного позову, суд робить висновок про стягнення, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Мигіївської сільської ради Первомайського району Миколаївської області сплачений судовий збір в розмірі 454 грн.
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ВИРІШИВ:
Позов ОСОБА_1 до Мигіївської сільської ради Первомайського району Миколаївської області про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задоволити частково.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається через Івано-Франківський окружний адміністративний суд або безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасники справи:

Позивач:

ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , с. Нижній Струтинь, Рожнятівський район, Івано-Франківська область, 77620).

Відповідач:

Мигіївська сільська рада Первомайського району Миколаївської області (, вул. Первомайська, 50, с. Мигія, Первомайський район, Миколаївська область, 55223).

Суддя Панікар І.В.