Справа № 120/849/22-а
Суддя: Бошкова Юлія Миколаївна
Дата ухвалення: 2022-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

08 вересня 2022 р. Справа № 120/849/22-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Бошкової Ю.М., розглянувши у письмовому порядку за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, 21100; ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (далі - ГУ ПФУ у Вінницькій області, відповідач).

За змістом позовних вимог позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення №79 від 02.11.2021 ГУ ПФУ у Вінницькій області, щодо відмови ОСОБА_1 у призначені пенсії згідно ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення»;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області призначити і виплачувати пенсію ОСОБА_1 згідно з ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 28.10.2021 (дати реєстрації заяви).

Обґрунтовуючи позовні вимоги, представник позивача вказує, що 28.10.2021 ОСОБА_1 звернулася до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Однак, 02.11.2021 ГУ ПФУ у Вінницькій області рішенням №79 відмовило у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.

Вищезазначене рішення ОСОБА_1 вважає протиправним, оскільки страховий стаж позивача становить 36 років 6 місяців 26 днів, у той час як у рішенні відповідач зазначив, що станом на 28.10.2021 страховий стаж становить - 36 років 1 місяць 14 днів.

Окрім того, позивач не погоджується з тим, що її пільговий стаж становить 0 років 0 місяців 0 днів, оскільки до пільгового стажу не зараховано періоди роботи з 21.04.2004 по 30.09.2004 та з 01.10.2004 по 30.06.2009. При цьому, сторона позивача вказує, що ОСОБА_1 виконувала трудові функції на посаді травильника, зайнятого травленням металу у розчинах, що містять шкідливі речовини І-ІІ класу небезпеки або канцерогени, що підтверджується записом у трудовій книжці (запис № 9) та Довідкою, яка уточнює особливий характер робіт або умов праці, необхідних для призначення пенсії на пільгових умовах № 52 від 18.09.2009.

Відтак, на переконання позивача, рішення №79 від 02.11.2021 є протиправним та підлягає скасуванню.

Ухвалою від 26.01.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у даній адміністративній справі, розгляд якої вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Окрім того, даною ухвалою надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.

21.02.2022 до суду подано відзив на позовну заяву, у якому відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Свою позицію мотивує тим, що до пільгового стажу не зараховано період роботи з 01.10.2004 по 30.06.2009, оскільки відсутній перелік професій, яким за результатами атестації робочих місць підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення згідно з наданими наказами: наказ від 28.11.2006 №467 та перелік професій не надано, а також в уточнюючій довідці невірно зазначено позицію Списку №1 постанови Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 №36. Посада «травильники, зайняті травленням металу у розчинах, що містять шкідливі речовини 1-2 класу небезпеки або канцерогени» передбачена позицією 23 Розділу ХХХІІІ Списку №1 постанови Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 №36. Згідно наявних документів та індивідуальних відомостей про застраховану особу страховий стаж позивача становить 36 років 1 місяць, пільговий стаж відсутній.

Враховуючи вищезазначене, на переконання відповідача, Головним управлінням в рамках чинного законодавства прийнято рішення № 79 від 02.11.2021 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до частини 1 пункту 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що 28.10.2021 ОСОБА_1 звернулася до ГУ ПФУ у Вінницькій області із заявою про призначення пенсії за віком.

Рішенням №079 від 02.11.2021 відповідач відмовив позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до частини 2 статті 114 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

В оскаржуваному рішенні відповідач вказує, що необхідний страховий стаж визначений пунктом 1 частини 2 статті 114 Закону №1058-ІV становить 20 років. Необхідний пільговий стаж на роботах з особливо шкідливими і важкими умовами праці за Списком №1 становить 7 років 6 місяців. Зниження пенсійного віку відповідно до пункту 1 частини 2 статті 114 Закону №1058-ІV становить 10 років. Відтак, за результатами розгляду доданих до заяви документів, пенсійний орган дійшов висновку, що станом на 28.10.2021 позивач має 36 років 1 місяць 14 днів страхового стажу, у свою чергу, пільговий стаж становить 0 років 0 місяців 0 днів.

До пільгового стажу не зараховано період роботи з 01.10.2004 по 30.06.2009, оскільки відсутній перелік професій, яким за результатами атестації робочих місць підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення згідно з наданими наказами: наказ від 28.11.2006 №467 та перелік професій не надано, а також в уточнюючій довідці невірно зазначено позицію Списку №1 постанови Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 №36. Посада «травильники, зайняті травленням металу у розчинах, що містять шкідливі речовини 1-2 класу небезпеки або канцерогени» передбачена позицією 23 Розділу ХХХІІІ Списку №1 постанови Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 №36.

Отже, рішенням №079 від 02.11.2021 відмовлено ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу.

Не погоджуючись з рішенням ГУ ПФУ у Вінницькій області про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, позивач звернулась до суду з цим позовом.

Надаючи оцінку спірним відносинам, суд виходив з такого.

Згідно з нормою статті 22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Положеннями статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788-ХІІ (далі - Закон №1788-ХІІ) передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Зазначена правова норма кореспондується з пунктом 1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, яка затверджена наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення від 29.07.1993 №58 (далі - Інструкція №58).

На виконання статті 62 Закону №1788-ХІІ постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок №637).

Згідно з пунктом 1 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 Порядку №637 встановлено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до пункту 20 Порядку №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Зі змісту наведених норм слідує, що застосування положень Порядку №637 в частині необхідності надання уточнюючих довідок про підтвердження спеціального стажу може мати місце лише у разі відсутності у трудовій книжці (або відповідних записах у ній) відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, або за вислугу років, встановлених для окремих категорій працівників.

Отже, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, а за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, зокрема щодо зайнятих посад, характеру виконуваної роботи, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Зі змісту оскаржуваного рішення вбачається, що відповідачем не зараховано до пільгового стажу позивача періоду її роботи з 01.10.2004 по 30.06.2009, зокрема у зв`язку з тим, що уточнюючій довідці невірно зазначено позицію Списку №1 постанови Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 №36.

Однак, суд звертає увагу, що подання уточнюючих довідок є необхідним лише у разі неможливості встановити стаж роботи позивача за трудовою книжкою.

Дослідивши трудову книжку серії НОМЕР_2 видану 12.02.1981, що належить ОСОБА_1 , судом встановлено, що відповідно до запису №11 від 01.10.2004 позивача прийнято по переводу з ДП «ВПЗ» до ТОВ «ВПК» травильником, зайнятим на травленні металу у розчинах, що містять шкідливі речовини І-ІІ класу небезпеки або канцерогенів 4 р. (Наказ №24-к від 01.10.2004).

Відповідно до запису №12, зробленого на виконання Наказу №467 від 28.11.2006 підтверджено право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 Розділ ХХІІІ поз. 23 виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 №36.

Записом №13 підтверджується, що 30.06.2009 ОСОБА_1 звільнено за угодою сторін на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України (Наказ №56-к від 30.06.2009).

Отже, записи наявні у трудовій книжці позивача є чіткими, зрозумілими та належним чином засвідчують те, що у спірний період, а саме з 01.10.2004 по 30.06.2009 ОСОБА_1 обіймала посаду травильника, зайнятого травленням металу у розчинах, що містять шкідливі речовини 1-2 класу небезпеки або канцерогени.

При цьому, надаючи оцінку доводам ГУ ПФУ у Вінницькій області щодо невірного зазначення назви професії позивача в уточнюючій довідці, виданій ТОВ «Вінницька підшипникова компанія» від 18.09.2009 №52, суд зазначає наступне.

До 02.08.2016 чинними були списки виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 №36 (далі - Постанова №36), а з 03.08.2016 чинності набрали списки виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 24.06.2016 №461.

Відтак, до періоду роботи позивача з 01.10.2004 по 30.06.2009 слід застосовувати положення Постанови №36.

Так, у пункті 23 розділу ХХІІІ «Загальні професії (у всіх галузях господарства)» Списку №1, що затверджений Постановою №36, зазначено професію: «травильники, зайняті травленням металу у розчинах, що містять шкідливі речовини 1-2 класу небезпеки або канцерогени».

Водночас, в уточнюючій довідці, виданій ТОВ «Вінницька підшипникова компанія» від 18.09.2009 №52 зазначено, що ОСОБА_1 працювала за професією, посадою: «травильники, зайнятого на травленні металу у розчинах, що містять шкідливі речовини І-ІІ класу небезпеки або канцерогени», що передбачена Списком 1 Розділу ХХІІІ підрозділу поз. 26 постанови Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 за №36.

Отже, відмінність між формулюванням назви професії, яка зазначена у Списку №1, Постанови №36 та в уточнюючій довідці від 18.09.2009 №52 є формальною та жодним чином не свідчить про те, що ТОВ «Вінницька підшипникова компанія» мала на увазі іншу професію або ж про те, що дана довідка не є належним підтвердження пільгового стажу ОСОБА_1 .

Більш того, і трудова книжка позивача, і уточнююча довідка містять чітке посилання на п. 26 Розділу ХХІІІ Списку №1 Постанови №36, що дає право на віднесення періоду роботи з 01.10.2004 по 30.06.2009 до пільгового стажу ОСОБА_1 .

З приводу посилання відповідача у рішенні від 02.11.2021 №79 на те, що до пільгового стажу не зараховано період роботи з 01.10.2004 по 30.06.2009, оскільки відсутній перелік професій, яким за результатами атестації робочих місць підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення згідно з наданим наказом від 28.11.2006 №467, суд зазначає наступне.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 № 442, (далі - Порядок №442) та розробленими на виконання цієї постанови Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України від 01.09.1992 № 41 (далі також - Методичні рекомендації).

Відповідно до зазначених нормативних актів основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу в несприятливих умовах.

Згідно з пунктом 4 Порядку № 442 та підпунктом 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій атестація проводиться не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації.

Атестація робочих місць відповідно до Порядку № 442 та Методичних рекомендацій передбачає: установлення факторів і причин виникнення несприятливих умов праці; санітарно-гігієнічне дослідження факторів виробничого середовища, важкості й напруженості трудового процесу на робочому місці; комплексну оцінку факторів виробничого середовища і характеру праці на відповідність їхніх характеристик стандартам безпеки праці, будівельним та санітарним нормам і правилам; установлення ступеня шкідливості й небезпечності праці та її характеру за гігієнічною класифікацією; обґрунтування віднесення робочого місця до категорії зі шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці; визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах; складання переліку робочих місць, виробництв, професій та посад із пільговим пенсійним забезпеченням працівників; аналіз реалізації технічних і організаційних заходів, спрямованих на оптимізацію рівня гігієни, характеру і безпеки праці.

Відповідно до пунктів 8 та 9 Порядку № 442 відомості про результати атестації робочих місць заносяться до карти умов праці, форма якої затверджується Мінсоцполітики разом з Міністерством охорони здоров`я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.

Системний аналіз зазначених норм дає змогу дійти висновку, що своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах, пільгове пенсійне забезпечення тощо. Водночас особа, яка працює на посаді, віднесеній до Списку №2, робоче місце по якій підлягає атестації, відповідно до Порядку №442, не наділена жодними правами (повноваженнями, обов`язками), які б могли вплинути на своєчасність проведення атестації робочих місць.

Аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду від 31.03.2020 у справі № 398/2728/16-а та у справі № 678/65/17.

При цьому, відповідачем не заперечується те, що роботодавцем проводилась атестація робочих місць відповідно до Наказу від 28.11.2006 №467, однак період з 01.10.2004 по 30.06.2009 не зараховано до пільгового стажу, оскільки відсутній перелік професій, яким за результатами атестації робочих місць підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення.

Суд зазначає, що пенсійний орган наділений широким колом повноважень щодо проведення перевірки відомостей про трудовий (страховий) стаж особи шляхом проведення зустрічних перевірок, витребування документів, відтак, на позивача не може перекладатись весь тягар щодо подання додаткових документів щодо проведення атестації робочих місця, якщо проведення такої атестації підтверджується записами трудової книжки.

Як зазначалось судом, відповідно до запису №12, зробленого на виконання Наказу №467 від 28.11.2006 підтверджено право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 Розділ ХХІІІ поз. 23 виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 №36.

Отже, внесення такого запису до трудової книжки позивача підтверджує те, що атестація робочих місць проводилась у тому числі щодо посади, яку вона обіймала, а саме: травильники, зайняті травленням металу у розчинах, що містять шкідливі речовини 1-2 класу небезпеки або канцерогени.

Більш того, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19.02.2020 у справі №520/15025/16-а сформулювала правовий висновок, згідно з якою особи, які зайняті на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2, але з вини власника на таких підприємствах не було проведено атестацію робочого місця, мають право на зарахування стажу роботи на таких посадах до спеціального стажу, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2, відповідно до пункту "б" статті 13 Закону №1788-XII. Цей висновок є також застосовним і щодо осіб, зайнятих на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №1.

При цьому на працівника, зайнятого на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, не можна покладати відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць за умовами праці. Непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємств або уповноваженим ним органом не може позбавляти громадян їх конституційного права на соціальний захист, у тому числі щодо надання пенсій за віком на пільгових умовах. Контроль за додержанням підприємствами правил проведення атестації робочих місць за умовами праці покладається на відповідні повноважні державні контролюючі органи.

Отже, Велика Палата Верховного Суду вважає, що непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.

Відтак, суд доходить до висновку, що період роботи позивача з 01.10.2004 по 30.06.2009 необґрунтовано не зараховано до пільгового стажу, який дає право позивачу на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Водночас із записів у трудовій книжці серії НОМЕР_2 вбачається, що ОСОБА_1 у період з 21.04.2004 по 30.09.2004 також обіймала посаду, яка передбачена Списком №1 Постанови №36.

Так, згідно з записом №09 від 21.04.2004 позивача переведено травильником, зайнятим на травленні металу у розчинах, що містять шкідливі речовини І-ІІ класу небезпеки або канцерогени по 3 р. на 1 НП-СЦ (Наказ №40 від 20.04.2004).

Відповідно до запису №10 30.09.2004 ОСОБА_1 звільнена по переводу в ТОВ «ВПК» на підставі п. 5 ст. 36 КЗпП України (Наказ №123-К від 30.09.2004).

Водночас, зі змісту рішення про відмову у призначенні пенсії вбачається, що до пільгового стажу позивача не зараховано жодного періоду, у тому числі й період з 21.04.2004 по 30.09.2004 на посаді травильника, зайнятого травленням металу у розчинах, що містять шкідливі речовини 1-2 класу небезпеки або канцерогени, що визначена у пункті 23 розділу ХХІІІ Списку №1, що затверджений Постановою №36.

При цьому жодних аргументів з приводу підстав для не зарахування такого періоду до стажу ОСОБА_1 , який дає право на пільгову пенсію, рішення ГУ ПФУ у Вінницькій області №79 від 02.11.2021 не містить.

Відтак, відповідачем протиправно не зараховано до пільгового стажу позивача періоди роботи з 21.04.2004 по 30.09.2004 та з 01.10.2004 по 30.06.2009.

З приводу доводів представника позивача про те, що пенсійним органом до загального страхового стажу ОСОБА_1 зараховано не в повному обсязі періоди її роботи, а саме загальний страховий стаж становить 36 років 6 місяців 26 днів, а не 36 років 1 місяць 14 днів, суд зазначає наступне.

Згідно з рішенням №79 від 02.11.2021 до страхового стажу ОСОБА_1 зараховано всі періоди її роботи та загальний страховий стаж становить - 36 років 1 місяць 14 днів.

Відповідно до долученого ГУ ПФУ у Вінницькій області розрахунку стажу позивача вбачається, що до останнього зараховані наступні періоди: з 13.02.1981 по 22.08.2003, з 23.08.2003 по 31.12.2003, з 08.01.2004 по 31.05.2004, з 01.06.2004 по 30.06.2004, 01.07.2004 по 30.09.2004, з 01.10.2004 по 30.04.2008, з 01.06.2008 по 31.07.2008, з 01.08.2008 по 30.09.2008, з 01.10.2008 по 31.10.2008, з 01.11.2008 по 31.05.2009, з 01.06.2009 по 21.07.2009, з 02.12.2009 по 31.01.2012, з 01.03.2012 по 02.04.2012, з 13.04.2012 по 31.01.2013, з 16.04.2013 по 10.04.2014, з 11.04.2014 по 01.10.2014, з 12.11.2014 по 11.04.2015, з 14.04.2015 по 20.10.2015, з 25.11.2015 по 05.04.2016, з 12.04.2016 по 10.05.2018, з 18.10.2018 по 30.11.2018, з 01.08.2019 по 31.12.2019.

Водночас, згідно із записами трудової книжки серії НОМЕР_3 прослідковуються наступні періоди трудової діяльності ОСОБА_1 :

- 13.02.1981 прийнята учнем слюсаря механо-збірочних робіт в ШСЦ-5 на підставі Наказу № 279 від 12.02.1981.

- 22.08.2003 звільнена з займаної посади по переводу на ДП «ВПЗ» ВАТ «РММ» на підставі Наказу № 124 від 20.08.2003.

- 23.08.2003 прийнята по переводу на ДП «ВПЗ» ВАТ «РММ» на посаду слюсаря з МСР ШСВ по 3 розряду на підставі Наказу № 600 від 02.09.2003.

- 21.04.2004 переведена травильником, зайнятим на травленні металу у розчинах, що містять шкідливі речовини І-ІІ класу небезпеки або канцерогени на підставі Наказу № 40 від 20.04.2004.

- 30.09.2004 звільнена по переводу в ТОВ «ВПК» на підставі Наказу № 123-к від 30.09.2004.

- 01.10.2004 прийнята до ТОВ «ВПК» по переводу з ДП «ВПЗ» ВАТ «РММ» на посаду травильника, зайнятим на травленні металу у розчинах, що містять шкідливі речовини І-ІІ класу небезпеки або канцерогени 4 розряду в СЦ на підставі Наказу № 24-к від 01.10.2004.

- 30.06.2009 звільнено з займаної посади за згодою сторін на підставі Наказу № 59-к від 30.06.2009.

- 22.09.2009 почала отримувати виплату допомоги по безробіттю відповідно до п.1 ст. 23 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» (в редакції на момент початку виплат) на підставі Наказу № НТ090922 від 22.09.2009 виданого Лівобережним міжрайонним центром зайнятості.

- 01.12.2009 припила отримувати виплату допомоги по безробіттю відповідно до п.1.1. ст. 31 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» (в редакції на момент закінчення виплат) на підставі Наказу № НТ091202 від 02.12.2009 виданого Лівобережним міжрайонним центром зайнятості.

- 02.12.2009 прийнята до ВАТ «Маяк» на посаду маляра третього розряду на підставі Наказу № 310-К від 02.12.2009.

- 02.04.2012 звільнена з займаної посади за власним бажанням на підставі Наказу № 31 від 02.04.2012.

- 13.04.2012 прийнята до ВАТ «Маяк» на посаду прибиральниці службових приміщень обласного збірного пункту відділення забезпечення на підставі Наказу ОВК № 47 від 13.04.2012.

- 31.01.2013 звільнена з займаної посади у зв`язку з закінченням строку трудового договору на підставі Наказу № 17 від 31.01.2013.

- 16.04.2013 прийнята до ПП «КОНЕКС» на посаду санітарки-прибиральниці на підставі Наказу № 51-к від 16.04.2013.

- 10.04.2014 звільнена з займаної посади за власним бажанням на підставі Наказу № 68-к від 10.04.2014.

- 11.04.2014 прийнята до ТОВ «Базис 2011» на посаду комплектувальника продукції на підставі Наказу № 24К-14 від 11.04.2014.

- 01.10.2014 звільнена з займаної посади у зв`язку з закінченням строку договору на підставі Наказу № 64/2К-14 від 01.10.2014.

- 12.11.2014 прийнята до КП «Вінницька транспортна компанія» на посаду кондуктора громадського транспорту на підставі Наказу № 375 від 11.11.2014.

- 14.04.2015 звільнена з займаної посади за власним бажанням на підставі Наказу № 82 від 14.04.2015.

- 14.04.2015 прийнята до ТОВ «Базис 2011» на посаду комплектувальника продукції на підставі Наказу № 19К-15 від 14.04.2015.

- 20.10.2015 звільнена з займаної посади у зв`язку з закінченням строку договору на підставі Наказу № 60К-15 від 20.10.2015.

- 25.11.2015 прийнята до ПП «Феріде Плаза» на посаду мийника посуду на підставі Наказу № 60 від 24.11.2015.

- 05.04.2016 звільнена з займаної посади за власним бажанням на підставі Наказу № 12-к від 05.04.2016.

- 12.04.2016 прийнята до КП «Вінницька транспортна компанія» на посаду кондуктора громадського транспорту на підставі Наказу № 77 від 11.04.2016.

- 10.05.2018 звільнена з займаної посади за угодою сторін на підставі Наказу № 140 від 10.05.2018.

З аналізу записів, які містить трудова книжка позивача та наданого ГУ ПФУ у Вінницькій області розрахунку стажу ОСОБА_1 вбачається, що деякі періоди її трудової діяльності не зараховані до трудового стажу, зокрема з 01.01.2004 по 08.01.2004, з 01.05.2008 по 31.05.2008, з 22.09.2009 по 01.12.2009 (виплата допомоги по безробіттю).

Водночас, за змістом оскаржуваного рішення та відзиві відповідачем не зазначено причини не включення таких періодів до стажу ОСОБА_1 . Відтак, суд вважає, що такі періоди протиправно не враховані відповідачем при підрахунку загального страхового стажу позивача.

Отже, за сукупністю вищезазначених обставин, суд дійшов висновку, що рішення №79 від 02.11.2021 є протиправним та підлягає скасуванню.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання відповідача призначити та виплачувати пенсію ОСОБА_1 згідно з статтею 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" починаючи з 28.10.2021, суд вказує наступне.

Відповідно до частини 4 статті 245 КАС України, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені Законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною 1 статті 5 КАС України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Відтак, із системного аналізу вищенаведених законодавчих положень вбачається, що метою та завданнями адміністративного судочинства, зокрема, є захист та поновлення уже порушених прав, свобод та охоронюваних Законом інтересів особи, яка звернулась з відповідним позовом до суду. Тобто захисту підлягає апріорі уже порушене право, а не ті права та інтереси щодо яких наразі не відомо чи матиме місце їх порушення у майбутньому чи ні. У зв`язку з чим, рішення суду не може бути прийнято на майбутнє, зокрема, із зобов`язанням особи вчиняти певні дії на майбутнє, та не може ґрунтуватися на припущеннях, домислах, і фактичних обставинах котрі на момент його ухвалення, хронологічно ще не відбулися, проте ймовірно можуть мати місце у майбутньому, оскільки таке рішення не буде ґрунтуватися на приписах чинного законодавства та буде суперечити законодавчо визначеним принципам і завданням адміністративного судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст. 114 Закону № 1058-IV право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Згідно з ч. 2 ст. 114 Закону № 1058-IV на пільгових умовах пенсія за віком призначається: працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

За відсутності стажу роботи, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку, встановленого абзацами першим і третім - тринадцятим цього пункту, страхового стажу:

з 1 квітня 2015 року по 31 березня 2016 року - не менше 20 років 6 місяців у чоловіків і не менше 15 років 6 місяців у жінок;

з 1 квітня 2016 року по 31 березня 2017 року - не менше 21 року у чоловіків і не менше 16 років у жінок;

з 1 квітня 2017 року по 31 березня 2018 року - не менше 21 року 6 місяців у чоловіків і не менше 16 років 6 місяців у жінок;

з 1 квітня 2018 року по 31 березня 2019 року - не менше 22 років у чоловіків і не менше 17 років у жінок;

з 1 квітня 2019 року по 31 березня 2020 року - не менше 22 років 6 місяців у чоловіків і не менше 17 років 6 місяців у жінок;

з 1 квітня 2020 року по 31 березня 2021 року - не менше 23 років у чоловіків і не менше 18 років у жінок;

з 1 квітня 2021 року по 31 березня 2022 року - не менше 23 років 6 місяців у чоловіків і не менше 18 років 6 місяців у жінок;

з 1 квітня 2022 року по 31 березня 2023 року - не менше 24 років у чоловіків і не менше 19 років у жінок;

з 1 квітня 2023 року по 31 березня 2024 року - не менше 24 років 6 місяців у чоловіків і не менше 19 років 6 місяців у жінок.

Працівникам, які не мають стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону:

чоловікам - на 1 рік за кожний повний рік такої роботи;

жінкам - на 1 рік 4 місяці за кожний повний рік такої роботи.

Судом встановлено, що позивач протягом повних 5 років обіймала посаду травильника, зайнятого травленням металу у розчинах, що містять шкідливі речовини І-ІІ класу небезпеки або канцерогени, що підтверджується записом у трудовій книжці, що складає не менше половини стажу на зазначеній роботі, а отже ОСОБА_1 має право на зменшення пенсійного віку встановленого у абз. 1 ч. 1 ст. 26 Закону №1058-IV на 6 років 8 місяців (виходячи з розрахунку зменшення на 1 рік 4 місяці за кожний повний рік такої роботи).

Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 26 Закону №1058-IV, особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Таким чином, враховуючи вік позивача (57 років), страховий стаж (понад 36 років), та зменшення пенсійного віку на 6 років 8 місяців, який в кінцевому підрахунку становить 53 роки 4 місяці, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 має право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Визначаючись щодо дати з якої слід призначити позивачці пенсію, суд зауважує, що відповідно до пункту 1 частини 1 статті 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: - пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Оскільки позивач звернулась до Головного управління із заявою про призначення пенсії 28.10.2021, тобто після спливу більше ніж трьох місяців з моменту досягнення пенсійного віку, то відповідно призначення пенсії має відбутися саме з 28.10.2021 (дати звернення із заявою про призначення пенсії).

Отже, ГУ ПФУ у Вінницькій області необхідно зобов`язати призначити і виплачувати ОСОБА_1 пенсію згідно з статтею 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" з 28.10.2021.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з нормами частин першої, другої статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачкою, суд дійшов висновку, що з наведених у позовній заяві мотивів і підстав, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відтак, на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФУ у Вінницькій області понесені ним судові витрати зі сплати судового збору в сумі 992,40 грн.

Керуючись ст.ст.73-77, 90, 139, 242, 245, 246, 250, 255, 263, 295 КАС України,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області №79 від 02.11.2021 щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії згідно з статтею 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області зарахувати до стажу ОСОБА_1 , який дає право на пенсія за віком на пільгових умовах за Списком №1 періоди роботи з 21.04.2004 по 30.09.2004 та з 01.10.2004 по 30.06.2009.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області призначити і виплачувати ОСОБА_1 пенсію згідно з статтею 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", починаючи з 28.10.2021, з урахуванням висновків суду наданих у даному рішенні.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області судовий збір у сумі 992,40 грн. (дев`ятсот дев`яносто дві гривні сорок копійок).

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, 21100, )

Рішення суду в повному обсязі сформовано: 08.09.2022.

Суддя Бошкова Юлія Миколаївна