Справа № 381/4322/21
Суддя: Осаулова Н. А.
Дата ухвалення: 2022-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
____________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2022 року Фастівський міськрайонний суд Київської області

в складі:

головуючого судді: Осаулової Н.А.,

за участю секретаря судових засідань: Гапонової А.В.,

з участю позивача: ОСОБА_1 та його представника Конопата М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Фастів Київської області у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції, інспектора Управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції рядового поліції 3-ої роти, 4-го батальйону Ярового Євгена Юрійовича про скасування постанови про адміністративне правопорушення, -

встановив:

Представник позивача - адвокат Конопат Микола Іванович звернувся до Фастівського міськрайонного суду Київської області в інтересах позивача ОСОБА_1 з даним адміністративним позовом, в якому просив суд:

постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАО № 5066316 від 24 листопада 2021 року, винесену інспектором Управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції рядовим поліції 3-ої роти, 4-го батальйону Яровим Є.Ю. щодо ОСОБА_1 , за ч. 2 ст. 122 КУпАП - скасувати;

провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП за відсутністю у діях особи події та складу адміністративного правопорушення - закрити;

стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань з Департаменту патрульної поліції 454 грн. 00 коп. судового збору;

стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань з Департаменту патрульної поліції сплачений штраф у розмірі 510,00 грн.;

стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань з Департаменту патрульної поліції витрати на надання правової допомоги у розмірі 4995 грн. 90 коп..

Позов обґрунтовував тим, що 24 листопада 2021 року постановою серії ЕОА № 5066316 відповідачем Яровим Є.Б. позивача було притягнено до адмінвідповідальності за ст. 122 ч. 2 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 510,00 грн..

Вважає, що оскаржувана постанова є незаконною та підлягає скасуванню, оскільки під час керування 24 листопада 2021 р. автомобілем Honda CR-V д.н.з. НОМЕР_1 правил дорожнього руху, а саме п. 9.2 б) ПДР України позивач ОСОБА_1 не порушував, що в діях останнього відсутній склад адміністративного правопорушення передбачений ч. 2 ст. 122 КУпАП. Зазначає, що справа про адміністративне правопорушення 24 листопада 2021 року в присутності позивача не розглядалася, позивачеві при цьому не роз`яснювалися права передбачені ст. 268 КУпАП, та порядок оскарження відповідно до ст. 289 КУпАП. Жодних доказі вчинення зазначеного у постанові про накладення адміністративного стягнення поліцейським не було пред`явлено позивачу. Відсутні будь-які відеозаписи, покази свідків, від позивача, як особи, що притягається до адміністративної відповідальності не були відібрані пояснення. Відповідач, окрім постанови інших доказів позивачу не надав. Окрім того, відповідач не роз`яснив позивачу вимоги ст. 268 та 289 КупАП, відмовив в розгляді клопотання про надання права на правову допомогу та не надав можливості ознайомитися з матеріалами справи. Крім того, зазначає, що розгляд справи проводив поліцейський Сокальський П.Р., а постанова в паперовому вигляді підписана, а значить була ухвалена зовсім іншою особою, а саме - інспектором Яровим Є.Ю.

Вказане стало підставою для звернення до суду.

07 грудня 2022 року адміністративний позов було залишено без руху та зазначено про необхідність уточнення особи сторони відповідача.

21 січня 2022 року у справі було відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін.

В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали з підстав викладених в ньому, просили суд його задовольнити.

Представник відповідача - Управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції в судове засідання не з`явився. Між тим, 22 червня 2022 року на адресу суду направив відзив на позовну заяву, в якому представник просила суд у задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Зазначила, що вважає твердження позивача викладені у позові хибними, а позовні вимоги безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, з наступних підстав. Зокрема, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки «Хонда», номерний знак НОМЕР_1 , не подав сигнал світовим покажчиком повороту відповідного напрямку при повороті, чим порушив п. 9.2 б) Правил дорожнього руху, за що передбачена адміністративна відповідальність ч. 2 ст. 122 КУпАП.

На відеозаписі здійсненому за допомогою нагрудної камери відповідача зафіксовано розгляд справи, ознайомлення позивача з правами та обов`язками. Крім того, зазначила, що за ст.258 КУпАП із змінами надано можливість працівникам Національної поліції не складати протоколи про адміністративні правопорушення, а за Інструкцією №1395 урегульовано порядок оформлення адміністративних правопорушень саме у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху шляхом винесення постанов на місці вчинення. Вказала, що Законом не визнана обов`язковою участь адвоката у випадку розгляду справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення. Разом з тим, зазначила, що доказів на підтвердження обставин, за яких на думку позивача, відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів, позивачем не надано. Вважає, що оскаржувана постанова винесена у межах повноважень відповідача та у спосіб визначений КУпАП із дотриманням встановленої процедури та з урахуванням усіх обставин у справі.

Щодо витрат позивача на професійну правничу допомогу зазначила, що заявлені позивачем витрати у розмірі 4995,90 грн. не є співмірними. Оскільки, оскаржувана позивачем постанова винесена у межах повноважень відповідача в порядку та у спосіб визначений КУпАП із дотриманням встановленої процедури та з урахуванням усіх обставин у справі, тому відсутні підстави для стягнення витрат на професійну допомогу.

Відповідач - інспектор Управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції рядовий поліції 3-ої роти, 4-го батальйону Яровий Євген Юрійович в судове засідання не з`явився, повідомлявся судом вчасно та належним чином.

Суд, в порядку спрощеного позовного провадження, заслухавши пояснення позивача та його представника, вивчивши матеріали справи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 24 листопада 2021 р. інспектором роти № 3 батальйону № 4 полку № 2 Управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції рядовим поліції Яровим Є.Ю. винесено відносно ОСОБА_1 постанову серії ЕАО № 5066316 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення зафіксоване не в автоматичному режимі та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 510 грн.

За змістом постанови зазначено, що 24 листопада 2021 року о 01 год. 16 хв. 24 сек. в м. Києві вул. Миропільська, 3, позивач керував автомобілем «Honda CR-V», д.н.з. НОМЕР_2 , та не подав сигнал світовим покажчиком повороту відповідного напрямку при повороті, чим порушив п. 9.2 б ПДР України.

Відповідно до п. 9.2 б) ПДР України, водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку: перед перестроюванням, поворотом або розворотом.

З постанови вбачається, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП.

Частиною 2 ст. 122 КУпАП, визначено, що порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, вина (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадській порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно зі ст.213 КУпАП, справи про адміністративні правопорушення розглядаються, зокрема, органами Національної поліції, органами державних інспекцій та іншими органами (посадовими особами), уповноваженими на те цим Кодексом.

Відповідно до Закону України "Про дорожній рух", порядок дорожнього руху на території України встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені Постановою Кабміну від 10.10.2001 року №1306 (далі - ПДР). Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із вимогами чинного законодавства.

Відповідно до ст. ст. 1, 13 ЗУ "Про Національну поліцію", поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку. Систему поліції складають центральний орган управління поліцією та територіальні органи поліції. Діяльність поліції спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ України згідно із законом.

Згідно п. 11 ч. 1 ст. 23, п.1 ч. 1 ст. 35 Закону України "Про Національну поліцію", поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі. Поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

Нормами ст. 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено, що органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема частини перша, друга, третя і п`ята статті 122.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Відповідно до п.5 розділу IV Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі №1395 в редакції, що діяла станом на 12.10.2018 року постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі (додаток 5), складається у письмовій формі (заповнюється відповідно до вимог пункту 10 розділу ХІІІ цієї Інструкції) або за наявності технічної можливості в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв, із зазначенням відомостей, що відповідають пунктам постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, наведеної у додатку 5 до цієї Інструкції

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства по справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху і експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови повинен відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. При ньому повинні бути докази, на яких базується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, і вказано мотиви не взяття до уваги інших доказів, на які посилається правопорушник чи висловлені останнім доводи.

З наданої до суду постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності вбачається, що вона не містить інформації про фіксацію правопорушення на відео із нагрудної камери працівника поліції.

Відповідачем у справі - Управлінням патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції до поданого відзиву на позовну заяву, як доказ того, що оскаржувана постанова винесена у межах повноважень відповідача та у спосіб визначений КУпАП із дотриманням встановленої процедури та з урахуванням усіх обставин у справі, було надано диск.

Досліджений в судовому засіданні диск, містить 3 відеозаписи №, № та №, які не містить підтвердження про викладені у постанові обставини про те, що ОСОБА_1 під час керування автомобілем «Honda CR-V», д.н.з. НОМЕР_2 не подав сигнал світовим покажчиком повороту відповідного напрямку при повороті. Інших належних і допустимих доказів на підтвердження винуватості позивача у оскаржуваній постанові не міститься.

Вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (ст. 62 Конституції України).

За правилами ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч.1 ст.72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

В силу ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Поряд із цим, згідно із ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відтак, відповідачем у ході розгляду даної справи не було надано належних та допустимих доказів, які б підтверджували вину позивача у вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, за викладених у оскаржуваній постанові про притягання до відповідальності обставин.

У відповідності до ч.3 ст.286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАО № 5066316 від 24 листопада 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю.

Вирішуючи питання щодо стягнення на користь позивача судового збору, витрат, пов`язаних з розглядом справи та суми сплаченого судового збору слід зазначити наступне.

За умовами ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Термін «суб`єкт владних повноважень», який вжитий у цій процесуальній нормі, означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України).

Як зазначалось вище, справи про адміністративні правопорушення розглядаються, зокрема, органами Національної поліції, органами державних інспекцій та іншими органами, уповноваженими на те Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Слід зазначити, що від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

З вказаного слідує, що розгляд справ про адміністративні правопорушення, зокрема, передбачені ч.2 ст.122 КУпАП, відноситься до компетенції органів Національної поліції. Працівники органів поліції, які мають спеціальні звання поліції мають накладати адміністративні стягнення та розглядають справи про адміністративні правопорушення від імені цих органів.

Приписами ч.1 ст.1 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що національна поліція України (поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Частиною 1 статті 13 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що систему поліції складають:

1) центральний орган управління поліцією;

2) територіальні органи поліції.

Територіальні органи поліції утворюються як юридичні особи публічного права в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах, містах, районах у містах та як міжрегіональні (повноваження яких поширюються на декілька адміністративно-територіальних одиниць) територіальні органи у межах граничної чисельності поліції і коштів, визначених на її утримання (ч. 1 ст. 15 Закону України «Про Національну поліцію»).

Відповідно до ч.1 ст. 17 цього Закону поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

При розгляді справ про адміністративні правопорушення, зокрема, передбачених ч. 2 ст. 122 КУпАП інспектори відповідного орану поліції діють не як самостійний суб`єкт владних повноважень, а від імені органів Національної поліції, а саме - від імені Департаменту патрульної поліції Національної поліції України і її територіальних органів.

Отже, відповідні інспектори та управління не можуть виступати самостійним відповідачем у таких справах, оскільки належним відповідачем є саме відповідний орган, на який, зокрема положеннями ст. 222 КУпАП покладено функціональний обов`язок розглядати справи про адміністративне правопорушення, передбачені зокрема ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до ст.ст. 25, 26, 42 КАС України на позивача покладено обов`язок визначати відповідача у справі. Водночас позивач не позбавлений права звернутись до суду з клопотанням про залучення до участі у справі співвідповідачів і третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог.

Використання у зазначених вище нормах формулювань «від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення», «розгляд яких віднесено до відання органів, зазначених у ст.222 - 244-20 КУпАП» вказує на те, що відповідачем у таких справах, які розглядаються судом в порядку, визначеному КАС України, є саме орган державної влади - суб`єкт владних повноважень, а не особа, яка перебуває з цим органом у трудових відносинах та від його імені здійснює розгляд справ про адміністративні правопорушення та накладає адміністративні стягнення.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 17.09.2020 року у справі №742/2298/17 та від 26.12.2019 р. у справі за №724/716/16-а,

Верховний Суд у вказаній справі виклав правовий висновок про те, що у справах про оскарження постанов про адміністративне правопорушення належним відповідачем є саме орган, а не особа, яка перебуває з цим органом у трудових відносинах та від його імені здійснює розгляд справ про адміністративні правопорушення та накладає адміністративні стягнення.

Відповідно до ч.5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Слід звернути увагу на те, що органом Національної поліції, у даній справі є Департамент патрульної поліції, від імені якого виступає інспектор УПП у місті Києві Департаменту патрульної поліції рядового поліції 3-ої роти, 4-го батальйону Яровий Є.Ю., уповноважений накладати адміністративні стягнення та розглядати справи про адміністративні правопорушення.

В прохальній частині адміністративного позову та заяви від 13.07.2022 (а.с.63-79; 183-186) представник позивача просить стягнути на користь ОСОБА_1 454 грн. 00 коп. судового збору; суми сплаченого штрафу у розмірі 510,00 грн.; суму витрат, на надання правової допомоги у розмірі 8141 грн. 92 коп. за рахунок бюджетних асигнувань з Департаменту патрульної поліції.

Разом з тим слід зазначити, що Департамент патрульної поліції, як суб`єкт владних повноважень, до участі у розгляді цієї адміністративної справи як співвідповідач стороною позивача не залучався, клопотань про заміну неналежного відповідача під час розгляду справи в судових засіданнях заявлено не було, а тому підстави для стягнення судових витрат та суми сплаченого штрафу з Департаменту патрульної поліції відсутні.

Крім того, не було залучено такого співвідповідача позивачем у відповідності до роз`яснень суду за ухвалою від 07 грудня 2022 року про залишення позову без руху.

Таким чином, суд приходить до висновку, що адміністративний позов ОСОБА_1 слід задовольнити частково, а саме скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАО № 5066316 від 24 листопада 2021 року та провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

На підставі викладеного, та керуючись ст.ст. 19, 62 Конституції України, ст.ст. 2, 12, 25, 72, 77, 78, 132, 134, 139, 286 КАС України, ст.ст. 7, 122, КУПАП, суд, -

ухвалив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції, інспектора Управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції рядового поліції 3-ої роти, 4-го батальйону Ярового Євгена Юрійовича про скасування постанови про адміністративне правопорушення, - задовольнити частково.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАО № 5066316 від 24 листопада 2021 року, винесену інспектором Управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції рядовим поліції 3-ої роти, 4-го батальйону Яровим Є.Ю. щодо ОСОБА_1 , за ч. 2 ст. 122 КУпАП - скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП - закрити.

В задоволенні стягнення з Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 суми сплаченого штрафу, - відмовити.

Реквізити сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , паспорт серія НОМЕР_4 виданий Шевченківським РУ ГУ МВС України в місті Києві 31 травня 1996 року, адреса місце реєстрації: АДРЕСА_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач: Управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції, адреса місця знаходження: вул. Святослава Хороброго, 9, м. Київ, 03151.

Відповідач: інспектор роти № 3 батальйону № 4 полку № 2 Управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції рядовим поліції Яровий Євген Юрійович, адреса місця роботи: вул. Святослава Хороброго, 9, м. Київ, 03151.

Суддя: Н.А. Осаулова