Справа № 280/4387/22
Суддя: Стрельнікова Наталя Вікторівна
Дата ухвалення: 2022-09-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ПРО ПОВЕРНЕННЯ ПОЗОВНОЇ ЗАЯВИ

13 вересня 2022 року Справа № 280/4387/22 м.Запоріжжя
Суддя Запорізького окружного адміністративного суду Стрельнікова Н.В., перевіривши матеріали адміністративного позову Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» до Державної податкової служби України про визнання зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «Запоріжжяобленерго» (далі - позивач) 22.07.2022 (згідно поштового штампу) звернулося до Запорізького окружного адміністративного суду із позовом до Державної податкової служби України (далі відповідач), у якій позивач просить суд:

-визнати протиправною бездіяльність Державної податкової служби України (). яка полягає у не приведенні у відповідність розрахунку «Накл в системі електронного адміністрування податку на додану вартість до достовірних значень за період 07.2015 - 11.2017р. шляхом збільшення показника «Накл на суму 290 346 772, 63 грн. (Двісті дев`яносто мільйонів триста сорок шість тисяч сімсот сімдесят дві гривні 63 коп.) та зобов`язати Державну податкову службу України () привести у відповідність розрахунок «Накл в системі електронного адміністрування податку на додану вартість до достовірних значень за період 07.2015 - 11.2017р. шляхом збільшення показника «Накл на суму 290 346 7 290 346 772 63 грн. (Двісті дев`яносто мільйонів триста сорок шість тисяч сімсот сімдесят дві гривні 63 коп.).

Ухвалою судді 01.08.2022 позовну заяву залишено без руху, позивачу надано строк для усунення недоліків шляхом подання до суду:

-належним чином оформленої заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду, оформленої у відповідності до статті 167 КАС України, в якій вказати підстави для його поновлення та надати докази, що підтверджують поважність пропуску строку звернення до суду;

- належним чином засвідчених копій листів від 28.01.2022 №001-32/365 та №33 72/6/99-00-18-03-04-06 від 21.02.2022 у 2-х екземплярах.

17.08.2022 на адресу суду представником позивача подано заяву про поновлення пропущеного строку звернення до суду з позовом, відповідно до якого зазначає, що позивач з 2017 року неодноразово в телефонному режимі , в тому числі на гарячу лінію ДПС України звертався для вирішення проблеми щодо зменшення реєстраційного ліміту даних СЕА ПДВ позивача. В наступному ПАТ «Запоріжжяобленерго» зверталось до Державної податкової служби України та Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків листом від 28.01.2022 №001-32/365. Однак, Державною податковою службою України у листі №33 72/6/99-00-18-03-04-06 від 21.02.2022 не було надано позитивної відповіді на звернення підприємства. У зв`язку із чим, просить поновити процесуальний строк.

Досліджуючи поважність вказаних причин пропуску позивачем строку на звернення до суду, суддя зазначає наступне.

За змістом статті 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до пункту 50.1 статті 50 ПК України, у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, які дорівнюють 1095 днів) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов`язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.

Тобто, на законодавчому рівні надано право платнику податків у строк до 1095 днів з дня подання податкової звітності за наявності помилок надати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинною на час подання уточнюючого розрахунку.

Предметом даного позову є дії податкового органу щодо зменшення в даних Системи електронного адміністрування ПДВ юридичної особи позивача реєстраційного ліміту у сумі 290 346 772, 63 грн.

При цьому, як стверджує сам позивач, такі дії були здійснені 09.11.2017.

Як вбачається з позовної заяви та доданих до неї копій витягу в розрізі операцій з системи електронного адміністрування ПДВ №1044702 за 10.11.2017 на запит від 10.11.2017 та ПДВ № 944615 за 09.11.2017 на запит від 09.11.2017 №944615 , про вказані дії та про їх протиправність позивач був обізнаний ще у листопаді 2017 року.

Крім того, позивач у заяві про поновлення строку звернення, також зазначає, що з того часу (після 09.11.2017) він почав вчиняти дії для вирішення даної проблеми, щодо зменшення реєстраційного ліміту даних СЕА РДВ позивача.

Тобто, позивач звернувся до суду більш ніж через 4,5 років з моменту (листопад 2017 року), коли дізнався про порушення своїх прав та з моменту виникнення спірних правовідносин.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (частина перша статті 72 КАС України).

Суддею не може бути перевірено факти звернення позивача до відповідача щодо врегулювання вказаного питання в телефонному режимі, оскільки такі докази для суду позивачем не надано.

Позов може бути подано впродовж строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим кодексом або іншими законами (частина перша статті 122 КАС України). Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (абзац перший частини другої статті 122 КАС України). Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.(частина 3 КАС України)

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Право на доступ до суду реалізується на підставах і в порядку, встановлених законом. Процесуальний кодекс встановлює обмеження щодо відповідних судових процедур. Зазначені обмеження спрямовані на дотримання оптимального балансу між правом особи на судовий захист і принципами юридичної визначеності, ефективності й оперативності судового процесу.

Одним із механізмів забезпечення реалізації гарантованого Конвенцією права особи на доступ до правосуддя, з урахуванням принципу правової визначеності, є поновлення судом пропущеного з поважних причин строку на звернення до суду в розумних межах, з дотриманням засад оптимальності і пропорційності.

Виходячи з наведеного, можна дійти висновку, що поновлення встановленого процесуальним законом строку для звернення до адміністративного суду здійснюється у розумних межах та лише у виняткових, особливих випадках, виключно за наявності обставин об`єктивного і непереборного характеру (підтверджених доказами), які істотно ускладнили або унеможливили своєчасну реалізацію права звернення до адміністративного суду за захистом порушених прав, свобод або законних інтересів.

Поважними причинами пропуску строку звернення до суду відповідно до вимог КАС України визнаються обставини, які є об`єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення сторони і пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій, в тому числі звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом, зокрема, у постановах від 10 жовтня 2019 року по справі N 140/721/19 та від 24 лютого 2021 року по справі N 540/2097/18.

Суддя вважає за необхідне зауважити, що встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Строки звернення до адміністративного суду з адміністративним позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними, після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Обмеження строку звернення до суду шляхом встановлення відповідних процесуальних строків, не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя (Рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2011 року № 17-рп/2011).

Такі обмеження направленні на досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулюють учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків та поважати права та інтереси інших учасників правовідносин.

У пункті 45 рішення Європейського суду з прав людини Перез де Рада Каванілес проти Іспанії, зазначено про те, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання; правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності; зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (AFFAIRE PEREZ DE RADA CAVANILLES c. ESPAGNE № 116/1997/900/1112).

У пункті 44 рішення Європейського суду з прав людини "Осман проти Сполученого королівства" та пункті 54 рішення "Круз проти Польщі" зазначено, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух (CASO OSMAN CONTRA REINO UNIDO № 23452/94; KREUZ v. POLAND № 28249/95).

Практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа "Стаббігс на інші проти Великобританії", справа "Девеєр проти Бельгії").

Європейський Суд з прав людини в ухвалі від 30.08.2006 (справа "Каменівська проти України") також вказав, що право на звернення до суду, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним; воно може бути обмеженим. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані.

Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Суддя також враховує, що Верховний Суд у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних спорів Касаційного адміністративного суду у постанові від 31.03.2021 (справа N 240/12017/19) виклав правову позицію, згідно якої, зокрема, триваюча пасивна поведінка особи не свідчить про дотримання такою особою строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

Суддею встановлено, що з 09.11.2017 (дати виникнення спірних правовідносин) по 28.01.2022 (дати звернення позивача до відповідача з листом щодо коригування показника) пройшло більше 4 років, що на думку судді свідчить лише про триваючу пасивну поведінку позивача щодо вирішення питання зменшення реєстраційного ліміту даних СЕА ПДВ позивача.

Так, позивачем не надано і доказів того, що протягом цих 4 років позивач був об`єктивно позбавлений можливості вчасно звернутися до суду з адміністративним позовом.

З урахуванням вказаного, можливість вчасного подання позову залежала виключно від волевиявлення самого позивача, тобто мала суб`єктивний характер, а тому підстав для поновлення пропущеного процесуального строку у даному випадку суддя не вбачає.

Верховний Суд у постанові від 19 січня 2021 року по справі N 300/1411/19 зазначив, що у випадку пропуску строку звернення до суду підставами для визнання поважними причин такого пропуску є лише наявність обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Таким чином, суддя дійшов висновку, що позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про існування об`єктивних та поважних причин, що зумовили несвоєчасне звернення до суду (зі спливом більше 4 років) із позовними вимогами, що стосується зменшення з 09.11.2017 реєстраційного ліміту даних в СЕА ПДВ позивача, а тому не визнає поважними підстави для поновлення строку звернення до суду з даними позовними вимогами та відмовляє у задоволенні заяви позивача про поновлення строку звернення до суду з такими позовними вимогами.

Інших причин поважності пропуску строку звернення до суду, позивач в поданій заяві не наводить.

Суддя зазначає, що чітко визначені та однакові для всіх учасників справи строки звернення до суду є гарантією забезпечення рівності сторін та інших учасників справи. Для цього має бути також виконано умову щодо недопустимості безпідставного та необмеженого поновлення судами пропущеного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву (ч. 2 ст. 123 КАС України).

Відповідно до п. 9 ч. 4 ст. 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Таким чином, оскільки наведені у заяві про поновлення строку звернення до суду обставини пропуску строку звернення до суду визнані неповажними, інших підстав для поновлення строку судом не встановлено, тому позовна заява підлягає поверненню.

Згідно з частиною восьмою статті 169 КАС України повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Оскільки, вказані позивачем у заяві підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду визнані неповажними, заява позивача про поновлення строку звернення до суду є необґрунтованою, суддя вважає за необхідне на повернути позовну заяву.

Враховуючи вищезазначене та керуючись ст.ст. 122, 123, 169, 243, 248 КАС України, суддя

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду -відмовити.

Позовну заяву Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» до Державної податкової служби України про визнання зобов`язання вчинити дії, повернути позивачу.

Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви, згідно з частиною 8 статті 169 КАС України, не позбавляють права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення ухвали у повному обсязі.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена.

Суддя Н.В. Стрельнікова