Справа № 200/1568/22
Суддя: Шувалова Т.О.
Дата ухвалення: 2022-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 вересня 2022 року Справа№200/1568/22

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Шувалової Т.О., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі ГУ ПФУ в Донецькій області), в якому просить суд:

- визнати протиправними дії ГУ ПФУ в Донецькій області щодо відмови у зарахуванні до стажу роботи позивача періоду його роботи з 22 липня 1985 року по 01 січня 1991 року в місцевості, прирівняної до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР у пільговому обчисленні із розрахунку один рік роботи за один рік і шість місяців страхового стажу;

- зобов`язати ГУ ПФУ в Донецькій області зарахувати до стажу роботи позивача період його роботи з 22 липня 1985 року по 01 січня 1991 року в місцевості, прирівняної до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР у пільговому обчисленні із розрахунку один рік роботи за один рік і шість місяців страхового стажу;

- визнати протиправними дії ГУ ПФУ в Донецькій області щодо відмови у зарахуванні до стажу роботи позивача періоду його роботи з 06 червня 2012 року по 23 квітня 2014 року в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Заполярпромгражданстрой»;

- зобов`язати ГУ ПФУ в Донецькій області зарахувати до стажу роботи позивача період його роботи з 06 червня 2012 року по 23 квітня 2014 року в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Заполярпромгражданстрой».

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач з 24 листопада 2015 року перебуває на обліку у відповідача та отримує пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2. Після звернення до відповідача у листопаді 2021 року позивач дізнався, що його страховий стаж є значно меншим, ніж передбачено його трудовою книжкою, а саме, що період його роботи з 22 липня 1985 року по 22 червня 1992 року на підприємстві м. Сургут Ханти-Мансійського округу не був розрахований у пільговому обчисленні із розрахунку 1 рік роботи на підприємстві за 1 рік і 6 місяців стажу, оскільки відсутні відомості про укладання трудового договору. Крім того, позивач зазначає, що його період роботи з 06 червня 2012 року по 23 квітня 2014 року в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Заполярпромгражданстрой» відповідач взагалі його не врахував. У зв`язку з чим, позивач вважає такі дії відповідача протиправними та звернувся до суду за захистом своїх прав.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 31 січня 2022 року відкрито спрощене позовне провадження без проведення судового засідання та повідомлення сторін,запропоновано відповідачу подати суду відзив на позовну заяву, витребувано докази по справі.

Відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області надав відзив на позовну заяву, в якій просив відмовити у задоволенні позовних вимог, обґрунтовуючи це наступним. Згідно з п. 5 р. XV Прикінцевих положень Закону № 1058 період роботи до 1 січня 1991 року в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 1 січня 1991 року. Пільгове обчислення страхового стажу застосовується для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та на яких поширювалися пільги, передбачені для працюючих в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, відповідно до Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі", постанови Ради Міністрів Союзу РСР від 10 лютого 1960 року № 148 "Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі", Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 26 вересня 1967 року "Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі". Згідно з п. д статті 5 Указу Президії Верховної Ради СРСР від 10.02.1960 року працівникам, які переведені, направлені або запрошені на роботу в райони Крайньої Півночі і в місцевості, прирівняні до районів Крайньої Півночі з інших місцевостей країни, за умови укладання ними трудових договорів про роботу в цих районах на термін 5 років, а на островах Північного Льодовитого океану два роки, надавались додатково пільги, зокрема: зарахування одного року роботи в районах Крайньої Півночі і місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, за один рік шість місяців роботи при обчисленні стажу, що дає право на отримання пенсії за віком і по інвалідності. Відповідно до п.3 Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26.09.1967 року було зменшено термін дії трудового договору, що дає право на отримання пільг, передбачених статті 5 Указу Президії Верховної Ради СРСР від 10.02.1960 року з п`яти до трьох років. Надання вказаних пільг особам, які прибули в ці райони і місцевості за власним бажанням, проводилось за умови укладання ними трудових договорів терміном на три роки, а на островах Північного Льодовитого океану - два роки. Трудові угоди, що укладались на визначений термін ( п`ять, три чи два роки), по закінченню цього терміну переукладались на такий же термін чи продовжувались на термін не менше одного року. Оскільки вищезазначені трудові договори відсутні, тому при призначені пенсії позивачу періоди роботи з 22.07.1985 року по 01.01.1991 року враховано до страхового стажу на загальних підставах. Крім того, період роботи позивача з 06.06.2012 року по 23.04.2014 року в Товаристві з обмеженою відповідальністю Заполярпромгражданстрой враховано до страхового стажу. Звертає увагу суду, що розрахунок стажу позивача, згідно якого страховий стаж становить 28 років 04 місяці 06 днів не є належним доказом, оскільки розрахунок стажу проведено 24.11.2018 року, а довідка підтверджуюча стаж роботи в ТОВ Заполярпромгражданстрой видана 08.12.2021 року. На підставі викладеного, просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Частиною п`ятою статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив на нього, судом встановлено наступне.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується копією паспорту серії НОМЕР_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Позивачем до суду надана копія трудової книжки серії НОМЕР_3 , в якій наявні записи про періоди роботи (в межах спірних правовідносин):

- 22.07.1985 прийнятий слюсарем монтажником по 3 розряду в Спеціалізоване управління № 4 тресту «Тюменьнафтогазмонтаж» м. Сургут Тюменської області;

- 09.09.1985 присвоєно 4 розряд слюсаря монтажника;

- 26.07.1986 переведений електрозварником ручної електродугової зварки по 4 розряду;

- 01.06.1988 у зв`язку з ліквідацією, трест «Тюменьнафтогазмонтаж» спеціалізованого управління № 4 передано до виробничого об`єднання «Сібнафтакомплектмонтаж»;

- 02.10.1989 присвоєно 5 розряд електрозварника ручної електродугової зварки;

- 22.06.1992 звільнений за статтею 31 КЗпП РРФСР (за власним бажанням);

Вкладиш до трудової книжки серії НОМЕР_4 містить такі відомості про спірні періоди роботи позивача:

- 06.06.2012 прийнятий електрозварником ручної зварки 6 розряду вахтовим методом у Товариство з обмеженою відповідальністю «Заполярпромгражданстрой» м. Новий Уренгой Ямало-Ненецького автономного округу Російської Федерації район Крайньої Півночі;

- 23.04.2014 року трудовий договір припинений за обставинами, які не залежать від волі сторін, у зв`язку з закінченням терміну дії дозволу на роботу, п. 9 частини першої статті 83 Трудового кодексу Російської Федерації.

Згідно із довідкою товариства з обмеженою відповідальністю «Заполярпромгражданстрой» від 08 грудня 2021 року № 221 позивач працював повний робочий день у якості електрозварника ручної зварки 6 розряду з 06.06.2012 року по 23.04.2014 року вахтовим методом на підприємстві ТОВ «Заполярпромгражданстрой». Професія електрозварник ручної зварки передбачена Списком № 2, атестація робочих місць проводилась у 2009 році та 2013 році.

Як убачається з архівної довідки Муніципального архіву міста Сургута від 13.12.2021 року № С-3585/2 у документах архівного фонду Спеціалізованого управління № 4 філії акціонерного товариства відкритого типу «Сібнафтакомплектмонтаж» маються відомості про трудовий стаж ОСОБА_1 , а саме: 22.07.1985 (наказ від 17.07.1985 № 80/к) прийнятий слюсарем монтажником 3 розряду; 09.09.1985 (наказ від 09.09.1985 № 106/к) присвоєно 4 розряд слюсаря монтажника; 26.07.1986 (наказ від 28.07.1986 № 97/к) переведений електрозварником ручної електродугової зварки 4 розряду; 02.10.1989 (наказ від 16.10.1989 № 109-к) присвоєно 5 розряд електрозварника ручної електродугової зварки; 22.06.1992 (наказ від 13.04.1992 № 25-к) звільнений за статтею 31 КЗпП РРФСР. В табуляграмах особового рахунку по заробітній платі у нарахуваннях зазначений бухгалтерський код «32» шкідливість. В особистій картці, в особовому рахунку по заробітній платі та у наказі про прийом відомості про укладення трудового договору відсутні. Також зазначено, що в особистих рахунках є відомості про розмір заробітної плати позивача.

16 грудня 2021 року відповідач листом від 0500-1502-8/129456 повідомив представника позивача адвоката Головкіну Н.А., що за матеріалами пенсійної справи при первинному розрахунку страховий стаж позивача складав 28 років 04 місяці 15 днів, в тому числі 17 років 06 місяців 27 днів робота за Списком № 2 (враховано по 02.01.2016 року), при індивідуальному коефіцієнті страхового стажу 0,28333.

Як убачається з протоколу розрахунку Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (Форма РС-право) від 19 травня 2022 року спірний період роботи позивача з 06.06.2012 року по 23.04.2014 року зарахований відповідачем до страхового стажу - 1 рік 10 місяців 18 днів.

Не погодившись з діями відповідача, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та способом, передбаченими Конституцією та законами України.

Згідно із статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-XII (далі - Закон № 1788) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

За п. 5 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058) період роботи до 01.01.1991 року в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 1 січня 1991 року.

Пільгове обчислення страхового стажу застосовується для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та на яких поширювалися пільги, передбачені для працюючих в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, відповідно до Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», постанови Ради Міністрів Союзу РСР від 10.02.1960 № 148 «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10.02.1960 «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 26.09.1967 «Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі».

Пільгове обчислення страхового стажу провадиться на підставі трудової книжки або письмового трудового договору, або довідки, в яких зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та користування пільгами, передбаченими вищезазначеними нормативно-правовими актами.

Згідно абзацу 2 частини другої пункту 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1, за період роботи до 01.01.1991 року на Крайній Півночі чи в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього СРСР, а також на острові Шпіцберген надаються договори або інші документи, що підтверджують право працівника на пільги, передбачені для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі чи місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі.

Отже, обчислення пільгового страхового стажу під час трудової діяльності в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, здійснюється на підставі трудової книжки, в якій повинно бути зазначено період роботи та користування пільгами або письмового трудового договору чи довідки, що містять такі відомості.

За п.п. 1, 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Згідно п. 20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Порядок надання пільг особам, які працювали в районах Крайньої Півночі і місцевостях, прирівняних до цих районів, було встановлено Указами Президії Верховної Ради СРСР «Про пільги для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі» від 01.08.1945, «Про впорядкування пільг для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» від 10.02.1960 та «Про розширення пільг для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі і місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» від 26.09.1967, а також Інструкцією про порядок надання пільг, затверджений постановою Держкомпраці і Президії ВЦРПС від 16.12.1967.

Згідно Указу Президії Верховної Ради СРСР «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» від 10.02.1960, постанови Ради Міністрів СРСР № 148 від 10.02.1960 «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 10.02.1960 «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26.09.1967 «Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» пільгове обчислення страхового стажу застосовується для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та на яких поширювалися пільги, передбачені для працюючих в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі.

За п. «д» статті 5 Указу Президії Верховної Ради СРСР від 10.02.1960 «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» постановлено, що робітникам, які переводяться, направляються або запрошуються на роботу в райони Крайньої Півночі і в місцевості, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, з інших місцевостей держави, при умові укладення ними трудових договорів на роботу в цих районах на строк 5 років, надавати додаткові наступні пільги: зараховувати один рік роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, за один рік і шість місяців при обчисленні стажу, який дає право на отримання пенсії за віком і по інвалідності. Пільги, які передбачені цією статтею, надаються також особам, які прибули в райони Крайньої Півночі і в місцевості, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, за власним бажанням і які уклали строковий договір про роботу в цих районах.

Згідно статті 3 Указу Президії Верховної Ради СРСР «Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» від 26.09.1967 постановлено скоротити тривалість трудового договору, що дає право на отримання пільг, передбачених статтею 5 Указу Президії Верховної Ради СРСР від 10.02.1960 «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» з п`яти до трьох років.

Надавати зазначені пільги особам, які прибули в ці райони і місцевості за власною ініціативою, за умови укладення ними трудових договорів на термін три роки, а на островах Північного Льодовитого океану - два роки.

За абз. 1 п. 2 Інструкції про порядок надання пільг, затвердженої постановою Держкомпраці і Президії ВЦРПС № 520/П-28 від 16.12.1967 року, пільги, передбачені статтями 1, 2, 3, 4 Указу від 10.02.1960 року, з урахуванням змін та доповнень, внесених Указом від 26.09.1967 року, надавалися незалежно від наявності письмового трудового договору.

За приписами п. 7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у якості документів про стаж, які передбачені вищезазначеним Порядком підтвердження наявного трудового стажу, за період роботи до 01.01.1991 на Крайній Півночі чи в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген можуть надаватись договори або інші документи, що підтверджують право працівника на пільги, передбачені для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі чи місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі.

Пільгове обчислення страхового стажу провадиться на підставі трудової книжки, або письмового трудового договору, або довідки, в яких зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та користування пільгами, передбаченими вищезазначеними нормативно-правовими актами.

Пільгове обчислення страхового стажу застосовується для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та на яких поширювалися пільги, передбачені для працюючих в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, відповідно до Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» від 10.02.1960, постанови Ради Міністрів Союзу РСР «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР» від 10.02.1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» № 148 від 10.02.1960 року, Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР «Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі від 26.09.1967 року.

Перелік районів Крайньої Півночі і місцевостей, прирівняних до районів Крайньої Півночі, на яких розповсюджується дія Указів Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10.02.1960 року і від 26.09.1967 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» визначений постановою Ради Міністрів СРСР № 1029 від 10.11.1967 року.

Питання врахування періодів роботи в районах Крайньої Півночі (колишнього СРСР, а потім Російської Федерації) після 01.01.1991 року до стажу при призначенні пенсій на території України регулюється нормами міжнародних угод, підписаних Україною та Російською Федерацією.

З 01.01.1992 року по 31.12.2001 року на території РФ діяв Закон РРСФР «Про державні пенсії в РРСФР» від 20.11.1990 року № 340-1, на підставі якого всі періоди роботи в районах Крайньої Півночі зараховуються в трудовий стаж в полуторному розмірі.

За частиною четвертою статті 1 Закону № 1788 у тих випадках, коли договорами (угодами) між Україною та іншими державами передбачено інші правила, ніж ті, що містяться у цьому Законі, то застосовуються правила, встановлені цими договорами (угодами).

За приписами частини другої статті 6 Угоди «Про гарантії прав громадян держав-учасників Співдружності незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення» від 13.03.1992 року, укладеною між Україною і Росією, для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав-учасників угоди зараховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР до набрання сили вказаної угоди.

Згідно абз. 2, 3 статті 6 Угоди між Урядом України і Урядом РФ «Про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і Росії, які працюють за межами кордонів своїх країн» від 14.01.1993 року трудовий стаж, включаючи стаж, який обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв`язку з трудовою діяльністю на територіях обох Сторін, взаємно визнається Сторонами. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність. Сторонами визнаються дипломи, свідоцтво, інші документи державного зразка про рівень освіти і кваліфікації, які видані відповідними компетентними органами Сторін, без легалізації.

За частиною другою статті 4 Угоди «Про співробітництво в галузі трудової міграції та соціального захисту трудівників - мігрантів» від 15.04.1994 року, підписаної Урядами Азербайджанської Республіки, Республіки Вірменія, республіки Білорусь, Республіки Грузія, Республіки Казахстан, Киргизької Республіки, Республіки Молдова, РФ, Республіки Таджикистан, Туркменістану, Республіки Узбекистан, України, передбачено, що трудовий стаж, зокрема стаж на пільгових підставах і за спеціальністю, взаємно визнається Сторонами.

З міжнародних угод, підписаних між Україною та РФ вбачається, що обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством держави, на території якої відбувалась трудова діяльність, а пільговий стаж, набутий на території однієї з цих двох держав, визнається іншою державою.

Якщо певний період роботи особи на території РФ згідно з законодавством цієї держави повинен обчислюватися на пільгових підставах, то в такому ж порядку цей же стаж повинен враховуватись щодо цієї людини і в Україні. Отже, стаж позивача має бути обчислений згідно із законодавством держави, на території якої відбувалась трудова діяльність особи.

Згідно трудової книжки позивач у період з 22.07.1985 року по 01.01.1991 року працював на посаді електрозварника Спеціалізованому управлінні № 4 тресту «Тюменьнафтогазмонтаж» м. Сургут Тюменської області, реорганізоване у виробниче об`єднання «Сібнафтакомплектмонтаж», яке розміщено на території, яка входить до складу районів Крайньої півночі.

Зазначені обставини підтверджуються архівною довідкою Муніципального архіву міста Сургута від 13.12.2021 року № С-3585/2.

Враховуючи вищенаведені норми права, для обчислення пільгового стажу при роботі в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до неї, повинні бути надані або трудова книжка, або письмовий трудовий договір, або довідка, в якій зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі. Тобто достатньо одного із перерахованих документів, а не їх сукупність.

Аналогічний правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 18.06.2020 року у справі № 537/1415/17, від 18.06.2020 року у справі №140/1319/16-а, від 15.01.2021 року у справі № 348/2319/16-а.

Отже, стаж роботи позивача в районі Крайньої Півночі за трудовим договором підтверджується матеріалами справи та записами в трудовій книжці.

Водночас, необхідність подання трудового договору для пільгового розрахунку трудового стажу на роботі в районах Крайньої Півночі суперечить вимогам діючого законодавства.

За встановлених обставин, коли факт роботи позивача в районах Крайньої Півночі підтверджується записами в трудовій книжці, які також безпосередньо кореспондуються з записами у відповідних довідках, то спірний період роботи позивача в районах Крайньої Півночі підлягає пільговому розрахунку як один рік роботи за один рік шість місяців.

Згідно частини першої статті 21 Кодексу законів про працю України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

За частиною третьою статті 24 Кодексу законів про працю України укладення трудового договору оформляється наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу про зарахування працівника на роботу.

Оскільки період роботи позивача в районі Крайньої Півночі повністю підтверджується трудовою книжкою, суд дійшов висновку про те, що позивач має право на зарахування вказаного періоду роботи із розрахунку один рік за один рік шість місяців.

За наведених обставин відповідач дійшов хибного висновку про відсутність правових підстав для пільгового обчислення періоду роботи позивача у спірний період у районі Крайньої Півночі з огляду на відсутність договорів або документів, що підтверджують право на пільги, передбачені для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі чи в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі.

Отже, на позивача, який працював на постійній основі в районі Крайньої Півночі, поширюються пільги, передбачені статтею 14 Указу від 10 лютого 1960 року, та додаткові пільги, передбачені статтею 5, зокрема, зарахування одного року роботи у районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, за один рік і шість місяців роботи при обчисленні стажу, що дає право на отримання пенсії за віком.

Враховуючи записи трудової книжки, що підтверджує отримання пільг під час роботи позивача в районі Крайньої Півночі та у місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для зарахування до трудового стажу позивача спірного періоду з 22.07.1985 року по 01.01.1991 року у пільговому обчисленні кожний рік роботи - за один рік і шість місяців.

На підставі викладеного, позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог про визнання протиправними дії ГУ ПФУ в Донецькій області щодо відмови у зарахуванні до стажу роботи позивача періоду його роботи з 06 червня 2012 року по 23 квітня 2014 року в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Заполярпромгражданстрой» та зобов`язання ГУ ПФУ в Донецькій області зарахувати до стажу роботи позивача період його роботи з 06 червня 2012 року по 23 квітня 2014 року в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Заполярпромгражданстрой», суд зазначає наступне.

Відповідно до протоколу розрахунку Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (Форма РС-право) від 19 травня 2022 року спірний період роботи позивача з 06.06.2012 року по 23.04.2014 року зарахований відповідачем до страхового стажу - 1 рік 10 місяців 18 днів, тобто позовні вимоги в цій частині є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Згідно з частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Статтею 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Таким чином, беручи до уваги вищевикладене та оцінюючи наявні в матеріалах справи письмові докази в сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання дій протиправним та зобов`язання вчинити певні дії підлягають задоволенню частково.

Визначаючись щодо розподілу судових витрат суд виходив з такого.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з частиною третьою статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Визначаючи кількість вимог немайнового характеру, заявлених позивачем, суд враховує, що вимога про визнання протиправними акта, дії чи бездіяльності як передумова для застосування інших способів захисту порушеного права (скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, зобов`язання прийняти рішення, вчинити дії чи утриматися від їх вчинення тощо) як наслідків протиправності акта, дій чи бездіяльності є однією вимогою.

Суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в цій частині, а тому за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФУ в Донецькій області на користь позивача підлягають присудженню судові витрати по сплаті судового збору в сумі 992,40 грн.

Керуючись статтями 2, 5-11, 14, 72-78, 90, 143, 242- 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (, місцезнаходження: Донецька область, м. Слов`янськ, пл. Соборна, 3) про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо відмови у зарахуванні до стажу роботи ОСОБА_1 періоду його роботи з 22 липня 1985 року по 01 січня 1991 року в місцевості, прирівняної до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР у пільговому обчисленні із розрахунку один рік роботи за один рік і шість місяців страхового стажу.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати до стажу роботи ОСОБА_1 період його роботи з 22 липня 1985 року по 01 січня 1991 року в місцевості, прирівняної до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР у пільговому обчисленні із розрахунку один рік роботи за один рік і шість місяців страхового стажу.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (, місцезнаходження: Донецька область, м. Слов`янськ, пл. Соборна, 3) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 )судовий збір у розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяті днів з дня складання повного тексту рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складено 09 вересня 2022 року.

Суддя Т.О. Шувалова