Справа № 640/38185/21
Суддя: Черпіцька Людмила Тимофіївна
Дата ухвалення: 2022-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2022 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого-судді: Черпіцької Л.Т., суддів: Пилипенко О.Є., Собківа Я.М., за участю секретаря: Висоцького А.М., розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Центрального міжрегіонального Управління Державної міграційної служби України у місті Києві та Київській області на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від "02" червня 2022 р. у справі за адміністративним позовом Громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 до Центрального міжрегіонального Управління Державної міграційної служби України у місті Києві та Київській області про визнання протиправним та скасування рішення,

В С Т А Н О В И Л А:

Громадянин Російської Федерації ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправним і скасувати рішення Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області від 09.11.2021 № 1921 про скасування посвідки на тимчасове проживання № НОМЕР_1 , виданої громадянину Російської Федерації ОСОБА_1 .

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що за весь час проживання на території України, а саме: з 2019 року, не здійснив правопорушення, яке можливо було б віднести до дій, визначених п. п. 4 п. 63 Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на тимчасове проживання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.04.2018 № 322 (дії іноземця або особи без громадянства загрожують національній безпеці, громадському порядку, здоров`ю, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, що проживають в Україні).

Також позивач зазначив, що працює директором ТОВ «Квеста Ріелті» на підставі дозволу на застосування праці іноземців та осіб без громадянства від 27.09.2019, проживає у власному будинку, будь-яких зауважень з боку міграційної служби ніколи не отримував.

Позивач переконаний, що будь-яких конкретних підстав для скасування посвідки в оскаржуваному рішенні не зазначено, і йому з боку відповідача не надана можливість надати будь-які пояснення.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від "02" червня 2022 р. позов задоволено.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції виходив з того, що в оскаржуваному рішенні відповідач не вказав жодних фактичних обставин і доказів на підтвердження скоєння позивачем дій, які передбачені підпунктом 4 пункту 63 Порядку N 322, що були підставою для скасування посвідки на тимчасове проживання, а саме: не вказано, які саме дії позивача загрожують національній безпеці, громадському порядку, здоров`ю, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, що проживають в Україні. У зв`язку з чим, суд першої інстанції дійшов висновку, що оскаржуване рішення відповідача є необґрунтованим.

Відповідач, не погоджуючись із судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та недотримання норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, відповідач зазначає, що подання про скасування посвідки на тимчасове проживання позивача в Україні підготовлене органами поліції в межах компетенції, визначеної Законом України «Про Національну поліцію». Крім того, позивач не скористався своїм правом на адміністративне чи судове оскарження подання національної поліції. Тому, враховуючи обставини, зазначені Управлінням міграційної поліції ГУНП у м. Києві в листі (поданні), про наявність з боку позивача загрози національній безпеці, громадському порядку та національним інтересам України, у розумінні ч. 1 ст. 1 Закону України «Про національну безпеку України», ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області правомірно прийнято рішення про скасування посвідки на тимчасове проживання позивачу.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, наполягаючи на необґрунтованості доводів скаржника і правильності висновків суду першої інстанції.

Відповідно до частини першої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, оцінивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що 08.10.2019 позивач звернувся до Другого відділу обслуговування громадян м. Києва ДП «Документ» у зв`язку із оформленням посвідки на тимчасове проживання.

17.10.2019 позивачем отримано посвідку на тимчасове проживання № НОМЕР_1 , терміном дії до 27.09.2022.

З того часу позивач проживає в Україні за адресою: АДРЕСА_1 у власному будинку, що підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання та Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта.

З 08.10.2019 позивач працює директором ТОВ «Квеста Ріелті», про що свідчить копія дозволу на застосування праці іноземців та осіб без громадянства від 27.09.2019 та довідка з місця роботи.

08.11.2021 до ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області надійшов лист Управління міграційної поліції ГУНП у м. Києві від 08.11.2021 № 1997/125/20/03-2021 щодо скасування посвідки на тимчасове проживання та прийняття рішення про заборону в`їзду в Україну позивачу.

Рішенням Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області від 09.11.2021 № 1921 на підставі підпункту 4 пункту 63 Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на тимчасове проживання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.04.2018 № 322, позивачу скасовано посвідку на тимчасове проживання.

09.12.2021 позивач засобами поштового зв`язку отримав лист Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області про направлення копії рішення про скасування посвідки на тимчасове проживання в Україні.

Не погоджуючись із спірним рішенням, позивач звернувся з позовом до суду.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, висновкам суду першої інстанції та доводам скаржника, колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Конституції України іноземці та особи без громадянства, що перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України.

Законом, який визначає правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, та встановлює порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України, є Закон України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» (далі - Закон №3773).

Визначаючись із основним поняттями, визначеними чинним законодавством, суд зазначає, що згідно з ч.1 ст.1 Закону №3773:

іноземець - особа, яка не перебуває у громадянстві України і є громадянином (підданим) іншої держави або держав;

іноземці та особи без громадянства, які тимчасово проживають в Україні, - іноземці та особи без громадянства, які отримали посвідку на тимчасове проживання, якщо інше не встановлено законом;

посвідка на тимчасове проживання - документ, що посвідчує особу іноземця або особу без громадянства та підтверджує законні підстави для тимчасового проживання в Україні.

Приписами частини третьої статті 5 Закону N 3773-VI обумовлено, що іноземці та особи без громадянства, зазначені у частинах четвертій - п`ятнадцятій, вісімнадцятій та двадцятій статті 4 цього Закону, отримують посвідку на тимчасове проживання.

Відповідно до частини четвертої статті 5 Закону N 3773-VI підставою для видачі посвідки на тимчасове проживання у випадку, передбаченому частиною четвертою статті 4 цього Закону, є заява іноземця або особи без громадянства, дійсний поліс медичного страхування, дозвіл на застосування праці іноземців та осіб без громадянства (крім іноземців та осіб без громадянства, які згідно із законодавством України мають право на працевлаштування без отримання такого дозволу) та зобов`язання роботодавця або резидента Дія Сіті повідомити центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, та центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері праці, зайнятості населення, трудової міграції, трудових відносин, соціального діалогу, про дострокове розірвання чи припинення трудового договору (контракту), гіг-контракту з таким іноземцем або особою без громадянства.

Підстави для скасування посвідки визначені постановою КМУ №322 від 25.04.2018 «Про затвердження зразка, технічного опису бланка та Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на тимчасове проживання» (далі - Порядок №322).

Зокрема, відповідно до підпункту 4 пункту 63 Порядку №322 посвідка скасовується територіальним органом/територіальним підрозділом ДМС, який її видав, у разі, коли дії іноземця або особи без громадянства загрожують національній безпеці, громадському порядку, здоров`ю, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, що проживають в Україні.

Згідно з пунктами 64-66 Порядку № 322 рішення про скасування посвідки приймається керівником територіального органу/територіального підрозділу ДМС чи його заступником протягом п`яти робочих днів з дня надходження відомостей, які є підставою для її скасування.

Копія рішення про скасування посвідки видається територіальним органом/територіальним підрозділом ДМС, який прийняв таке рішення, іноземцеві або особі без громадянства під розписку або надсилається такій особі і приймаючій стороні рекомендованим листом не пізніше ніж через п`ять робочих днів з дня його прийняття.

Територіальний орган/територіальний підрозділ ДМС протягом п`яти робочих днів з дня прийняття рішення про скасування посвідки інформує про це ДМС та Адміністрацію Держприкордонслужби.

З матеріалів справи вбачається, що 17.10.2019 позивачу видано посвідку на тимчасове проживання на території України, терміном дії до 27.09.2022.

Проте, рішенням Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області від 09.11.2021 № 1921 скасовано вказану посвідку на тимчасове проживання на підставі підпункту 4 пункту 63 Порядку № 322.

Підставою для прийняття оскаржуваного рішення став лист (клопотання) Управління міграційної поліції ГУНП у м. Києві від 08.11.2021 № 1997/125/20/03-2021 щодо скасування позивачу посвідки на тимчасове проживання та прийняття рішення про заборону йому в`їзду в Україну.

Зі змісту листа від 08.11.2021 № 1997/125/20/03-2021 Управління міграційної поліції ГУНП у м. Києві вбачається, що за результатами реалізації оперативної інформації було встановлено, що позивач згідно із зверненням, яке надійшло до Управління міграційної поліції ГУНП у м. Києві за вх. № 1248 від 05.11.2021, причетний до протиправної діяльності, пов`язаної з рейдерськими захопленнями підприємств та інших активів на території міста Києва та інших областей.

Також у згаданому листі зазначено, що позивач на теперішній час не перебуває в статусі підозрюваного чи обвинуваченого кримінального правопорушення.

Крім того, у листі вказується, що з метою попередження порушення іноземцями та особами без громадянства міграційного законодавства та криміногенної обстановки в Україні, у ході проведенні розшукової діяльності встановлено, що позивач може бути причетним до вчинення порушень, пов`язаних з безпекою громадського порядку шляхом здійснення рейдерських захоплень, що може становити загрозу громадському порядку, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, що проживають в Україні.

Отже, за результатами розгляду вказаного листа відповідач, як уповноважений орган державної влади, дійшов висновку про наявність у діях позивача загрози національній безпеці, громадському порядку, здоров`ю, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, що проживають в Україні, й ухвалив спірне рішення.

Суд першої інстанції, скасовуючи рішення про скасування позивачу посвідки на тимчасове проживання, дійшов висновку, що воно не містить посилань на те, які саме дії позивача загрожують національній безпеці, громадському порядку, здоров`ю, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, що проживають в Україні. Також суд першої інстанції зазначив, що надана органами Національної поліції інформація щодо загрози національній безпеці, громадському порядку, здоров`ю, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, що проживають в Україні, є підставою для проведення міграційною службою перевірки та збору доказів щодо конкретної особи.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до пп. 3, 6, 9 та 10 ч.1 статті 1 Закону України "Про національну безпеку України" від 21.06.2018 №2469-VIII (далі по тексту - Закон №2469-VIII):

громадська безпека і порядок - захищеність життєво важливих для суспільства та особи інтересів, прав і свобод людини і громадянина, забезпечення яких є пріоритетним завданням діяльності сил безпеки, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб та громадськості, які здійснюють узгоджені заходи щодо реалізації і захисту національних інтересів від впливу загроз;

загрози національній безпеці України - явища, тенденції і чинники, що унеможливлюють чи ускладнюють або можуть унеможливити чи ускладнити реалізацію національних інтересів та збереження національних цінностей України;

національна безпека України - захищеність державного суверенітету, територіальної цілісності, демократичного конституційного ладу та інших національних інтересів України від реальних та потенційних загроз;

національні інтереси України - життєво важливі інтереси людини, суспільства і держави, реалізація яких забезпечує державний суверенітет України, її прогресивний демократичний розвиток, а також безпечні умови життєдіяльності і добробут її громадян.

Статтею 5 Закону №2469-VIII визначено, що державна політика у сферах національної безпеки і оборони спрямована на захист: людини і громадянина - їхніх життя і гідності, конституційних прав і свобод, безпечних умов життєдіяльності; суспільства - його демократичних цінностей, добробуту та умов для сталого розвитку; держави - її конституційного ладу, суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності; території, навколишнього природного середовища - від надзвичайних ситуацій.

Відповідно до ч. 2 статті 12 Закону №2469-VIII до складу сектору безпеки і оборони входить, зокрема, Міністерство внутрішніх справ України, Державна міграційна служба України.

Згідно з ч. 4 ст. 18 Закону №2469-VIII Національна поліція України є центральним органом виконавчої влади, що забезпечує громадську безпеку і порядок, охорону прав і свобод людини, інтересів суспільства і держави, протидію злочинності, а також надає визначені законом послуги з допомоги особам, які з особистих, економічних, соціальних причин або внаслідок надзвичайних ситуацій потребують такої допомоги.

На виконання приписів ч.1 статті 7 Закону України «Про Національну поліцію» під час виконання своїх завдань поліція забезпечує дотримання прав і свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і сприяє їх реалізації.

Статтею 2 Закону України «Про Національну поліцію» на Національну поліцію покладено завдання забезпечення публічної безпеки і порядку, охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави, протидії злочинності.

Підпунктами 1-4 частини 1 статті 23 Закону України Про Національну поліцію встановлено, що Поліція відповідно до покладених на неї завдань: здійснює превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень; виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення; вживає заходів, спрямованих на усунення загроз життю та здоров`ю фізичних осіб і публічній безпеці, що виникли внаслідок учинення кримінального, адміністративного правопорушення.

Тобто, колегія суддів вважає, що лист (клопотання) Управління міграційної поліції ГУНП у м. Києві від 08.11.2021 № 1997/125/20/03-2021 про скасування посвідки на тимчасове проживання позивача в Україні, підготовлений органами поліції в межах компетенції, визначеної Законом України Про Національну поліцію.

У свою чергу, відповідач, отримавши відомості щодо вчинення або можливості вчинення саме позивачем конкретних протиправних дій на шкоду державній безпеці України, громадському порядку в Україні, з посиланням на підпункт 4 пункту 63 Порядку №322, ухвалив спірне рішення.

Твердження суду першої інстанції про те, що відповідач в оскаржуваному рішенні не вказав жодних фактичних обставин і доказів на підтвердження скоєння позивачем дій, які передбачені підпунктом 4 пункту 63 Порядку N 322, колегія суддів вважає безпідставним, оскільки пунктом 64 Порядку №322 передбачено, що рішення про скасування посвідки приймається протягом п`яти робочих днів з дня надходження відомостей, які є підставою для її скасування.

Отже, враховуючи встановлені Управлінням міграційної поліції ГУНП у м. Києві обставини, які вказують на наявність загрози національній безпеці, громадському порядку та національним інтересам України, у розумінні ч.1 ст.1 Закону України "Про національну безпеку України", а також з урахуванням відсутності обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин, колегія суддів вважає, що ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області правомірно прийняло рішення про скасування посвідки на тимчасове проживання позивачу.

Вказаний висновок суду узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 20.06.2018 у справі №825/1340/16, у постанові від 03.08.2018 у справі №200/484/17-а, у постанові від 23 жовтня 2019 у справі №818/406/17.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Приписи п. п. 1, 4 ч. 1, ч. 2 ст. 317 КАС України визначають, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Отже, доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції, які дають підстави для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 241, 242, 250, 308, 311, 312, 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Центрального міжрегіонального Управління Державної міграційної служби України у місті Києві та Київській області задовольнити.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від "02" червня 2022 р. скасувати.

Ухвалити нову постанову, якою в задоволенні позову Громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 до Центрального міжрегіонального Управління Державної міграційної служби України у місті Києві та Київській області про визнання протиправним та скасування рішення - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 12 вересня 2022 року.

Головуючий суддя Судді: Л.Т. Черпіцька О.Є. Пилипенко Я.М. Собків