Справа № 380/11741/22
Суддя: Москаль Ростислав Миколайович
Дата ухвалення: 2022-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА
про повернення позовної заяви

12 вересня 2022 року

Суддя Львівського окружного адміністративного суду Москаль Р.М. перевірив матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій/бездіяльність та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

26.08.2022 на розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) до військової частини НОМЕР_1 з такими вимогами:

- визнати протиправними дії/бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань та грошової допомоги на оздоровлення за 2013-2018 роки без врахування щомісячної додаткової грошової винагороди та індексації грошового забезпечення;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 перерахувати та виплатити ОСОБА_1 матеріальну допомогу на вирішення соціально-побутових питань та грошову допомогу на оздоровлення за 2013-2018 роки з урахуванням у складі грошового забезпечення щомісячної додаткової грошової винагороди та індексації грошового забезпечення, з урахуванням виплачених сум.

Ухвалою від 31.08.2022 суддя залишив цю позовну заяву без руху та надав позивачу десятиденний строк з дня одержання цієї ухвали для усунення виявлених недоліків позовної заяви. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху суддя вказав недоліки позовної заяви ОСОБА_1 . З посиланням на норми статті 233 Кодексу законів про працю України в редакції, чинній на дату звернення до суду, суд констатував, що ОСОБА_1 звернувся до суду зі значним пропуском строку звернення до суду. В резолютивній частині ухвали від 31.08.2022 суддя визначив спосіб усунення недоліків позовної заяви, зазначив, що позивачу потрібно подати заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду, в якій вказати поважні причини, що зумовили пропуск цього строку (якщо такі є), а також докази на підтвердження існування таких обставин.

На виконання ухвали про залишення позовної заяви без руху в канцелярію суду 05.09.2022 позивач подав заяву. В цій заяві позивач пояснив свою позицію щодо строків звернення до суду із заявленим ним позовом. З посиланням на правові позиції Верховного Суду України, висловлені в постановах від 10.03.2015 у справі №21-70а15, від 20.02.2012 у справі №21-430а11, від 28.05.2013 у справі №21-97а13, від 24.03.2014 у справі №21-14а14 зазначив, що матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань та грошова допомога на оздоровлення є частиною грошового забезпечення військовослужбовця, а термін звернення до суду у зв`язку із невиплатою грошового забезпечення/заробітної плати не обмежується будь-яким строком.

Суддя оцінив доводи позивача щодо поважності причин пропуску строку звернення до суду з цим позовом та при їх оцінці керується такими мотивами:

Відповідно до частини першої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Частиною п`ятою статті 122 КАС України для звернення до адміністративного суду у справах щодо проходження публічної служби встановлюється місячний строк.

Частиною третьою статті 122 КАС України визначено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до частини третьої статті 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи. Чинна станом на дату звернення до суду і вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі редакція статті 233 КЗпП не передбачає інших (відмінних) строків для звернення до суду з позовом щодо порушення законодавства про оплату праці, в т.ч. у відносинах публічної служби.

Так, відповідно до частини першої, другої статті 233 Кодексу законів про працю України в чинній редакції:

1) працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті;

2) працівник має право звернутися до суду із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні.

ОСОБА_1 звільнений з військової служби з 18.09.2020. У цій справі оскаржує дії ВЧ НОМЕР_1 щодо заниження в 2013-2018рр. (підчас проходження військової служби) розміру його грошового забезпечення - матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань та грошової допомоги на оздоровлення. Стверджує, що при визначенні бази нарахування цих платежів в 2013-2018 рр. відповідач не включав до складу грошового забезпечення щомісячну додаткову грошову винагороду та індексацію грошового забезпечення, тому просить суд зобов`язати відповідача перерахувати (збільшити) розмір платежів цих платежів за 2013-2018рр. Як на доказ покликається на довідку ВЧ НОМЕР_1 №71/1/516/1 від 22.07.2021. Враховуючи долучену до позовної заяви довідку №71/1/516/1 від 22.07.2021 про нараховане грошове забезпечення та індексацію грошового забезпечення за період з 01.04.2013 по 18.09.2020рр., позивач вже щонайменше рік (з липня 2021 року) як отримав від відповідача письмове повідомлення з детальними відомостями про виплачені суми грошового забезпечення (складові) як за час проходження служби, так і при звільненні з неї.

З цим позовом ОСОБА_1 звернувся до суду 26.08.2022, тобто через два роки після звільнення з військової служби, просить перерахувати (збільшити) складові його грошового забезпечення за період 2013-2018рр., що були виплачені йому в період від 9 (за 2013) до 4 (за 2018) років до дати звернення до суду з цим позовом.

Отже, ОСОБА_1 пропустив строк звернення до суду щодо вирішення спору щодо проходження ним публічної служби (розміру виплачених йому в 2013-2018рр. складових грошового забезпечення) і не повідомив суду обставин, що пояснювали б поважність причин пропуску строку звернення до суду з цим позовом.

Єдиний аргумент позивача полягає у тому, що відповідно до частини другої статті 233 КЗпП у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Проте такий є помилковим, оскільки станом на дату звернення до суду ця норма втратила чинність. Суд також враховує, що прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин» від 1 липня 2022 року №2352-IX не передбачають переживаючої дії для зміненої ним частини другої статті 233 КЗпП. Відповідно до частини третьої статті 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи (в т.ч. вирішення судом питання щодо дотримання строків звернення до суду та відкриття провадження у справі).

Суд також враховує, що цей позов ОСОБА_1 є вже п`ятим за рахунком, що поданий цим позивачем до Львівського окружного адміністративного суду з позовними вимогами до одного відповідача (військової частини НОМЕР_1 ) про стягнення тих чи інших сум грошового забезпечення за час проходження ним військової служби (відомості Єдиного державного реєстру судових рішень та КП «ДСС»):

1) 05.01.2021 надійшов позов щодо ненарахування та невиплати індексації грошового забезпечення за період 01.01.2010 по 18.09.2020, справа №380/168/21;

2) 19.10.2021 надійшов позов щодо стягнення середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні за період з 19.08.2020 до 27.09.2021 в розмірі 5346,03 грн., справа №380/17884/21,

3) 20.10.2021 надійшов позов щодо ненарахування та невиплати індексації грошового забезпечення за період з 01 березня 2010 року по травень 2014 року, з січня 2016 року по 28 лютого 2018 року, з врахуванням базового місяця січня 2008 року, справа №380/18020/21;

4) 14.01.2022 надійшов позов щодо нарахування та виплати позивачу грошової допомоги при звільненні без урахування щомісячної додаткової грошової винагороди та індексації грошового забезпечення, справа №380/957/22;

5) 26.08.2022 надійшов цей позов.

Оскільки мова йде про розмір складових грошового забезпечення, що були виплачені в 2013-2018рр., то ОСОБА_1 повинен був дізнатися про можливе порушення своїх прав в 2013-2018 коли отримував відповідні виплати та знав (або повинен був знати) їх розмір. Враховуючи інформацію з довідки №71/1/516/1 від 22.07.2021 ОСОБА_1 щонайпізніше в липні 2021 року вже достеменно володів даними про нараховані та виплачені суми грошового забезпечення за період з 01.04.2013 по 18.09.2020рр., та скористався цими відомостями при зверненні до суду з позовами у справах №380/18020/21, №380/957/22. Отже, позивач мав реальну можливість звернутися до суду з цим позовом в період чинності частини другої статті 233 КЗпП, що передбачала відсутність строків звернення до суду в такій категорії спорів, тобто в період з 2013 року по липень 2022 року. Разом з тим, після оптимізації трудового законодавства (Закон від 1 липня 2022 року №2352-IX) ОСОБА_1 таку можливість втратив.

Отже, наведені позивачем мотиви жодним чином не пояснюють поважності причин пропуску строку звернення до суду з цим позовом, а з`ясовані судом обставини щодо численних звернень ОСОБА_1 до суду з позовами в 2021-2022 рр. з приводу розміру сум його грошового забезпечення за 2010-2020 рр. свідчать про штучне дроблення ним позовних вимог на кілька справ, що надалі використовується для звернення до суду з вимогами про стягнення коштів за несвоєчасний розрахунок при звільненні (фактично має місце зловживання процесуальними правами).

Відповідно до пункту 9 частини четвертої статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу. Відповідно до частини другої статті 123 КАС України суд повертає позовну заяву, якщо вказані позивачем підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними.

Оскільки суд дійшов висновку, що повідомлені позивачем в заяві від 05.09.2022 аргументи не доводять поважності причин пропуску ним строку звернення до суду, позовну заяву ОСОБА_1 слід повернути.

Керуючись ст.ст. 122, 123, 169, 241, 243, 248, 256, 294, 295, пп. 15.5 п.15 розділу VII «Перехідні положення» КАС України, суддя

У Х В А Л И В:

Повернути позовну заяву ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій/бездіяльність та зобов`язання вчинити дії (і додані до неї документи) позивачеві.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання. Ухвала може бути оскаржена до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги у п`ятнадцятиденний строк з дати складання ухвали.

Суддя Москаль Р.М.