Справа № 620/1207/22
Суддя: Заяць О.В.
Дата ухвалення: 2022-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 вересня 2022 року Чернігів Справа № 620/1207/22

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Заяць О.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом фізичної особи підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Чернігівській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до адміністративного суду з позовом, в якому просить:

- скасувати рішення Головного управління Державної податкової служби у Чернігівській області №9730/Ж5/25-01-24-07 від 31.12.2021 про анулювання свідоцтва платника єдиного податку;

- зобов`язати Головне управління Державної податкової служби у Чернігівській області поновити реєстрацію ОСОБА_1 , як платника єдиного податку третьої групи з 01.01.2016 та включити до реєстру платників єдиного податку.

Позов мотивовано тим, що відповідачем безпідставно анульовано позивачу реєстрацію платника єдиного податку з посиланням на п.п. 298.2.3 ст. 298 ПК України. Позивач вважає, що реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу у встановлених законом випадках. При цьому, прийняття контролюючим органом рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку можливе лише на підставі проведеної виїзної документальної перевірки відповідного платника податку та встановлених в ході останньої порушень, відповідно до яких платник податків не може перебувати на спрощеній системі оподаткування (бути платником єдиного податку четвертої групи). Також вказує, що відповідачем не направлялися на адресу позивача ні акт перевірки, ні спірне рішення, що позбавило його права на подання заперечень на акт перевірки. Зауважує, що при винесенні рішення про анулювання реєстрації його платником єдиного податку, відповідачем не дотримано норми ст. 299 ПК України, якою передбачено, що реєстрація анулюється з першого числа місяця, наступного за кварталом, в якому допущено порушення. А відтак, вважає дії податкового органу протиправними, та такими що не базуються на нормах податкового законодавства.

Ухвалою судді від 11.07.2022 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечує проти задоволення викладених позивачем позовних вимог, мотивуючи таку позицію тим, рішення про анулювання реєстрації платника податку прийнято правомірно, на підставі того, що у позивача по єдиного податку 19.02.2021 виник борг в розмірі 2655,80 грн. і залишився на 01.03.2021, на 01.04.2021, 01.05.2021. 20.05.2021 податковий борг збільшився відповідно до поданої податкової декларації платника єдиного податку 3 групи за 1 квартал 2021 року на суму 3283,00 грн. На 01.06.2021 борг становив 5938,80 грн., який залишився 01.07.2021, 01.08.2021, а 19.08.2021 були сплачені кошти в розмірі 3470,50 грн. і того ж дня пройшли нарахування по податковій декларації платника єдиного податку 3 групи за 2 квартал поточного року на суму 3470,50 грн. Згідно облікової картки платника податку станом на 01.09.2021 борг становив 5938,80 грн., 01.10.2021 - 5938,80 грн., 01.11.2021 - 5938,80 грн.

18.11.2021 платником сплачені кошти в розмірі 3720,00 грн., після чого податковий борг зменшився та становив 2218,80 грн., але 19.11.2021 пройшли нарахування по поданій податковій декларації платника єдиного податку 3 групи за 3 квартал на суму 3470,50 грн. і борг знову виріс та станом на 01.12.2021 складав 5938,80 грн, заборгованість була повністю погашена 16.12.2021. Однак, ФОП ОСОБА_1 існує об`єкт нежитлової нерухомості, який підлягає оподаткуванню та відповідно до податкового повідомлення-рішення № 6986-2526-2020 було нараховано податок 03.11.2021 в розмірі 2151,18 грн., який залишався не сплаченим на кінець 2021 року та сплатився лише 27.01.2022, отже оскаржуване рішення прийнято Головним управлінням ДПС у Чернігівській області відповідно до вимог Податкового кодексу України та є правомірним, натомість позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими, відповідно задоволенню не підлягають.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

З матеріалів справи вбачається, що позивач перебуває на податковому обліку в Чернігівській ДПІ та зареєстрований як платник єдиного податку 3 групи (ставка податку 5 відсотки).

Головним управлінням ДПС у Чернігівській області було проведено камеральну перевірку щодо стану розрахунку з бюджетом. За результатами проведеної камеральної перевірки відповідачем було складено Акт камеральної перевірки від 31.12.2021 № 9730/25-01-24-07, яким встановлено порушення умов перебування платником єдиного податку на спрощеній системі оподаткування, а саме не сплачено протягом двох послідовних кварталів податкових зобов`язань, станом на 01.09.2021 борг становив 5938,80 грн., 01.10.2021 - 5938,80 грн., 01.11.2021 - 5938,80 грн, на 01.12.2021 5938,80.

На підставі Акту перевірки відповідачем було прийняте оскаржуване рішення від 31.12.2021 №3730/Ж5/25-01-24-07 «Про анулювання свідоцтва платника єдиного податку».

Контролюючим органом у вказаному рішенні зазначено, що підставою для анулювання реєстрації та виключення з Реєстру платників єдиного податку позивача є наявність податкового боргу на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів абз. 8 пп. 298.2.3 п. 298.2 ст. 298 ПК України. Відповідно до цього рішення платник єдиного податку виключений із Реєстру з 31.12.2021.

Не погоджуючись з рішенням про анулювання свідоцтва платника єдиного податку, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку матеріалам та обставинам справи, суд зазначає наступне.

Порядок реєстрації та анулювання реєстрації платників єдиного податку визначений статтею 299 Податкового кодексу України, відповідно до пункту 299.1 якої реєстрація суб`єкта господарювання як платника єдиного податку здійснюється шляхом внесення відповідних записів до реєстру платників єдиного податку.

Відповідно до пп. 3 п. 299.10 ст. 299 ПК реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу у випадках, визначених підпунктом 298.2.3 пункту 298.2 статті 298 цього Кодексу.

У свою чергу, згідно абз. 8 пп. 298.2.3 п. 298.2 ст. 298 ПК України платники єдиного податку зобов`язані перейти на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом, у таких випадках та в строки у разі наявності податкового боргу на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів - в останній день другого із двох послідовних кварталів.

Приписи п. 299.11 ст. 299 Податкового кодексу України визначають, що у разі виявлення відповідним контролюючим органом під час проведення перевірок порушень платником єдиного податку першої - третьої груп вимог, встановлених цією главою, анулювання реєстрації платника єдиного податку першої - третьої груп проводиться за рішенням такого органу, прийнятим на підставі акта перевірки, з першого числа місяця, наступного за кварталом, в якому допущено порушення. У такому випадку суб`єкт господарювання має право обрати або перейти на спрощену систему оподаткування після закінчення чотирьох послідовних кварталів з моменту прийняття рішення контролюючим органом.

Як було встановлено раніше, оскаржуване рішення прийнято на підставі того, що Позивач має податковий борг на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів, що підтверджується, за даними контролюючого органу, відомостями АІС «Податковий блок». Водночас, суд звертає увагу, що передумовою прийняття рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку є проведення перевірки, висновки якої повинні бути викладені у відповідному акті.

При цьому, матеріали справи свідчать, що було проведено камеральну перевірку щодо порушення позивачем, платником єдиного податку, вимог перебування на спрощеній системі оподаткування. За результатами проведеної камеральної перевірки відповідачем було складено Акт камеральної перевірки від 31.12.2021 № 9730/25-01-24-07, яким встановлено порушення умов перебування платником єдиного податку на спрощеній системі оподаткування, а саме не сплачено протягом двох послідовних кварталів податкових зобов`язань.

Разом з тим, суд вважає за необхідне звернути увагу на таке.

Відповідно до п. 75.1 ст. 75 ПК України у редакції, яка була чинною на момент проведення перевірки, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Згідно пп. 75.1.1 п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального.

За привалами ст. 76 ПК України камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника такого органу або направлення на її проведення. Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком. Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов`язкова.

Порядок оформлення результатів камеральної перевірки здійснюється відповідно до вимог статті 86 цього Кодексу.

Пунктом 86.2 ст. 86 Податкового кодексу України передбачено, що за результатами камеральної перевірки у разі встановлення порушень складається акт у двох примірниках, який підписується посадовими особами такого органу, які проводили перевірку, і після реєстрації у контролюючому органі вручається або надсилається для підписання протягом трьох робочих днів платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Крім того, зі змісту пп. 1 п. 2.5 Методичних рекомендацій щодо організації та проведення камеральних перевірок податкової звітності платників податків, крім перевірок податкової декларації про майновий стан і доходи та податкової декларації платника єдиного податку - фізичної особи - підприємця, затверджених наказом Міндоходів України від 14.06.2013 року № 165, вбачається, що за наслідками якої складається (формується): у разі встановлення помилок (порушень) у податковій звітності або неподання (несвоєчасне подання) податкової звітності - Акт про результати камеральної перевірки. Зразки форм актів про результати камеральної перевірки наведено у додатку 2 до Методичних рекомендацій; у разі відсутності помилок (порушень) у податковій звітності інспектор у тій частині перевіреної звітності, що заповнюється службовими особами Міндоходів, робить відмітку у графі «порушень (помилок) не виявлено» (якщо інше не визначено Кодексом), вказує дату проведення камеральної перевірки і ставить підпис.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що предметом камеральної перевірки можуть бути виключно помилки (порушення) у податковій звітності та/або її неподання (несвоєчасне подання).

Питання ж своєчасності нарахування та сплати усіх передбачених Податковим кодексом України податків та зборів є предметом документальної перевірки, як це прямо випливає зі змісту визначення останньої, закріпленої в пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75 ПК України. Якщо ж під час проведення камеральної перевірки виявлено порушення податкового законодавства, контролюючий орган має право призначити та провести документальну (виїзну, невиїзну або планову чи позапланову) перевірку платника податків.

Таке правозастосування відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постановах від 19.03.2019 року у справі № 803/1908/16, від 23.08.2019 року у справі № 826/4242/15 та від 06.02.2020 року у справі № 813/87/16.

Разом з тим, доказів проведення документальної перевірки позивача з питань своєчасності сплати грошових зобов`язань з єдиного податку ГУ ДПС у Чернігівській області надано не було.

Відповідно до абзацу 2 підпункту 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України, а саме - предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах.

Указана правова позиція підтримана Верховним Судом у постанові від 05.03.2019 у справі № 822/1676/18.

За таких обставин суд дійшов висновку про необхідність визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Державної податкової служби у Чернігівській області № 9730/Ж5/25-01-24-07 від 31.12.2021 про анулювання реєстрації платника єдиного податку фізичної особи підприємця ОСОБА_1 .

У контексті наведеного суд вважає за необхідне зазначити, що у справі «Рисовський проти України» (№ 29979/04) Європейський суд з прав людини зазначив, що принцип «належного урядування», зокрема, передбачає, що державні органи повинні діяти в належний і якомога послідовний спосіб. При цьому, на них покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах. Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливості уникати виконання своїх обов`язків.

Судом враховується, що за правилами ч. 4 ст. 245 КАС України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті (визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії), суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

При цьому спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Аналогічна позиція викладена у постановах Верхового Суду України від 16.09.2015 року у справі №21-1465а15 та від 02.02.2016 року у справі №804/14800/14.

Згідно п. 19-3.1. ст. 19-3 ПК України до функцій державних податкових інспекцій належать: здійснення сервісного обслуговування платників податків; здійснення реєстрації та ведення обліку платників податків та платників єдиного внеску, об`єктів оподаткування та об`єктів, пов`язаних з оподаткуванням; формування та ведення Державного реєстру фізичних осіб - платників податків, Єдиного банку даних про платників податків - юридичних осіб, реєстрів, ведення яких покладено законодавством на контролюючі органи; виконання інших функцій сервісного обслуговування платників податків, визначених законом.

Відповідно до п. 299.1 ст. 299 ПК України реєстрація суб`єкта господарювання як платника єдиного податку здійснюється шляхом внесення відповідних записів до реєстру платників єдиного податку.

З урахуванням наведеного суд приходить до висновку, що оскільки матеріалами справи підтверджується правильність доводів позивача щодо безпідставності прийняття відповідачем оскаржуваного рішення про анулювання реєстрації платником єдиного податку, то повним, всебічним та об`єктивним способом відновлення порушеного права ФОП ОСОБА_1 є зобов`язання ГУ ДПС у Чернігівській області відновити таку реєстрацію, про що внести запис до реєстру платників єдиного податку.

Частиною першою статті 36 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" передбачено, що Верховний Суд є найвищим судом у системі судоустрою України, який забезпечує сталість та єдність судової практики у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом.

Відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно з частини шостої статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку про протиправність оскаржуваного рішення відповідача та наявність правових підстав для його скасування.

Суд також вважає за необхідне зазначити, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Частиною четвертою статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до частин першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України та судову практику, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог.

У відповідності до ч. 1 ст. 139 КАС України судові витрати стягуються за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст. ст.139, 227, 241-243, 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС у Чернігівській області № 9730/Ж5/25-01-24-07 від 31.12.2021 про анулювання реєстрації платника єдиного податку фізичної особи підприємця ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління ДПС у Чернігівській області поновити реєстрацію фізичної особи підприємця ОСОБА_1 , як платника єдиного податку третьої групи з 01.01.2016, та включити до реєстру платників єдиного податку.

Стягнути на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Чернігівській області сплачений судовий збір у розмірі 2 481 (дві тисячі чотириста вісімдесят одна) грн 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Позивач: Фізична особа підприємець ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Відповідач: Головне управління ДПС у Чернігівській області, вул.Реміснича, буд.11,м.Чернігів,14000, .

Повний текст рішення суду виготовлено 08 вересня 2022 року.

Суддя О.В. Заяць