Справа № 380/3918/22
Суддя: Ільчишин Надія Василівна
Дата ухвалення: 2022-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 вересня 2022 рокуЛьвівСправа № 380/3918/22 пров. № А/857/9842/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ільчишин Н.В.,

суддів Гудима Л.Я., Довгополова О.М.,

розглянувши у письмовому провадженні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 25 травня 2022 року (головуючого судді Карп`як О.О., ухвалене у письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження в м. Львів) у справі №380/3918/22 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 16.02.2022 звернувся в суд з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області в якому просить визнати протиправними дії відповідача щодо не врахування при здійсненні перерахунку пенсії за віком ОСОБА_1 архівних довідок виданих органами окупаційної влади на півострові Крим, зобов`язати відповідача провести перерахунок пенсії по віку з 03.10.2021 року (з дня звернення) з урахуванням заробітної плати за період з 01.09.1984 р по 31.10.1989 на підставі: - Архівної довідки від 13.07.2021 №1324-К-11.1-21 виданої Департаментом архівної справи та діловодства Одеської міської ради; - Архівної довідки від 14.09.2021 р. № 3746 Центрального архіву Федеральної державної казенної установи Міноборони росії Архівного відділу (на Чорноморському флоті) м. Севастополя; - Архівної довідки від 16.09.2021 за № К-143 Державної казенної установи «Архів міста Севастополя».

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 25 травня 2022 року позов задоволено частково. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо відмови ОСОБА_1 у проведенні перерахунку пенсії з урахуванням архівних довідок від 14.09.2021 р. № 3746 та від 16.09.2021 за № К-143. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 20 жовтня 2021 про перерахунок пенсії з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні. В решті позовних вимог - відмовлено.

ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати оскаржуване рішення в частині рішення щодо зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області повторно розглянути заяву від 20.10.2021 про перерахунок пенсії з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні та в частині відмови у задоволенні його позовних вимог у тому числі і в стягненні судових витрат в сумі 496,20 грн. та оплачених 5000 грн. за правничу допомогу змінити яким визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо не врахування при здійсненні перерахунку пенсії за віком ОСОБА_1 архівних довідок виданих органами окупаційної влади на півострові Крим та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області провести ОСОБА_1 перерахунок пенсії по віку з 03.10.2021 (дня звернення) з урахуванням заробітної плати за період з 01.09.1984 по 31.10.1989 на підставі: Архівної довідки від 13.07.2021 №1324-К-11.1-21 виданої Департаментом архівної справи та діловодства Одеської міської ради; - Архівної довідки від 14.09.2021 р. № 3746 Центрального архіву Федеральної державної казенної установи Міноборони росії Архівного відділу (на Чорноморському флоті) м. Севастополя; - Архівної довідки від 16.09.2021 за № К-143 Державної казенної установи «Архів міста Севастополя», стягнути на його користь за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області 496,20 грн. судового збору і 5000 грн. оплачених коштів за професійну правничу допомогу.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області подало апеляційну скаргу, в якій просило скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 08.09.2022 апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 25 травня 2022 року у справі №380/3918/22 повернуто скаржнику, оскільки не усунуто недоліків апеляційної скарги.

Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 20.07.2022 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 25 травня 2022 року у справі №380/3918/22 та ухвалою суду від 20.07.2022 призначено апеляційний розгляд в порядку письмового провадження.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач заперечує проти її задоволення посилаючись на безпідставність викладених у ній доводів і просить оскаржуване рішення суду залишити без змін, вважаючи його законним та обґрунтованим.

ОСОБА_1 подав заперечення на відзив на апеляційну скаргу на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 25 травня 2022 року по справі №380/3918/22.

Відповідно до частини 1 статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що подана скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 є внутрішньо переміщеною особою та отримує пенсію по віку та перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області.

В позовній заяві позивач вказує про те, що він звертався до архівних установ з проханням надати йому довідки про його заробітну плату за період праці до 2000 р.

На запитувану інформацію позивач отримав: - архівну довідку від 13.07.2021 р.№1324-К-11.1-21 від Департаменту архівної справи та діловодства Одеської міської ради про заробітну плату за період 01.01.09.1984 р. по жовтень (включно) 1986 р. у Чорноморському виробничому об`єднанні рибної промисловості «Антарктика»; - Архівну довідку від 14.09.2021 р. №3746 Центрального архіву Федерального державної казенної установи Міноборони Росії Архівного відділу (на Чорноморському флоті) м. Севастополя про заробітну плату за період з 01 грудня 1986 р. по липень (включно) 1987 р. у Військовій частині НОМЕР_1 як цивільній особі на посаді змінного старшого механіка буксиру «БУК-1301» за період роботи з 01 грудня 1986 року по 20 червня 1987 року; - Архівну довідку від 16.09.2021 р.№К-143 Державної казенної установи «Архів міста Севастополя» про заробітну плату у Чорноморському філіалі Центрального науково-дослідного інституту імені академіка А. Н. Крилова, за період роботи з червня 1987 року по червень 1991 року.

Наведене вище також підтверджується витягом трудової книжки за № НОМЕР_2 , копія якої наявна в матеріалах справи.

20.10.2021 позивач звернувся до Залізничного об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Львова із заявою за призначенням/ перерахунком пенсії.

У розписці повідомленні до заяви позивачем було долучено наступні документи: Заява про призначення/перерахунку пенсі; паспорт або ІD картка або посвідка; Інші документи: Довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 13.03.2018; довідка про заробітну плату за період страхового стажу до 01.07.2000 від 14.09.2021; довідка про присвоєння ідентифікаційного номеру від 07.11.2007; інший документ (пам`ятка); інший документ від 13.07.2021; інший документ від 16.09.2021; інший документ.

14.12.2021 Департамент пенсійного забезпечення Пенсійного фонду України на звернення позивача від 16.11.2021 року надав відповідь за №36036-37751/К-03/8-2800/210 в якій повідомив, що подана архівна довідка від 13.07.2021 №1324-К-11.1-21 від Департаменту архівної справи та діловодства Одеської міської ради про заробітну плату за період 01.09.1984 по жовтень (включно) 1986 р. перевірена про що складено Акт від 25.11.2021 р. №1500-0902-1/701. Розмір пенсії обчислено за всі періоди страхового стажу та заробітної плати визначеної за період з 01.09.1984 по 31.10.1089 і за весь період страхового стажу з 01.07.2000 по 31.03.2021, при цьому, заробітну плату за період з 01.12.1986 по 31.10.1989 враховано у нульовому значенні.

В листі також повідомлено, що документи, видані підприємствами, які розташовані на тимчасово окупованій території, де органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, є недійними і не створюють правових наслідків і, відповідно, не можуть бути враховані при призначенні (перерахунку) пенсії.

Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області листом від 15.12.2021 за № 18664-18003/К-52/8-1300/21 повідомив позивача зокрема, про те що з 01.12.2021 проведено перерахунок пенсії з урахуванням заробітної плати за період з 01.09.1984 по 31.10.1089 та за період з 01.07.2000 по 31.03.2021.

Не погоджуючись із позицією відповідача, позивач звернувся із даним позовом до суду.

Суд першої інстанції задовольнив позовні вимоги частково в частині визнання протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо відмови ОСОБА_1 у проведенні перерахунку пенсії з урахуванням архівних довідок від 14.09.2021 р. № 3746 та від 16.09.2021 за № К-143 та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 20 жовтня 2021 про перерахунок пенсії з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Даючи правову оцінку оскаржуваному судовому рішенню та доводам апелянта, що викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції виходить із такого.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Оскільки, позивачем оскаржується в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції лише в частині, отже, предметом розгляду в суді апеляційної інстанції, у відповідності до вимог частини 1 статті 308 КАС України, є законність і обґрунтованість судового рішення лише у цій частині.

Відповідно до частини 2 статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Частиною 1 статті 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Згідно з частиною 2 статті 5 КАС України, захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частини 2 статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Обов`язковою ознакою дій суб`єкта владних повноважень, які можуть бути оскаржені до суду, є те, що вони безпосередньо породжують певні правові наслідки для суб`єктів таких правовідносин і мають обов`язковий характер.

У розумінні Кодексу адміністративного судочинства України, захист прав, свобод та інтересів осіб завжди є наступним, тобто передбачає наявність встановленого судом факту їх порушення. Обставини дійсного (фактичного) порушення відповідачем прав, свобод чи інтересів має довести належними та допустимими доказами саме позивач.

Тобто, під час розгляду кожної справи суд повинен встановити чи має місце порушення прав позивача, оскільки право на судовий захист має лише та особа, яка є суб`єктом (носієм) порушених прав, свобод чи інтересів. Якщо позивач не довів факту порушення особисто своїх прав, то навіть у разі, якщо дії суб`єкта владних повноважень є протиправними, підстав для задоволення позову немає, оскільки звернення до суду є способом захисту порушених суб`єктивних прав, а не способом відновлення законності та правопорядку у публічних правовідносинах.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку.

Дискреційні повноваження - це комплекс прав і зобов`язань представників влади як на державному, так і на регіональному рівнях, у тому числі представників суспільства, яких уповноважили діяти від імені держави чи будь-якого органу місцевого самоврядування, що мають можливість надати повного або часткового визначення і змісту, і виду прийнятого управлінського рішення.

Тобто дискреційні повноваження - це законодавчо встановлена компетенція владних суб`єктів, яка визначає ступінь самостійності її реалізації з урахуванням принципу верховенства права; ці повноваження полягають в застосуванні суб`єктами адміністративного розсуду при здійсненні дій і прийнятті рішень.

Суд зазначає, що у випадку, коли закон встановлює повноваження суб`єкта публічної влади в імперативній формі, тобто його діяльність чітко визначена законом, то суд зобов`язує відповідача прийняти конкретне рішення чи вчинити певну дію. У випадку, коли ж суб`єкт наділений дискреційними повноваженнями, то суд може лише вказати на виявлені порушення, допущені при прийнятті оскаржуваного рішення (дій), та зазначити норму закону, яку відповідач повинен застосувати при вчиненні дії (прийнятті рішення) з урахуванням встановлених судом обставин, оскільки адміністративний суд не вправі перебирати на себе повноваження суб`єкта публічної адміністрації, реалізуючи за нього процедурні дії, ухвалювати рішення чи проводити адміністративну процедуру. Таке втручання може мати місце лише у випадку, якщо судом буде встановлено, що в адміністративній процедурі фізична (юридична) особа виконала всі приписи закону, а суб`єкт владних повноважень у відповідь необґрунтовано й незаконно не вчинив належну дію чи не ухвалив необхідне рішення. Тобто нарахування та виплата пенсії є дискреційним повноваженням пенсійного органу. У такому випадку, суд може лише зобов`язати пенсійний орган повторно розглянути заяву про призначення пенсії.

У відповідності до частини 2 статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

Європейський Суд з прав людини у рішенні «Суханов та Ільченко проти України» зауважив, що вимоги заявників щодо надбавки до пенсії безперечно підпадають під дію статті 1 Першого протоколу і що їх можна вважати «майном» у значенні цього положення. Питання полягає у тому, чи можуть вважатися майном у значенні цього положення твердження заявників про те, що вони мають право на певні суми виплат, і якщо так, чи є їх невиплата втручанням у право на мирне володіння майном. (пункт 34). Суд нагадує, що за певних обставин «законне сподівання» на отримання «активу» також може захищатися статтею 1 Першого протоколу. Так, якщо суть вимоги особи пов`язана з майновим правом, особа, якій воно надане, може вважатися такою, що має «законне сподівання», якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підґрунтя - наприклад, коли є усталена практика національних судів, якою підтверджується його існування. (пункт 35).

В Рішенні у справі «Рисовський проти України» Європейський Суд з прав людини зазначив, що Суд підкреслює особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (пункт 70).

Згідно із абзацом другим пункту 4.7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 № 22-1 (далі Порядок № 22-1) орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє адміністрації підприємства, установи, організації або особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження.

Суд зазначає, що до компетенції суду не належить здійснення перерахунку пенсії по віку, а здійснюється лише контроль легальності рішень, дій або бездіяльності відповідача щодо вказаних питань.

Згідно пункту 4.1. Порядку № 22-1, заяви, що подаються особами відповідно до цього Порядку, реєструються в електронному журналі звернень органу, що призначає пенсію. Заяви про перерахунок пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший, припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, продовження виплати пенсії за довіреністю, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплату пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання, виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера, працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування приймаються органом, що призначає пенсію, за наявності в особи всіх необхідних документів.

Відповідно до пункту 4.3 Порядку рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи. Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви. Цей строк може бути продовжено за рішенням керівника органу, що призначає пенсію, на строк проведення додаткової перевірки достовірності відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умов їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсію, але не більше ніж на 15 днів.

Відповідно до частини 5 статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Таким чином, з аналізу вищевикладеного вбачається, що прийняттю рішення про перерахунок пенсії передує процедура перевірки пенсійним органом заяви про перерахунок пенсії та документів поданих до неї.

Як вбачається з матеріалів справи, підставою для відмови позивачу в перерахунку пенсії слугувала неможливість перевірки наданих документів, у зв`язку з тим, що підприємство розміщується на території, яка тимчасово не контролюється українською владою.

При цьому, дотримання позивачем під час звернення із заявою про перерахунок пенсії, інших вимог Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 № 22-1, пенсійним органом не перевірялось.

Відповідно до частини 4 статті 245 КАС України, у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд. У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Зі змісту вказаних правових норм вбачається, що відповідач, наділений дискреційними повноваженнями, тобто повноваженнями з певним ступенем свободи органу при прийнятті рішення, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибрати один з кількох варіантів рішення. А суди не мають право втручатися в дискреційні функції органів владних повноважень.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до частини 1 статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (пункт 1 частини 3 статті 132 КАС України).

Положеннями статті 134 КАС України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Отже, принцип співмірності розміру витрат на професійну правничу допомогу повинен застосовуватися відповідно до вимог частини 6 статті 134 КАС України за наявності клопотання іншої сторони.

Судом на підставі матеріалів справи встановлено, що професійна правнича допомога позивачу надавалася адвокатським об`єднанням Правовий центр «Професіонал» в особі голови об`єднання Гордієнко Оксани Юріївни на підставі договору про надання правової допомоги № 01/22 від 31.01.2022 (далі - договір) та ордеру серії ЛВ № 146249 від 09.02.2022.

Відповідно до пункту 3.1 договору за надання правових послуг встановлюється оплата в розміру 9000,00 грн.

Відповідно до акта виконаних робіт від 29.04.2022 вартість наданих послуг позивачу становить 9000,00 грн (виконавцем надано замовнику усні консультації з пенсійного законодавства, виконавець підготував текст позовної заяви до ГУ ПФУ у Львівській області та підготував матеріали до позовної заяви для подання їх до суду, виконавець підготував заперечення на відзив до поданого позову).

Загально адвокатом який виконував обов`язки за Договором про правове обслуговування № 01/22 від 31.01.2022, використано на виконання обов`язків за договором 9 робочих годин у різні періоди і вартість виконаних робіт складає 9000,00 грн., на час підписання даного Акту оплата здійснена у сумі 6000,00 грн., що підтверджується долученим до матеріалів справи квитанцією до прибуткового касового ордера № 1-2022 від 31 січня 2022 року із призначенням платежу: часткова оплата за правове обслуговування адвоката».

Відповідач заперечував стосовно заявлених до відшкодування витрат на правничу допомогу адвоката.

Відповідно до частиною 1 статті 257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.

Суд першої інстанції розглядав дану справу в порядку спрощеного позовного провадження та відніс дану справу до категорії незначної складності.

Колегія суддів вважає, що понесені позивачем витрати на правничу допомогу підлягають стягненню на користь позивача з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань у сумі 1000,00 грн., що є правомірною сумою, доводи апелянта в цій частині не спростовують висновків суду першої інстанції з якими погоджується апеляційний суд.

Таким чином, з урахуванням всіх обставин справи та перевірки їх доказами колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга позивача не підлягає задоволенню, з урахуванням того, що позовні вимоги підлягають задоволенню шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 20.10.2021 з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні, суд правомірно не задовольнив вимоги позивача щодо здійснення перерахунку пенсії по віку з дати 03.10.2021 (з дня звернення) про яку зазначає позивач в прохальній частині позовної заяви, оскільки така заява відсутня у матеріалах справив, а в порядку виконання відповідач зобов`язаний врахувати подані документи позивача та проаналізувати наявність стажу у позивача з урахуванням висновків суду, а тому доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Відповідно до статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підстав для розподілу судових витрат за наслідками апеляційного перегляду рішення суду першої інстанції на підставі статті 139 КАС України у апеляційного суду немає.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 25 травня 2022 року у справі №380/3918/22 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя Н.В. Ільчишин

Судді Л.Я. Гудим

О.М. Довгополов