Справа № 560/6650/22
Суддя: Майстер П.М.
Дата ухвалення: 2022-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/6650/22
РІШЕННЯ

іменем України

09 вересня 2022 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Майстера П.М. розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області , Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

позивач звернулася до суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, в якому просила:

- визнати протиправним та скасувати рішення про відмову в призначенні пенсії №80 від 06 червня 2022 року Головного управління Пенсійного Фонду Івано-Франківської області про відмову за віком;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного Фонду у Хмельницькій області зарахувати ОСОБА_1 до стажу періоди з 11.07.1987 року по 01.11.1990 року,17.12.1981 року по 16.06.1987 року та період навчання з 02.09.1977 року по 10.07.1978 року, період догляду за інвалідом II групи з 01.07.2012 року по 30.06.2022 року та зобов`язати Головне Управління Пенсійного фонду України призначити ОСОБА_1 пенсію за віком.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що оскаржуване рішення вважає неправомірними, оскільки у трудовій книжці міститься уся необхідна інформація, яка підтверджує наявність відповідного стажу для призначення пенсії.

Ухвалою суду від 27.06.2022 позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.

Ухвалою суду від 19.07.2022 відкрито провадження в адміністративній справі, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження.

Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області подало до суду відзив на позовну заяву, згідно якого просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Вказує, що 31.05.2022 ОСОБА_1 звернулася до головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області із заявою про призначення за віком відповідно до Закону № 1058-IV. До заяви про призначення пенсії позивачкою надано, зокрема, трудову книжку серії НОМЕР_1 .

Рішенням головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області № 80 від 06.06.2022 позивачці відмовлено у призначенні пенсії за віком.

До страхового стажу позивачки не враховано періоди роботи згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 з 11.07.1978 по01.11.1980, оскільки в записах про звільнення завірені нечітким відбитком печатки та період з 17.12.1981 по 16.06.1987, оскільки запис при звільненні не засвідчений підписом начальника відділу кадрів; не враховано період навчання з 01.09.1977 по 10.07.1978, оскільки відсутній атестат, а в записі в трудовій книжці про період навчання не вказано дату видачі атестату.

Вимога позивачки щодо зарахування періоду роботи з 11.07.1987 по 01.11.1990 до страхового стажу є помилковою та не ґрунтується на фактичних обставинах справи. Згідно трудової книжки НОМЕР_1 в період з 11.07.1978 по 01.11.1980 ОСОБА_1 працювала в ткацькій фабриці ім. Акімова, Московська область, Ногінський район, пос. Стара Купавна і саме цей період є спірним, оскільки зазначений період не враховано до страхового стажу.

Позивачка перебуває на обліку в управлінні соціального захисту населення Кам`янець-Подільської райдержадміністрації і отримує допомогу по догляду за інвалідом ІІ групи згідно довідки від 10.05.2022 №1206 з 01.07.2012 по 30.06.2022, оскільки у індивідуальних відомостях про застраховану особу (ОК-5) дані відсутні, відтак відсутні підстави для зарахування періоду по догляду за інвалідом ІІ групи з 01.07.2012 по 30.06.2022.

Згідно поданих документів та індивідуальних відомостей про застраховану особу страховий стаж позивачки становить 28 років 06 місяців 25 днів, що недостатньо для призначення пенсії за віком відповідно до Закону № 1058-ІV. Інших документів на підтвердження спірних періодів роботи, передбачених Порядком №637 позивачкою надано не було.

У відзиві також заявлено клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з викликом (повідомленням) сторін.

Враховуючи те, що дана справа є незначної складності, характер спірних правовідносин та предмет доказування не вимагають проведення судового засідання, в задоволенні клопотання необхідно відмовити.

Крім того, від відповідача надійшло клопотання про залучення в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача управління соціального захисту населення Кам`янець-Подільської райдержадміністрації з метою об`єктивного дослідження всіх обставин справи.

Відповідно до частини 2 статті 49 Кодексу адміністративного судочинства України треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права, свободи, інтереси або обов`язки. Вони можуть бути залучені до участі у справі також за клопотанням учасників справи. Якщо адміністративний суд при вирішенні питання про відкриття провадження у справі або при підготовці справи до судового розгляду встановить, що судове рішення може вплинути на права та обов`язки осіб, які не є стороною у справі, суд залучає таких осіб до участі в справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору.

Згідно з частиною 4 статті 49 Кодексу адміністративного судочинства України у заявах про залучення третіх осіб і у заявах третіх осіб про вступ у справу на стороні позивача або відповідача зазначається, на яких підставах третіх осіб належить залучити до участі у справі.

Відповідачем у клопотанні не наведено яким чином рішення у справі може вплинути на права, свободи, інтереси або обов`язки Управління соціального захисту населення Кам`янець-Подільської райдержадміністрації, отже клопотання є необґрунтоване та не підлягає задоволенню.

Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області подало до суду відзив на позовну заяву, згідно якого просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Вказує, що записи трудової книжки НОМЕР_1 про роботу позивача з 17.12.1981 по 16.06.1987, внесено неналежним чином, оскільки запис при звільненні не засвідчений підписом начальника відділу кадрів, що є порушенням п.4.1 Інструкції №162, що унеможливлює зарахування даного періоду до загального страхового стажу.

Оскільки запис у трудовій книжці про звільнення з роботи про роботу позивача з 17.12.1981 по 16.06.1987 неналежним чином оформлений (не засвідчений підписом начальника відділу кадрів), тому порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній визначено Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637, де в п.3 цього Порядку зазначено, що якщо в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

У записі в трудовій книжці про період навчання не вказано дату видачі атестату, що є порушенням п.2.17 Інструкції №162, в якій зазначено, що до трудових книжок за місцем роботи вносяться окремим рядком з посиланням на дату, номер та найменування відповідних документів записи, зокрема, про час навчання у професійних навчально-виховних закладах та інших закладах у навчально-курсових комбінатах (центрі, пункті тощо); про час навчання у вищих навчальних закладах (включаючи і час роботи в студентських таборах, на виробничій практиці та при виконанні науково-дослідної госпдоговірної тематики) та про час перебування в аспірантурі і клінічній ординатурі, крім випадків, зазначених у п.2.15. цієї Інструкції.

Щодо підстав не зарахування до страхового стажу періоду роботи з 11.07.1987 по 01.11.1990 зазначено, що трудова книжка ОСОБА_1 не містить записів про вказаний період роботи, тому й підстави для його зарахування відсутні. Жодними іншими доказами зазначений період з 11.07.1587 по 01.11.1990 не підтверджено.

Більше того, згідно копії розрахунку стажу, що додається, період роботи з 01.12.1987 по 06.12.2012 повністю зараховано до загального страхового стажу. Тому позовні вимоги щодо зарахування до страхового стажу періоду роботи з 11.07.1987 по 01.11.1990 є безпідставними.

Згідно довідки №1206 від 10.05.2022, виданої Управлінням соціального захисту населення Кам`янець-Подільської районної державної адміністрації ОСОБА_1 перебуває на обліку в управлінні праці та соціального захисту населення та з 01.07.2012 по 30.06.2022 отримує допомогу на догляд за ОСОБА_2 1987 р.н., інвалідом 2 групи внаслідок психічного розладу.

Відповідно до п. 9 ст. 11 Закону №1058-ІV загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню підлягають, зокрема, непрацюючі працездатні особи, які здійснюють догляд за особою з інвалідністю І групи або за особою, яка досягла пенсійного віку, встановленого статтею 26 цього Закону, та за висновком закладу схорони здоров`я потребує постійного стороннього догляду, якщо такі непрацюючі працездатні особи отримують допомогу, надбавку або компенсацію відповідно до законодавства.

Таким чином відсутні підстави для зарахування спірного періоду до трудового стажу ОСОБА_1 для призначення пенсії за віком, оскільки у період з 01.07.2012 по 30.06.2022 нею здійснювався догляд за особою, якій встановлено II групу інвалідності та який у вищезгаданий період досяг повноліття (20 років).

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх взаємному зв`язку та сукупності, суд встановив наступні обставини.

31.05.2022 позивач ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області із заявою про призначення пенсії за віком.

Згідно записів трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 вказані, зокрема, наступні відомості щодо трудової діяльності позивача:

- навчання в ПТУ 111 м. Москва з 01.09.1977 по 10.07.1978;

- 11.07.1978 прийнята в ткацьке виробництво ткачем;

- 01.11.1980 звільнена за ст.31 КЗпП РРФСР, зміна місця проживання;

- 17.12.1981 прийнята в ткацьке виробництво ткачем;

- 04.09.1984 переведена учнем штопальщиком ткацького виробництва;

- 01.09.1985 переведена в ткацьке виробництво ткачихою;

- 16.06.1987 звільнена за ст.31 КЗпП РРФСР - зміна місця проживання.

До матеріалів справи долучено Атестат №4078 виданий ОСОБА_3 , про те що вона закінчила міське професійно-технічне училище №111 м. Москва (період навчання з 01.09.1977 по 10.07.1978).

Рішенням головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області № 80 від 06.06.2022 позивачці відмовлено у призначенні пенсії за віком згідно заяви від 31.05.2022 у зв`язку з відсутністю необхідного стажу роботи 29 років, передбаченого ст. 26 Закону № 1058-IV.

За результатами розгляду документів, доданих до заяви, до страхового стажу не зараховано періоди роботи згідно трудової книжки НОМЕР_1 з 11.07.1978 по 01.11.1980 - при звільненні печатка не читається та період з 17.12.1981 по 16.06.1987 - запис при звільненні не засвідчений підписом начальника відділу кадрів, чим порушено п. 4.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, яка затверджена постановою Держкомпраці СРСР від 20.06,1974 № 162. Також не враховано період навчання з 01.09.1977 по 10.07.1978, оскільки відсутній атестат, а в записі в трудовій книжці про період навчання не вказано дату видачі атестату, порушено п. 2.17 Інструкції.

Вказано, що заявниця перебуває на обліку в управлінні соціального захисту населення Кам`янець-Подільської райдержадміністрації і отримує допомогу по догляду за інвалідом II групи згідно довідки від 10.05.2022 №1206 з 01.07.2012 по 30.06.2022, однак у індивідуальних відомостях про застраховану особу (ОК-5) дані відсутні.

Про прийняте рішення позивача повідомлено листом Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області № 2200-0209-8/37430 від 07.06.2022.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Спірні правовідносини регулюються Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року №1058-IV, Законом України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.91 року №1788-XII, "Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженим Постановою правління Пенсійного фонду України №22-1 від 25.11.2005 року, "Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 року №637.

Статтею 8 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" передбачене право громадян на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Згідно із ч. 3 ст. 4 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються види пенсійного забезпечення, умови, норми та порядок пенсійного забезпечення.

Відповідно до статті 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку, зокрема, пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Згідно з частиною 1 статті 26 Закону №1058-IV фізичні особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років до 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення 60 років мають особи за наявності страхового стажу (на момент звернення); з 1 січня по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років; з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років; з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років.

Відповідно до ст. 1 Закону № 1058-IV страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Щодо зарахування періодів з 11.07.1978 по 01.11.1980 та з 17.12.1981 по 16.06.1987 суд вказує наступне.

Основним документом, що підтверджує пільговий стаж роботи працівника з огляду на положення статті 48 Кодексу законів про працю України, статті 62 Закону №1788-XII та пункту 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (далі по тексту Порядок № 637), є трудова книжка.

Статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Лише за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Вимоги щодо порядку ведення трудових книжок визначені Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників №58 від 29 липня 1993 року (далі по тексту Інструкція №58), та до таких вимог серед іншого цією Інструкцією віднесено необхідність внесення до трудової книжки: відомостей про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомостей про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення тощо (пункт 2.2.).

Відповідно до пункту 2.4 Інструкції №58 усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Згідно з п. 2.3 Інструкції усі записи в трудовій книжці про прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагородження та заохочення вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого терміну, а при звільненні - в день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Згідно пункту п. п. б п. 2.17 Інструкції передбачено, що всі записи в трудовій книжці за місцем роботи вносяться окремою строкою з посиланням на дату, номер і найменування відповідних документів.

Отже, записи у трудову книжку вносяться відповідальним працівником підприємства, а не особисто позивачем.

Як свідчать записи №2 та №3 у трудовій книжці, позивач з 11.07.1978 по 01.11.1980 прцювала в ткацькому виробництві ткачем, з якого наказом №1161 від 03.11.1980 була звільнена за ст.31 КЗпП РРФСР. Зазначені записи трудової книжки належним чином оформлені, завірені підписом та відбитком печатки.

Відповідно до записів №9, та №12 позивач з 17.12.1981 по 16.06.1987 працювала в ткацькому виробництві ткачем, з якого 16.06.1987 наказом №423 від 16.06.1987 звільнена за ст.31 КЗпП РРФСР. Зазначені записи трудової книжки належним чином оформлені, завірені відбитком печатки

Вказані записи трудової книжки не містять виправлень, підчищень або описок.

Зважаючи на це, суд вважає, що вказані періоди роботи належним чином підтверджений відомостями трудової книжки, що відповідач не спростував.

Одночасно з цим, суд звертає увагу на те, що відповідальність роботодавця за можливі помилки або виправлення, допущені у трудовій книжці працівника, у тому числі за якість записів та відбитків печаток, не може бути перекладена на працівника та призводити до позбавлення його права на зарахування фактично відпрацьованого часу та трудового стажу для призначення пенсії.

Суд зазначає, що неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.

Правова позиція щодо того, що недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для зазначеної у такій трудовій книжці особи, викладена в постанові Верховного Суду від 06.02.2018 по справі №677/277/17.

Оскільки позивач не може відповідати за неналежне виконання роботодавцем свого обов`язку щодо якісного заповнення та завірення записів трудової книжки, підстави для не зарахування йому до страхового стажу вказаного періоду роботи - відсутні.

Відтак, суд дійшов висновку про те, що періоди роботи позивача з 11.07.1978 по 01.11.1980 та з 17.12.1981 по 16.06.1987 необхідно врахувати до страхового стажу.

Щодо зарахування періоду роботи позивача з 11.07.1987 по 01.11.1990, суд погоджується із твердженнями відповідачів, та вказує що трудова книжка позивача не містить записів про вказаний період роботи. Згідно копії розрахунку стажу, період роботи з 01.12.1987 по 06.12.2012 повністю зараховано до загального страхового стажу. Тому, в задоволенні позовних вимог щодо зарахування до страхового стажу періоду роботи з 11.07.1987 по 01.11.1990 суд відмовляє.

Щодо зарахування періоду навчання позивача з 01.09.1977 по 10.07.1978 суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 2.16 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту України №58 від 29.07.1993 для студентів, <…>, які мають трудові книжки, навчальний заклад (наукова установа) вносить записи про час навчання на денних відділеннях (у тому числі підготовчих) вищих навчальних закладів. Підставою для таких записів є накази навчального закладу (наукової установи) про зарахування на навчання та про відрахування з числа студентів, учнів, аспірантів, клінічних ординаторів.

Для студентів, учнів, аспірантів та клінічних ординаторів, які раніше не працювали та у зв`язку з цим не мали трудових книжок, відомості про роботу в студентських таборах, на виробничій практиці, а також про виконання науково-дослідної госпдоговірної тематики на підставі довідок вносяться підприємством, де надалі вони будуть працювати (пункт 2.18 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників).

Згідно з підпунктами "б", "в" пункту 2.19 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, до трудових книжок за місцем роботи вносяться окремим рядком з посиланням на дату, номер та найменування відповідних документів такі записи: про час навчання у професійних навчально-виховних закладах та інших закладах у навчально-курсових комбінатах (центрі, пункті тощо); про час навчання у вищих навчальних закладах (включаючи і час роботи в студентських таборах, на виробничій практиці та при виконанні науково-дослідної госпдоговірної тематики) та про час перебування в аспірантурі і клінічній ординатурі, крім випадків, зазначених у пункті 2.16. цієї Інструкції.

У трудовій книжці позивача, є запис №1 про навчання в ПТУ ІІІ м. Москва з 01.09.1977 по 10.07.1978. Запис містить посилання на атестат № 4078. Запис про навчання є першим записом у трудовій книжці.

На підтвердження навчання в училищі позивачем надано суду належним чином засвідчену копію атестата №4078 виданий ОСОБА_3 , про те що вона закінчила міське професійно-технічне училище №111 м. Москва (період навчання з 01.09.1977 по 10.07.1978).

Разом з тим, у суду відсутні відомості про те, що позивач надавала при поданні заяви до органу Пенсійного фонду України про призначення пенсії атестат №4078.

У розумінні пункту 8 Порядку №637 атестат професійного навчально-виховного закладу є належним і достатнім доказом на підтвердження періоду навчання особи та підставою для зарахування періоду навчання до стажу роботи.

Відтак, період навчання позивача з 01.09.1977 по 10.07.1978 належить зарахувати до її страхового стажу.

Щодо зарахування періоду догляду за інвалідом ІІ групи з 01.07.2012 по 30.06.2022 суд вказує наступне.

Статтею 11 Закону №1058-IV визначено осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню.

Так, відповідно до пункту 9 статті 11 Закону №1058-IV загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню підлягає один із непрацюючих працездатних батьків, усиновителів, опікун, піклувальник, один із прийомних батьків, батьків-вихователів, які фактично здійснюють догляд за дитиною з інвалідністю, дитиною, хворою на тяжке перинатальне ураження нервової системи, тяжку вроджену ваду розвитку, рідкісне орфанне захворювання, онкологічне, онкогематологічне захворювання, дитячий церебральний параліч, тяжкий психічний розлад, цукровий діабет І типу (інсулінозалежний), гостре або хронічне захворювання нирок IV ступеня, за дитиною, яка отримала тяжку травму, потребує трансплантації органа, потребує паліативної допомоги, якій не встановлено інвалідність, а також непрацюючі працездатні особи, які здійснюють догляд за особою з інвалідністю І групи або за особою, яка досягла пенсійного віку, встановленого статтею 26 вказаного Закону, та за висновком закладу охорони здоров`я потребує постійного стороннього догляду, якщо такі непрацюючі працездатні особи отримують допомогу, надбавку або компенсацію відповідно до законодавства.

У спірний період вказана норма була викладена в іншій редакції у пункті 14 статті 11 Закону №1058-IV, відповідно до якого загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню підлягає один із непрацюючих працездатних батьків, усиновителів, опікун, піклувальник, один із прийомних батьків, батьків-вихователів, які фактично здійснюють догляд за дитиною з інвалідністю, тяжко хворою дитиною, якій не встановлено інвалідність, а також непрацюючі працездатні особи, які здійснюють догляд за особою з інвалідністю I групи або за особою, яка досягла пенсійного віку, встановленого статтею 26 цього Закону, та за висновком закладу охорони здоров`я потребує постійного стороннього догляду, якщо такі непрацюючі працездатні особи отримують допомогу, надбавку або компенсацію відповідно до законодавства.

У матеріалах пенсійної справи міститься довідка №1206 від 10.05.2022, видана Управлінням соціального захисту населення Кам`янець-Подільської районної державної адміністрації, щодо того, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в управлінні праці та соціального захисту населення та з 01.07.2012 по 30.06.2022 отримує допомогу на догляд за ОСОБА_2 1987 р.н., інвалідом 2 групи внаслідок психічного розладу.

Таким чином, суд погоджується із висновком відповідачів, що відсутні підстави для зарахування спірного періоду до трудового стажу позивача, оскільки у період з 01.07.2012 по 30.06.2022 нею здійснювався догляд за особою, якій встановлено II групу інвалідності та який у вищезгаданий період досяг повноліття (20 років).

Тому, рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 06.06.2022 №80 є протиправним та підлягає скасуванню в частині, якою позивачу відмовлено в зарахуванні періоду навчання з 01.09.1977 по 10.07.1978, періодів роботи з 11.07.1978 по 01.11.1980, з 17.12.1981 по 16.06.1987.

Враховуючи наведене, суд вважає за необхідне зарахувати до стажу позивача період навчання з 01.09.1977 по 10.07.1978, періоди роботи з 11.07.1978 по 01.11.1980, з 17.12.1981 по 16.06.1987.

Таким чином, оскільки позивачу слід зарахувати страховий стаж, який дає право на пенсію за віком. Разом із стажем, який зарахований відповідачем - 28 років 6 місяців 25 днів, загалом страховий стаж позивача становить понад 29 років.

В зв`язку з тим, що позивачу 29 травня 2022 року виповнилося 60 років, страховий стаж становить понад 29 років, суд вважає, що позивач має право на призначення пенсії за віком.

Таким чином, рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 06.06.2022 №80 про відмову у призначенні пенсії за віком є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідно до ч.1 ст.45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Позивач ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) із заявою про призначення пенсії звернулася 31.05.2022, тому слід зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області призначити пенсію за віком з 30.05.2022.

Щодо доводів відповідача про те, що вимога про призначення пенсії не підлягає задоволенню, оскільки є втручанням в дискреційні повноваження, суд зазначає наступне.

На законодавчому рівні поняття "дискреційні повноваження" суб`єкта владних повноважень відсутнє. У судовій практиці сформовано позицію щодо поняття дискреційних повноважень, під якими слід розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення.

Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов (що є у спірному випадку) відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.

Крім цього спосіб відновлення порушеного права позивача має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Згідно з вимогами статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України, доказів, наявних у матеріалах справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що підлягають частковому задоволенню.

Згідно з ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.

Враховуючи, що рішення про відмову у призначенні позивачу пенсії приймало Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, то на користь позивача слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області судові витрати на суму 992,40 грн.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 06.06.2022 №80 про відмову в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій зарахувати ОСОБА_1 період навчання з 01.09.1977 по 10.07.1978 та періоди роботи з 11.07.1978 по 01.11.1980, з 17.12.1981 по 16.06.1987 до страхового стажу, та призначити ОСОБА_1 пенсію за віком з 30 травня 2022 року.

Стягнути на користь ОСОБА_1 992,40 грн (дев`ятсот дев`яносто дві гривні сорок копійок) судового збору за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 09 вересня 2022 року

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 )
Відповідач:Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (вул. Гната Чекірди, 10,Хмельницький,Хмельницька область,29013 , код ЄДРПОУ - 21318350) Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (вул. Січових Стрільців,15,Івано-Франківськ,76018 , код ЄДРПОУ - 20551088)

Головуючий суддя П.М. Майстер