Справа № 420/16927/21
Суддя: Вовченко О.А.
Дата ухвалення: 2022-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2022 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Вовченко O.A., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду 15 вересня 2021 року надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Пенсійного фонду України про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії.

Ухвалою від 20 вересня 2021 року позов ОСОБА_1 залишено без руху та встановлено позивачу 10-денний строк для усунення недоліків позовної заяви з дня отримання копії ухвали, роз`яснено, що виявлені недоліки повинні бути усунені, шляхом надання до суду позовної заяви з уточненими позовними вимогами та заяви про поновлення строку звернення до суду (у 2-х примірниках).

До суду від позивача за вх. №53742/21 надійшла заява з клопотанням про поновлення строку звернення до суду та належним чином оформленою позовною заявою, в якій позовні вимоги викладені в наступній редакції:

1. Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо нездійснення перерахунку пенсії позивача згідно довідки про заробітну плату від 24.04.2018 року № 18 (період з 1985 по 1989 роки), яка видана Установою освіти Гомельського державного професійно-технічного коледжу електротехніки;

2. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити дії - перерахувати пенсію позивача по заробітній платі згідно довідки про заробітну плату від 24.04.2018 року № 18 (період з 1985 по 1989 роки), яка видана Установою освіти Гомельського державного професійно-технічного коледжу електротехніки з періоду звернення за призначенням пенсії, тобто з 20.04.2018 року, по теперішній час;

3. Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо не врахування 9 (дев`яти) років стажу з 01.01.2004 року по 31.12.2012 рік, передбачених підприємницькою діяльністю позивача, до її загального страхового стажу;

4. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити дії - перерахувати пенсію позивача по стажу, врахувавши 9 (дев`ять) років стажу з 01.01.2004 року по 31.12.2012 рік, передбачених її підприємницькою діяльністю, до загального страхового стажу з періоду звернення за призначенням пенсії, тобто з 20.04.2018 року, по теперішній час.

08 жовтня 2021 року та 29 жовтня 2021 року ухвалами продовжено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви, встановлено 10-денний строк для усунення недоліків позовної заяви з дня отримання копії ухвали та роз`яснено, що виявлені недоліки повинні бути усунені, шляхом надання до суду належним чином обґрунтованої заяви про поновлення строку звернення до суду.

Позивачем до суду 05 листопада 2021 року за вх. №61513/21 подано заяву з належним чином оформленою позовною заявою та заявою про поновлення строку звернення до суду.

Ухвалою від 24 листопада 2021 заяву позивача про поновлення строку звернення до суду задовольнити та поновлено ОСОБА_1 строк звернення до суду з даним адміністративним позовом, прийнято до розгляду позовну заяву ОСОБА_1 (вх. №61513/21) відкрито провадження у даній справі, ухвалено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні та витребувано: у Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області належним чином засвідчену копію пенсійної справи позивача.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що отримує пенсію за віком з 20.04.2018 року та що при призначенні пенсії нею було надано довідки про заробітну плату за період з 1985 року по 1989 рік, які видало підприємство Республіки Білорусь, але їх не було враховано. Зазначає, що 23.05.2018 року звернулась до відповідача з оновленими довідками, які видані Установою освіти Гомельського державного професійно-технічного коледжу електротехніки, із проханням включення до матеріалів її пенсійної справи і здійснення нарахування пенсії згідно довідок, вони так і не були враховані та, відповідно позивачу була нарахована пенсія із розміром значно меншим від того, який належить за законом. Вказує, що у зверненні позивач просила, щоб відповідач додав до стажу період трудової діяльності суб`єктом підприємницької діяльності - платником єдиного податку, а саме: період 04.10.2001 по 31.12.2012 роки. Відповідач відповів у листі № 10651-10893/П-2/8-1500/21 від 01.07.2021 року, що до страхового стажу включено період з 04.10.2001 року по 31.12.2003 року у повному обсязі та з 01.01.2004 згідно даних персоніфікованого обліку. Позивач зазначає, що відповідач порушує її право на отримання пенсії в повному обсязі, оскільки при проведенні пенсійних виплат не враховуються і не беруться до уваги фактичні дані матеріалів пенсійної справи, які передбачені довідкою про заробітну плату, яка видана Установою освіти Гомельського державного професійно-технічного коледжу електротехніки про заробітну плату від 24.04.2018 року № 18, а також документи щодо її підприємницької діяльності, у зв`язку з чим розмір пенсії є значно меншим від того, який належить за законом.

14 грудня 2021 року до суду від відповідача за вх. №70752/21 надійшов відзив, у якому відповідачем зазначено, що здійснення перерахунку пенсії за період 1985-1989 рр. на підставі наданої позивачем довідки №18 від 24,04.2018, виданої Гомельським державно професійно-технічним коледжем електротехніки є недоцільним, оскільки сума пенсії позивача після перерахунку буде меншою, ніж та сума, яку він отримує на даний момент відповідно нарахування здійсненого на підставі 60 місячного періоду 01.01.1987 01.01.1992. Вказано, що відповідно до листа Головного управління Державної податкової служби в Одеській області від 22.09.2021 №1387/П/15-32-24-03-10, за період з 09.10.2001 по 31.12.2003 платник використовував спрощену систему оподаткування та сплачував єдиний податок, 42% від якого надходило на рахунки Пенсійного фонду України, та що згідно особового рахунку платника інформація щодо надання звітності за період з 01.01.2004 по 31.12.2012 відсутня.

Враховуючи викладене, відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Ухвалою суду від 23.12.2021 доручено Головному управлінню Пенсійного фонду України в Одеській області надати до Одеського окружного адміністративного суду форму ОК-5 «Індивідуальні відомості про застраховану особу» щодо ОСОБА_1 та зупинено провадження по справі №420/16927/21 до надходження відповіді на судове доручення.

08.09.2022 ухвалою суду поновлено провадження у справі.

Вивчивши матеріали справи, ознайомившись з позовною заявою та доданими до неї доказами, ознайомившись з відзивом відповідача, дослідивши обставини, якими обґрунтовуються вимоги та відзив та перевіривши їх наданими з боку учасників справи доказами, суд дійшов до наступного.

Судом встановлено, що 14.06.2018 ОСОБА_1 подала до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області заяву №3162 про призначення пенсії (а.с.157 зворот), до якої додала зокрема довідки про заробітну плату за період страхового стажу до 01.07.2000 №01-15/203, 151-04/610, 18.

12.09.2018 рішенням №36 позивачу призначено пенсію за віком з 20.04.2018 з урахуванням страхового стажу 27 років 2 місяці 15 днів (а.с.155).

16.06.2021 ОСОБА_1 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області із заявою, в якій зокрема просила:

1. Здійснити розрахунок пенсії за період 60 місяців з квітня 1987 р. по березень 1992 р. включно на підставі оригіналів довідок заробітної плати (доходу) за вказаний період 18.04.2018 р., 23.05.2018 р., 24.06.2018 р.;

2. Врахувати до стажу роботи період реєстрації суб`єктом підприємницької діяльності - платником єдиного податку відповідно до копії Свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи підприємця, копії довідки Міністерства юстиції України та оригіналу довідки Державної податкової інспекції Приморського району м. Одеси: з 04.10.2001 по 31.12.2003 р. у повному обсязі, з 01.01.2004 по даним ОК-5.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області за результатами розгляду вищевказаної заяви позивача 01 липня 2021 року надано відповідь у формі листа №10651-10893/П-02/8-1500/21 (а.с.19-20), в якому зазначено, що: «…Згідно службової записки відділу забезпечення наповнення бюджету № 1 від 24.06.2021 щодо періодів сплати страхових внесків за період до 2003 року та згідно даних з Реєстру застрахованих осіб з 01.01.2004 Вашу пенсію перераховано при страховому стажі 30 років (враховано по 28.02.2021, коефіцієнт стажу - 0,30000), середньомісячній заробітній платі 4499,03 грн (коефіцієнт зарплати - 0,82907*5426,60 грн - середня зарплата по Україні), визначеній за період з 01.01.1987 по 31.07.1989, з 01.09.1989 по 31.01.1992 згідно довідки про заробітну плату і з 01.04.2001 по 31.12.2003, з 01.01.2013 по 31.05.2018 згідно даних персоніфікованого обліку, та її розмір з 01.06.2021 становить 2200,00 грн, де: основний розмір пенсії - 1349,71 грн; доплата до прожиткового мінімуму доплата - 288,29 грн; підвищення згідно ч. З ст. 29 Закону - 236,20 грн (1349,71 грн* 17,5%); доплата до 2200,00 грн - 325,80 грн.

Отже, до страхового стажу враховано період з 04.10.2001 по 31.12.2003 в повному обсязі та з 01.01.2004 згідно даних персоніфікованого обліку. Підвищення згідно ч. 3 ст. 29 Закону також Вам нараховується в сумі 236,20 грн.

Щодо врахування періодів заробітної плати повідомляємо. Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

Згідно з Порядком проведення перерахунку пенсій відповідно до ч. 2 ст. 42 Закону, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20.02.2019 № 124 (із наступними змінами), з 01.03.2019, з 01.05.2020 та 01.03.2021 органами Пенсійного фонду України проведено перерахунок раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, на коефіцієнт збільшення 1,17, 1,11 та 1, 11 відповідно. Тобто, на коефіцієнт 11.17, 1,11 та 1,11 збільшено показник середньої заробітної плати в України, який застосовується для обчислення основного розміру пенсії, а саме, з 01.03.2019 - з 3764,40 грн до 4404,35 грн, з 01.05.2020 - з 4404,35 грн до 4888,83 грн та з 01.03.2021 - з 4888,83 грн до 5426,60 грн.

Також, відповідно до ч. 4 ст. 42 Закону у разі, якщо застрахована особа після призначення пенсії продовжувала працювати, перерахунок пенсії проводиться з урахуванням не менш як 24 місяців страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку; пенсії незалежно від перерв у роботі. Перерахунок пенсії проводиться із заробітної плати (доходу), з якої обчислена пенсія.

Враховуючи вищезазначене, відсутні підстави для проведення перерахунку пенсії лише за період 1987-1992 років та застосуванні показників середньої заробітної плати за червень 2020 року (як зазначено у зверненні).

Отже, розмір пенсії визначено відповідно до норм чинного законодавства».

Вирішуючи спірні правовідносини, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до абз.1 ст. 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-ХІІ громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Частиною 3 статті 4 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються, зокрема: види пенсійного забезпечення, умови участі в пенсійній системі чи їх рівнях, пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат, джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення, умови, норми та порядок пенсійного забезпечення, організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Статтею 8 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Частиною 1 статті 9 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 16 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» позивач, як застрахована особа, має право на отримання пенсійних виплат на умовах і в порядку, передбачених цим Законом.

Як передбачено ст. 22 Закону України «Про пенсійне забезпечення» пенсії за віком призначаються довічно, незалежно від стану здоров`я.

Частиною 4 статті 24 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Статтею 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачений порядок визначення розміру пенсії за віком.

Частиною 1 ст.40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

Згідно ч. 1 ст. 44 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

При цьому відповідно до ч. 3 ст. 44 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Крім того, питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону №1058-IV врегульовано Порядком надання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1 (далі Порядок №22-1, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Пунктом 2.1 Порядку №22-1 передбачено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються зокрема такі документи: 3) для підтвердження заробітної плати відділом персоніфікованого обліку надаються індивідуальні відомості про застраховану особу за період з 01 липня 2000 року (додатки 3, 4 до Положення). За бажанням пенсіонера ним може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) по 30 червня 2000 року (додаток 1) із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам. У разі якщо страховий стаж починаючи з 01 липня 2000 року становить менше 60 місяців, особою подається довідка про заробітну плату (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року (додаток 1). Особи, яким пенсія призначається відповідно до міжнародних договорів (угод) у галузі пенсійного забезпечення, надають документи про стаж, визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу, та довідку згідно з додатком 1 до цього Порядку.

Відповідно до абз.1 ст.7 Угоди між Урядом України та Урядом Республіки Білорусь про гарантії прав громадян в галузі пенсійного забезпечення, ратифіковану Законом України №546/96-ВР від 22.11.1996, громадянам, які проживали на території однієї Договірної Сторони і працювали після переселення на території іншої Договірної Сторони, пенсія обчислюється із заробітку (прибутку), який вони отримували на території Договірної Сторони переселення, якщо ними набутий мінімально необхідний трудовий (страховий) стаж для обчислення заробітної плати при призначенні пенсії у відповідності з законодавством Договірної Сторони переселення.

Згідно з абз. 1, 2 пункту 2.10 Порядку №22-1 довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами. У випадках, коли архівні установи не мають можливості видати довідку за встановленою формою з розшифровкою виплачених сум за видами заробітку, вони можуть видавати довідки, що відповідають даним, наявним в архівних фондах, без додержання цієї форми.

З аналізу вищезазначеного суд приходить висновку, що обов`язковою умовою для обчислення пенсії з урахуванням заробітної плати за період роботи до 1 липня 2000 року є підтвердження нарахування такої заробітної плати первинними документами. Іншого законодавством, чинним на момент виникнення спірних правовідносин, не передбачено.

Такого ж висновку дійшов Верховний Суд України у постанові від 17.03.2015 року по справі № 21-11а15.

Відповідно до ч.1 ст.56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

До стажу роботи зараховується також будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків.

Таким чином, із системного аналізу вищенаведених законодавчих приписів вбачається, що Законом України «Про пенсійне забезпечення» передбачено зарахування періоду роботи на умовах трудового договору на підприємствах незалежно від форм власності та господарювання до загального трудового стажу особи.

Згідно з ст. 62 Закону «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Судом встановлено, що відповідно до трудової книжки серії НОМЕР_1 (а.с.160-164), позивач у період з 17.09.1985 по 21.08.1989 працювала майстром виробничого навчання в Гомельському середньому професійно-технічному училищі №81 (з 02.06.2002 перейменоване в установу освіти «Гомельський державний професійно-технічний коледж електроніки»).

При цьому, вказаний період роботи враховано позивачу при призначенні пенсії згідно розрахунку стажу (а.с.155 зворот).

В матеріалах пенсійної справи наявна довідка №18 від 24.04.2018 про заробітну плату для обчислення пенсії (а.с.167), видана установою освіти «Гомельський державний професійно-технічний коледж електроніки», у якій зазначений заробіток ОСОБА_1 за період з вересня 1985 року по серпень 1989 року.

У вказаній довідці наявні посилання на те, що вона видана на підставі особового рахунку, прізвище та ініціали бухгалтера, який склав довідку та що відрахування із заробітної плати в пенсійний фонд проводились за весь період роботи включно.

Будь-які зауваження щодо оформлення вказаної довідку відповідачем не зазначено, а лише посилається на те, що перерахунок пенсії позивача з урахуванням довідки №18 від 24.04.2018 спричинить зменшення розміру такої пенсії.

Водночас, відповідно до п.4 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у разі якщо внаслідок перерахунку пенсії за нормами цього Закону її розмір зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі.

Отже, суд зазначає, що відповідачем не надано до суду належних та достатніх доказів на підтвердження наявності підстав для нездійснення перерахунку пенсії на підставі наданої позивачем при призначенні їй пенсії довідки установи освіти «Гомельський державний професійно-технічний коледж електроніки» №18 від 24.04.2018, відтак вимоги позивача в цій частині підлягають задоволенню шляхом визнання протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо нездійснення перерахунку пенсії позивача згідно довідки установи освіти «Гомельський державний професійно-технічний коледж електроніки» про заробітну плату від 24.04.2018 № 18 та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області перерахувати пенсію позивача з урахуванням заробітної плати згідно довідки установи освіти «Гомельський державний професійно-технічний коледж електроніки» про заробітну плату від 24.04.2018 № 18 (період з 1985 по 1989 роки), з 20.04.2018.

Щодо вимог позивача в частині визнання протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо не врахування 9 (дев`яти) років стажу з 01.01.2004 року по 31.12.2012 рік, передбачених підприємницькою діяльністю позивача, до її загального страхового стажу та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити дії - перерахувати пенсію позивача по стажу, врахувавши 9 (дев`ять) років стажу з 01.01.2004 року по 31.12.2012 рік, передбачених її підприємницькою діяльністю, до загального страхового стажу з періоду звернення за призначенням пенсії, тобто з 20.04.2018 року, по теперішній час, суд зазначає наступне.

Статтею 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Відповідно до ч.1 ст.24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

03.10.2017 року прийнято Закон 2148-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій», яким розділ XV Прикінцеві положення Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» доповнено пунктом 3-1 наступного змісту:

«До страхового стажу для визначення права на призначення пенсії згідно із статтею 26 цього Закону включаються періоди:

1) ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку:

з 1 січня 1998 року по 30 червня 2000 року включно, що підтверджуються довідкою про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності;

з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2017 року включно, за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від сплаченого розміру (крім випадків звільнення від сплати єдиного внеску)».

Частиною 2 статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (ч.4 ст.24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»).

Законом України «Про пенсійне забезпечення» визначено, що право на трудову пенсію мають особи, зайняті суспільно корисною працею, при додержанні інших умов, передбачених цим Законом, зокрема, особи, які займаються підприємницькою діяльністю, заснованою на особистій власності фізичної особи та виключно її праці, - за умови сплати страхових внесків до Пенсійного фонду України (п.«б» ч.1 ст.3).

Відповідно до ч.1 ст.56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Пунктом «а» ч.3 ст.56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено, що до стажу роботи зараховується також: будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків.

Постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12 серпня 1993 року затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Так, пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України №637 від 12 серпня 1993 року «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» (далі - Порядок №637), встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 Порядку №637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до абзацу 1 пункту 4 Порядку №637 час роботи осіб, які займаються підприємницькою діяльністю, заснованою на приватній власності та на виключно їхній праці, за період до 01 травня 1993 року, а також час роботи осіб, які займаються веденням особистого селянського господарства зараховується до трудового стажу на наявності довідки Пенсійного фонду України про сплату страхових внесків.

Постановою Кабінету Міністрів України від 03 жовтня 2018 року №793 «Про внесення зміни до пункту 4 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» пункт 4 Порядку №637 доповнено абзацом другим, згідно з яким періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, в тому числі із застосуванням фіксованого податку, з 1 січня 1998 року по 31 грудня 2003 року зараховуються до трудового стажу фізичних осіб - підприємців на підставі довідки про реєстрацію особи як суб`єкта підприємницької діяльності, а з 1 січня 2004 року по 31 грудня 2017 року за бажанням особи - за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від суми сплачених коштів.

Аналіз зазначеного законодавства свідчить про те, що особа, яка здійснювала підприємницьку діяльність із застосуванням спрощеної системи оподаткування, в тому числі із застосуванням фіксованого податку, з 01 січня 1998 року має право на включення цього періоду до страхового стажу за певних умов.

За умовою, визначеною п.3-1 розділу XV Прикінцеві положення Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», період з 1 січня 1998 року по 30 червня 2000 року включно підтверджується довідкою про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності; з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2017 року - за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від сплаченого розміру.

Суд зазначає, що відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ОСОБА_1 14.10.2001 зареєстрована в якості фізичної особи-підприємця та з 25.04.2018 припинила свою діяльність як ФОП.

При цьому, позивачем відповідачу із заявою про призначення пенсії та до суду надано довідку Головного управління ДПС в Одеській області від 10.06.2021 №16792/6/15-32-24-03-10 (а.с.26), відповідно до якої ОСОБА_1 сплачувала єдиний внесок для фізичних осіб, у наступні періоди: у 2004 році - січень-грудень; у 2005 році - січень-травень, серпень-жовтень та грудень; у 2006 році січень-квітень, червень-вересень.

Водночас, відповідно до наданої відповідачем до суду довідки форми ОК-5 про індивідуальні відомості про застраховану особу ОСОБА_1 , у Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутні відомості про сплату позивачем єдиного внеску у 2004-2012 роках.

Однак, враховуючи те, що позивач не є особою, відповідальною за ведення Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, відтак відсутність у ньому відомостей про сплату позивачем як ФОП єдиного внеску за умови наявності інших доказів, що підтверджують таку сплату, не може мати наслідком неврахування при призначенні їй пенсії відповідних періодів ведення нею підприємницької діяльності, у яких вона сплачувала за себе єдиний внесок (незалежно від сплаченого розміру).

Отже, з викладеного вбачається, що відповідачем неправомірно не враховано період здійснення позивачем підприємницької діяльності у 2004 році, у січні-травні, серпні-жовтні та грудні 2005 року та у січні-травні, серпні-жовтні та грудні 2006 року, оскільки у такі періоди позивачем сплачувався єдиний внесок.

Відтак, вищевказана вимога позивача підлягає задоволенню частково шляхом визнання протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо не врахування до страхового стажу періоду здійснення ОСОБА_1 підприємницької діяльності у 2004 році, у січні-травні, серпні-жовтні та грудні 2005 року та у січні-квітні та червні-вересні 2006 року та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області перерахувати пенсію позивача з 20.04.2018 з урахуванням до страхового стажу періоду здійснення ОСОБА_1 підприємницької діяльності у 2004 році, у січні-травні, серпні-жовтні та грудні 2005 року та у січні-квітні та червні-вересні 2006 року.

Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.

Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст.2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Відповідно до ч. 1. ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно із ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч.1, ч.5 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене у сукупності, позовна заява ОСОБА_2 підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З матеріалів справи вбачається, що, позивачем за подачу даного адміністративного позову позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1816,00 грн.

Зважаючи на вищевикладене, враховуючи викладене, суд дійшов висновку про необхідність стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на користь ОСОБА_1 судового збору у розмірі 1816,00 грн.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо нездійснення перерахунку пенсії позивача згідно довідки установи освіти «Гомельський державний професійно-технічний коледж електроніки» про заробітну плату від 24.04.2018 № 18.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області перерахувати пенсію позивача з урахуванням заробітної плати згідно довідки установи освіти «Гомельський державний професійно-технічний коледж електроніки» про заробітну плату від 24.04.2018 № 18 (період з 1985 по 1989 роки), з 20.04.2018.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо не врахування до страхового стажу періоду здійснення ОСОБА_1 підприємницької діяльності у 2004 році, у січні-травні, серпні-жовтні та грудні 2005 року та у січні-квітні та червні-вересні 2006 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області перерахувати пенсію позивача з 20.04.2018 з урахуванням до страхового стажу періоду здійснення ОСОБА_1 підприємницької діяльності у 2004 році, у січні-травні, серпні-жовтні та грудні 2005 року та у січні-квітні та червні-вересні 2006 року.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1816,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_2 ).

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул.Канатна, 83, м.Одеса, 65107, ).

Суддя О.А. Вовченко