Справа № 600/7500/21-а
Суддя: Боднарюк Олег Васильович
Дата ухвалення: 2022-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2022 р. м. Чернівці Справа № 600/7500/21-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Боднарюка О.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач), звернулась в суд з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області (далі - відповідач), в якому просить:

- визнати протиправним рішення відповідача про припинення виплати пенсії позивачеві з 01.03.2021 року;

- визнати протиправною бездіяльність відповідача, яка полягала у не поновленні виплати позивачеві пенсії за віком, на підставі заяви від 05.08.2021 року з додатками, отриманої відповідачем 30.09.2021 року;

- зобов`язати відповідача поновити позивачеві нарахування та виплату пенсії за віком;

- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачеві пенсію за віком за період з 01.03.2021 року до місяця поновлення пенсійних виплат;

- стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь держави судовий збір, в сумі 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 копійок грн.

- допустити негайне виконання рішення суду в частині присудження виплати пенсії в межах суми стягнення за один місяць.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ.

1. Позивач в обґрунтування позовних вимог зазначив, що рішенням відповідача від 19.02.2021 року йому припинено пенсійні виплати з 01.03.2021 року до з`ясування всіх обставин. Підставою припинення виплати пенсії слугувало те, що позивач не знімав готівку з банківської карти, на яку виплачувалась пенсія в період з 01.11.2019 року по 01.11.2020 рік.

Разом з тим, позивач звернувся до відповідача із заявою про поновлення виплат від 05.08.2021 року з додатками, за результатом розгляду якої, відповідач листами від 13.10.2021 року та 22.10.2021року, відмовив позивачеві у поновленні виплат, з тих підстав, що заява подана не особисто позивачем, та без належним чином оформлених документів.

Відтак, позивач вважає рішення відповідача протиправним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки зазначена вище заява поданим ним особисто і є нотаріально засвідченою, що підтверджується матеріалам справи. При цьому, посилався на рішення Конституційного Суду України №25-рп/2009 року від 07 жовтня 2009 року, яким визнано неконституційними положення Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" щодо припинення виплати пенсії громадянам України, які постійно не проживають на її території.

2. Відповідач подав до суду відзив на адміністративний позов, в обґрунтування якого заперечував щодо задоволення позову з огляду на наступне.

Заперечуючи проти позову зазначив, що позивач перебуває на обліку в Головному управлінні та отримував пенсію за віком. Водночас, звертав увагу суду на те, що з метою з`ясування підстав та визначення способу подальшої виплати пенсії, посадовими особами відповідача 14.01.2021 року направлено позивачеві повідомлення про необхідність подання відповідної заяви. Разом з тим, з огляду на відсутність такого звернення пенсіонера (позивача) та не підтвердження фактичного місця проживання останнього, відповідачем припинено позивачеві виплату пенсії з 01.03.2021 року для з`ясування обставин та виникнення підстав для її поновлення.

Окремо зазначив, що 01.10.2021 року до відповідача надійшла заява ОСОБА_2 від 05.08.2021 року (донька позивача), в якій повідомлено, про місце тимчасового проживання та стан здоров`я позивача.

Водночас, наголошував на тому, що органом Пенсійного фонду приймається рішення за результатами розгляду заяви та документів, поданих у відповідності до Постанови № 22-1. Після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який здійснює подальшу їх обробку. Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

З огляду на наведене вище, відповідач вважає, що позивачеві правомірно відмовлено в поновленні виплати пенсії у зв`язку з тим, що останнім не подано до органу Пенсійного фонду заяву, про поновлення виплати пенсії з дотриманням вимог, зазначених Постановою 22-1.

3. Представник позивача також подав заперечення проти відзиву, що по своїй суті є відповіддю на відзив, в якій зазначенні переважно подібні аргументи, які викладенні в позовній заяві.

ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ В СПРАВІ.

1. Ухвалою суду задоволено клопотання позивача, про відстрочення сплати судового збору до винесення рішення в справі, відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами.

2. Ухвалою суду, заяву про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції повернуто заявнику без розгляду.

ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ОБСТАВИНИ ТА ВІДПОВІДНІ ПРАВОВІДНОСИНИ.

1. Содом встановлено, що рішенням від 19.02.2021 року, відповідач припинив пенсійні виплати позивача з 01.03.2021 року, до з`ясування обставин та виникнення підстав для її поновлення.

2. 05.08.2021 року позивачем подано до органу Пенсійного фонду заяву, про поновлення виплати пенсії від 05.08.2021 року, підпис останнього посвідчено нотаріусом штату Вірджинія Катериною Вакуліною. До заяви, також додані копії паспортних документів позивача, РНОКПП, документи про стан здоров`я та наявність статусу особи з обмеженими фізіологічними можливостями, заява ОСОБА_2 (донька позивача) про місце проживання позивача в США. Зазначену вище заяву доставлено відповідачеві 30.09.2021 року, міжнародною компанією з експрес-доставки вантажу та документів DHL.

3. Листом від 13.10.2021 року № 2400-1708-8/32227 відповідач повідомив представника позивача про те, що за інформацією АТ "Ощадний банк" на рахунок ОСОБА_1 проводилось зарахування цільових коштів та по якому було відсутнє зняття готівки більше ніж 1 рік. Також зазначено, що протягом року не здійснювалась ідентифікація особи в органах Пенсійного фонду, виплату пенсії позивачів призупинено з березня 2021 року.

При цьому повідомлено, що позивачеві необхідно особисто звернутись до територіального органу Пенсійного фонду України, в якому вона перебуває на обліку, з питань поновлення виплати пенсії.

ДО ВКАЗАНИХ ПРАВОВІДНОСИН СУД ЗАСТОСОВУЄ НАСТУПНІ ПОЛОЖЕННЯ ЗАКОНОДАВСТВА ТА РОБИТЬ ВИСНОВКИ ПО СУТІ СПОРУ.

1. Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно статті 24 Конституції України, громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Частиною 1 статті 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

2. Частиною 3 статті 2 Протоколу № 4 Конвенції про захист прав і основних свобод людини визначено, що кожна людина має право на вільне пересування і свободу вибору місця проживання. Кожна людина має право залишати будь-яку країну, включаючи свою власну.

Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" від 11.12.2003 року N 1382-IV, реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Таким чином, кожен громадянин України, включаючи пенсіонерів, має право на вибір свого місця проживання, зі збереженням усіх конституційних прав.

Враховуючи наведені норми, позивач як громадянка України, незалежно від країни свого проживання, вправі користуватися конституційними правами, в тому числі і правом на пенсійне забезпечення.

Така правова позиція висловлена Конституційним Судом України у Рішенні від 07.10.2009 р. №25-рп/2009.

Рішенням Конституційного Суду України від 7 жовтня 2009 року у справі № 1-32/2009 за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України положень пункту 2 частини першої статті 49, другого речення статті 51 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення пункту 2 частини першої статті 49, другого речення статті 51 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 р. Положення Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", які визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення.

Таким чином, позивач, проживаючи в США, як громадянин України, має такі ж самі конституційні права, як і інші громадяни України, так як Конституція Україні та пенсійне законодавство України не допускає обмеження права на соціальний захист, зокрема права на отримання пенсії, за ознакою місця проживання громадянина України.

3. Крім того, як зазначив Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у рішенні у справі "Пічкур проти України", яке набрало статусу остаточного 7 лютого 2014 року, право на отримання пенсії як таке стало залежним від місця проживання заявника. Це призвело до ситуації, в якій заявник, пропрацювавши багато років у своїй країні та сплативши внески до системи пенсійного забезпечення, був зовсім позбавлений права на пенсію лише на тій підставі, що він більше не проживає на території України (пункт 51 цього рішення).

У пункті 54 вказаного рішення ЄСПЛ зазначив, що наведених вище міркувань ЄСПЛ достатньо для висновку про те, що різниця в поводженні, на яку заявник скаржився, порушувала статтю 14 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція), згідно з якою користування правами та свободами, визнаними в Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою - статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національних меншин, майнового стану, народження, або за іншою ознакою, у поєднанні зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції, якою передбачено право кожної фізичної або юридичної особи мирно володіти своїм майном та закріплено, що ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Враховуючи те, що рішення ЄСПЛ є джерелом права та обов`язковими для виконання Україною відповідно до статті 46 Конвенції, суди при розгляді справ зобов`язані враховувати практику ЄСПЛ, у тому числі й у рішенні у справі "Пічкур проти України", як джерело права відповідно до статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини".

4. Статтею 1 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788-XII зазначено, що громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Відповідно до частини 2 статті 49 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003 року, поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з`ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати. Виплата пенсії поновлюється в порядку, передбаченому частиною третьою статті 35 та статтею 46 цього Закону.

Відповідно до статті 35 вказаного Закону закріплений строк виплати пенсії по інвалідності в разі зміни групи інвалідності або відновлення працездатності.

Відповідно до вимог статті 46 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії. Нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. Компенсація втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.

Згідно зі статті 51 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у разі виїзду пенсіонера на постійне місце проживання за кордон пенсія, призначена в Україні, за заявою пенсіонера може бути виплачена йому за шість місяців наперед перед від`їздом, рахуючи з місяця, що настає за місяцем зняття з обліку за місцем постійного проживання. Під час перебування за кордоном пенсія виплачується в тому разі, якщо це передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

5. Відповідно до вимог Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою Правління ПФУ від 25.11.2005 року №22-1 (далі - Порядок № 22-1), заява про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії, про виплату пенсії у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, поновлення виплати пенсії, про припинення перерахування пенсії на банківський рахунок та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, про виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, про виплату пенсії за довіреністю, термін дії якої більше одного року, через кожний рік дії такої довіреності, подається пенсіонером особисто або його законним представником до органу, що призначає пенсію, за місцем перебування на обліку як одержувача пенсії.

Пунктом 1.7 Порядку №22-1 встановлено, що днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви.

6. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем 05.08.2021 року було надіслано до органу Пенсійного фонду заяву про поновлення виплати раніше призначеної пенсії. При цьому слід зазначити, що підпис позивача посвідчено нотаріусом штату Вірджинія Катериною Вакуліною. Також, до заяви додані наступні документи, зокрема: копії паспортних документів позивача, РНОКПП, документи про стан здоров`я та наявність статусу особи з обмеженими фізіологічними можливостями, заява ОСОБА_2 (донька позивача) про місце проживання позивача в США. Зазначену вище заяву доставлено відповідачеві 30.09.2021 року, міжнародною компанією з експрес-доставки вантажу та документів DHL.

Відповідно до п.2.8. Порядку №22-1, поновлення виплати пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший здійснюються за документами, що є в пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло на дату призначення пенсії.

В п.2.22 Порядку №22-1 зазначено, що документами, що засвідчують місце проживання особи, є паспорт або довідка відповідних органів з місця проживання (реєстрації), у тому числі органів місцевого самоврядування. Іноземці та особи без громадянства подають також копію посвідки на постійне проживання.

Згідно із п.4.1 Порядку №22-1 орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою (додаток 2).

Згідно із п.4.10 Порядку №22-1, не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.

З огляду на наведене, суд вважає необґрунтованими доводи відповідача про необхідність особистого звернення позивачем із заявою до територіального органу Пенсійного фонду України, в якому він перебуває на обліку, про поновлення виплати пенсії, оскільки нормами статті 49 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", якими врегульовано порядок припинення та поновлення виплати пенсії, такої вимоги не передбачено.

7. Крім того, суд вважає, що положення п.1.5 Порядку №22-1 щодо обов`язковості особистого подання пенсіонером заяви про поновлення йому виплати пенсії порушує гарантоване статті 46 Конституції України право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом, оскільки для подання такої заяви особисто позивач, який тимчасово проживає у США, у зв`язку із перенесеною хворобою має обмеженні фізіологічні можливості, буде вимушений подолати відстань у багато тисяч кілометрів з США до України, витративши численні кошти на переліт. Фактично наведене, унеможливлює подання позивачем такої заяви та позбавляє останнього права на пенсію.

За викладених обставин, суд не бере до уваги посилання відповідача на п.1.5 Порядку №22-1 та не застосовує його, як такий, що порушує Конституційне право позивача на пенсію.

8. Також суд зазначає, що виходячи з правової, соціальної природи пенсії, право громадянина на одержання призначеної йому пенсії не може бути пов`язано з такою умовою, як постійне проживання в Україні, а держава в свою чергу, у відповідності з конституційними принципами, зобов`язана гарантувати це право, незалежно від того, де проживає особа, котрій призначена пенсія - в Україні або за її межами.

Отже, з набранням чинності рішенням Конституційного Суду України №25-рп/2009 щодо неконституційності положень пункту 2 частини першої статті 49, другого речення статті 51 Закону №1058-ІV виникли підстави для поновлення конституційного права особи на виплату пенсії, виплата якої була зупинена на підставі положень зазначеного Закону та відповідної заяви позивача про закриття пенсійної справи.

Таким чином, позивач проживаючи в Сполучених Штатах Америки, як громадянин України, має такі ж самі конституційні права, як й інші громадяни України, оскільки Конституція України та пенсійне законодавство України не допускають обмеження права на соціальний захист, зокрема права на отримання пенсії за ознакою місця проживання.

Відтак, суд дійшов висновку, що позивач має право на поновлення пенсії незалежно від місця проживання останнього, а тому відповідачем всупереч висновку, викладеного в рішенні Конституційного Суду України №25-рп/2009 від 07 жовтня 2009 року та рішенні Європейського суду з прав людини по справі "Пічкур проти України", яке є джерелом права, протиправно відмовлено позивачу у поновленні виплати пенсії.

Отже, оскаржуване позивачем рішення у вигляді листа-відмови є протиправним.

9. Слід також зазначити, що позовні вимоги в частині зобов`язання відповідача відновити виплату пенсії позивачеві, починаючи з 01 березня 2021 року є безпідставними, оскільки не ґрунтуються на законі, а тому задоволенню не підлягають.

Так, відповідно до частини 1 статті 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пенсія призначається з дня звернення за пенсією.

Відповідно до частини 2 статті 49 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з`ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати. Виплата пенсії поновлюється в порядку, передбаченому частиною третьою статті 35 та статтею 46 цього Закону.

Отже, поновлення пенсії відбувається не інакше, як після з`ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати. В даному випадку, поновлення виплати пенсії повинно відбуватись з дня звернення особою до пенсійного органу із відповідною заявою. При цьому, відповідач у згаданих правовідносинах не повноважний з власної ініціативи відновлювати (поновлювати) виплату пенсії, в той час коли особа перебуває за кордоном.

Оскільки, як встановлено судом з матеріалів справи, позивач звернувся до відповідача із заявою про поновлення виплати пенсії 05.08.2021 року, то відповідач повинен поновити виплату пенсії позивачу саме з 05.08.2021 року.

Крім цього, суд також виходить із того, що згідно частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Висновок про те, що пенсія має бути поновлена з дати звернення особи із відповідною заявою до пенсійного органу, узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, що відображена в постанові від 20 лютого 2018 року (справа №757/12134/14-а; номер провадження №К/9901/5941/18), від 27 лютого 2018 року (справа №523/5348/17, номер провадження К/9901/247/17).

Згідно частини 5 статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Крім цього, вказане вище узгоджується із правовою позицією, викладеною у постановах Вінницького апеляційного адміністративного суду від 11 грудня 2017 року (справа №727/9141/17) та від 25 травня 2016 року (справа №724/286/16-а).

10. З аналізу наведених норм чинного законодавства України вбачається, що поновлення виплати пенсії здійснюються за документами, що є в пенсійній справі. Подання позивачем додаткових документів при поновленні виплати пенсії являється виключно його правом та не створює відповідного обов`язку щодо їх подачі.

Суд повторно зазначає, що згідно з п.1.5 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", заява про поновлення виплати пенсії подається пенсіонером особисто або його законним представником до органу, що призначає пенсію, за місцем перебування на обліку як одержувача пенсії.

Однак, не зважаючи на те, що поновлення пенсії позивачу є обов`язком пенсійного фонду, з метою реалізації втраченого права позивача, було подано усі необхідні документи, на підставі яких відповідач мав змогу відновити пенсійні виплати, проте відповідачем цього зроблено не було.

11. Згідно частини 1 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Окремо суд зазначає, що відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Тобто, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок (тягар) доказування в спорі покладається на відповідача - орган публічної влади, який повинен надати докази, що свідчать про правомірність його дій (бездіяльності), законність прийнятих рішень.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність вказаних вище доказів окремо, а також достатність і взаємний зв`язок цих доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що відповідачем протиправно не поновлено виплату пенсії позивачу з дати звернення із заявою про її поновлення 05.08.2021 року.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є частково обґрунтованими, підтвердженими належними та допустимими доказами, а відтак підлягають задоволенню шляхом визнання протиправним рішення про припинення виплати пенсії позивача та зобов`язання відповідача поновити позивачеві нарахування та виплату пенсії за віком з 05.08.2021 року.

12. Щодо вимоги позивача стосовного негайного виконання рішення суду, суд зазначає наступне.

Згідно пункту 1 частини 1статті 371 КАС України негайно виконуються рішення суду про присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів - у межах суми стягнення за один місяць.

У відповідності до пункту 1 частини 2 статті 371 КАС України суд, який ухвалив рішення, за заявою учасників справи або з власної ініціативи може ухвалою в порядку письмового провадження або зазначаючи про це в рішенні звернути до негайного виконання рішення у разі стягнення всієї суми боргу при присудженні платежів, визначених пунктами 1 і 2 частини першої цієї статті.

Однак, суд звертає увагу на те, що поновлення виплати пенсії позивачу з урахуванням висновків зроблених судом у цій справі, відповідачу належить здійснити за результатами виконання рішення суду. Оскільки саме органи Пенсійного фонду України виконують функцію з призначення, перерахунку та виплати пенсії, розмір належної до виплати позивачу пенсії на разі не визначений. Слід також зазначити і те, що спосіб захисту порушеного права в даній справі стосується перш за все поновлення виплати пенсії, а не стягнення визначеної суми пенсії.

Відтак, враховуючи положення вищевказаних норм статті 371 КАС України, суд не вбачає підстав для звернення до негайного виконання рішення, оскільки такі вимоги є передчасними (стягнення можливо лише після перерахунку і не може передувати останньому).

Враховуючи вищезазначене та оцінюючи надані докази в сукупності, суд вважає позовні вимоги частково обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню частково.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ.

1. Відповідно до частини 3 статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

2. З огляду на те, що ухвалою суду за клопотанням позивача відстрочено сплату судового збору до винесення рішення по справі, а ому слід стягнути на користь Державного бюджету України судові витрати (судовий збір) у сумі 454,00 грн з розрахунку (908,00:2) за рахунок бюджетних асигнувань відповідача .

Керуючись статтями 241 - 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд-

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області - задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, про припинення виплати пенсії ОСОБА_1 .

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області поновити виплату раніше призначеної пенсії за віком ОСОБА_1 , з 05.08.2021 року.

4. Стягнути на користь Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області судові витрати - судовий збір в сумі 454,00 грн.

5. В іншій частині позовних вимог відмовити.

6. В задоволенні заяви в частині негайного виконання рішення суду - відмовити.

Згідно статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У відповідності до статей 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення (складання).

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування учасників процесу:

Позивач - ОСОБА_1 (с. Магала, Чернівецький район, Чернівецька область, 60313, код РНОКПП: НОМЕР_1 )

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області (площа Центральна, 3, м. Чернівці, 58002, ).

Суддя О.В. Боднарюк