Справа № 320/8048/22
Суддя: Брагіна О.Є.
Дата ухвалення: 2022-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

09 вересня 2022 року Київ № 320/8048/22

Суддя Київського окружного адміністративного суду Брагіна О.Є., розглянувши позовну заяву адвоката Міхеєвої Євгенії Геннадіївни в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Київській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

адвокат Міхеєва Є.Г. в інтересах ОСОБА_1 звернулася до суду з вимогами до ГУ НП в Київській області про визнання протиправною бездіяльності відповідача, яка виявилася у ненарахуванні та невиплаті позивачу індексації грошового забезпечення за період з 07.11.2015 по 30.10.2017 з врахуванням базового місяця - листопад 2015 року та компенсації за невчасну виплату такої індексації; зобов`язання нарахувати і виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 07.11.2015 по 30.10.2017 та компенсацію за несвоєчасно виплачену індексацію грошового забезпечення.

Дослідивши позовну заяву на предмет дотримання вимог процесуального законодавства, суд приходить до висновку про її невідповідність таким вимогам, у зв`язку з чим позов підлягає залишенню без руху з наданням заявнику десятиденного строку з моменту одержання копії цієї ухвали для усунення недоліків шляхом подання до суду належним чином оформленої позовної заяви у новій редакції із зазначенням у ній:

засобів зв`язку ОСОБА_1 (офіційної електронної адреси або адреси електронної пошти); обставин, якими обґрунтовані заявлені вимоги з посиланням на докази, що підтверджують ці обставини, а саме перебування ОСОБА_1 на службі у відповідача із представленням суду документів проходження служби в установі відповідача (накази про прийняття та/або звільнення, копію послужного списку); надання документально оформлених відомостей про розмір посадового окладу за посадами, на яких перебував позивач у спірний період; представлення обґрунтованого розрахунку сум виплат, на які претендує заявник у розрізі кожного місяця спірного періоду із окремим визначенням кожної складової зробленого розрахунку, зазначення методики розрахунку та надання доказів, якими підтверджені вказані у позові обставини; зазначення суми загальних виплат, отриманих позивачем за спірний період у розрізі помісячних виплат та, наданням суду підтверджуючих документів про одержання цих сум (виписки з банку, копії квитанції про грошові перекази, тощо); зазначення місця-знаходження оригіналів документів, копії яких долучено до позовної заяви; подання заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду з обґрунтуванням поважності причин такого пропуску; подання до суду оригіналу платіжного доручення (квитанції) про сплату судового збору у розмірі 1984,80 грн; надання суду копії договору про надання правової допомоги №б/н від 18.07.2020.

Одночасно, суд наголошує, що наведення змісту положень законів, інших нормативно-правових актів, цитування у позовній заяві їх приписів без відповідної фактичної аргументації оспорюваних дій та/або рішення не є обґрунтуванням твердження про порушення прав та інтересів заявника.

Вирішуючи питання про залишення позовної заяви без руху, суд зважає на таке:

За приписами ч. 3 ст. 161 КАСУ, до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Проте, позивачем не надано документу про сплату судового збору. У позовній заяві, як на підставу звільнення від сплати судового збору, він посилається на свій статус інваліда 2 групи, на підтвердження чого надано довідку до акту огляду МСЕК серії АВ №1073052 від 08.07.2021.

Однак, ЗУ "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні" встановлені основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні, що гарантує їм рівні з усіма іншими громадянами можливості для участі в економічній, політичній і соціальній сферах життя суспільства, створення необхідних умов, які дають можливість особам з інвалідністю ефективно реалізувати права та свободи людини і громадянина та вести повноцінний спосіб життя згідно з індивідуальними можливостями, здібностями і інтересами.

Згідно ст.3 Закону, інвалідність як міра втрати здоров`я визначається шляхом експертного обстеження в органах медико-соціальної експертизи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я.

Особам з інвалідністю, які не мають права на пенсію чи соціальну допомогу відповідно до законів України "Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю", "Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю", пільги надаються на підставі довідки, що безоплатно видається структурними підрозділами соціального захисту населення районних, районних у містах Києві та Севастополі державних адміністрацій, виконавчими органами міських рад за місцем проживання, в якій зазначаються прізвище, ім`я, по батькові, група та причина інвалідності, а також у відповідних випадках - основні нозологічні форми захворювань (по зору, слуху та з ураженням опорно-рухового апарату). Порядок видачі такої довідки та її форма затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.

Підставою для надання особі права на пільгу при одержанні пенсійних виплат є посвідчення встановленого зразка.

Згідно ч.3 ст.4 Закону України "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні", пільги особам з інвалідністю надаються на підставі посвідчення, яке підтверджує відповідний статус, пенсійного посвідчення чи посвідчення, що підтверджує призначення соціальної допомоги відповідно до законів України "Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю", "Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю", в яких зазначено групу та причину інвалідності (для повнолітніх осіб), категорію "дитина з інвалідністю" (для дітей), а також у відповідних випадках вказано їх основні нозологічні форми захворювань (по зору, слуху та з ураженням опорно-рухового апарату).

Оскільки позивачем не надано такого документу, підстави для звільнення його від сплати судового збору на підставі п.9 ч.1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" відсутні.

Крім того, суд не знаходить підстав для звільнення позивача від сплати судового збору на підставі п. 1 ч.1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір".

Так, статтями 1, 2 Закону України "Про оплату праці" визначено, що заробітна плата - це винагорода,обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно - ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства.

Основна заробітна плата. Це - винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців.

Додаткова заробітна плата. Це - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій.

Інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

У преамбулі Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" зазначено, що цей Закон визначає правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України. Згідно зі статтями 1,2 цього Закону індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. Індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення).

Отже, вказані правові норми свідчать про те, що індексація не є оплатою праці, тобто не є складовою заробітної плати.

З огляду на викладене, суд наголошує, що індексація грошового забезпечення не є тотожнім поняттю заробітна плата. Індексація грошового забезпечення має систематичний (щомісячний) характер, а її правова природа полягає у підтриманні купівельної спроможності рівня заробітної плати (грошового забезпечення) внаслідок її знецінення через подорожчання споживчих товарів і послуг. Індексація грошового забезпечення повинна бути врахована у складі грошового забезпечення військовослужбовців, що має значення для розрахунку їх пенсії за вислугу років, оскільки забезпечує дотримання прав осіб, які проходили військову службу, як складової конституційного права на соціальний захист. Правова позиція Верховного Суду застосована у постановах від 03.04.2019 у справі N638/9697/17, від 30.09.2019 у справі N 750/9785/16-а, від 20.11.2019 у справі N 522/11257/16-а.

Таким чином, суд констатує відсутність у позивача підстав для звільнення його від сплати судового збору, встановлених статтею 5 Закону України "Про судовий збір", а тому судовий збір повинен був бути сплачений ОСОБА_1 на загальних засадах.

Так, згідно з ч. 2 ст. 132 Кодексу адміністративного судочинства України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначено Законом України "Про судовий збір".

Статтею 4 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

На підставі з ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано фізичною особою, ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що встановлений законом на 1 січня 2022 року, становить 2481,00 грн.

У позовній заяві міститься дві вимоги немайнового характеру, тому заявникові необхідно сплатити судовий збір у сумі 1984,80 грн.

Окрім цього, позивач звернувся до суду з вимогами про визнання протиправною бездіяльность відповідача, яка виявилася у ненарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 07.11.2015 по 30.10.2017, але з даним позовом звернувся лише 31.08.2022 (про що свідчить дата оформлення поштового відправлення згідно накладної оператора поштового зв`язку), тобто із пропущенням встановленого законом шестимісячного строку звернення до суду за відсутності заяви про його поновлення та незазначенням поважності причин пропуску такого строку без документів, якими підтверджено поважність причин пропуску. Отже, заявнику необхідно надати суду клопотання про поновлення пропущеного строку на звернення до суду із зазначенням причин такого пропуску та доказовим підтвердженням поважності причин його пропуску.

Частиною 1 статті 169 КАСУ передбачено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. При цьому, залишення позовної заяви без руху - це тимчасовий захід, який застосовується судом з метою усунення позивачем недоліків позовної заяви та дотримання порядку її подання, визначеного КАСУ.

З огляду на те, що матеріали позовної заяви оформлені не належним чином, чого вимагає Кодекс адміністративного судочинства України, суддя визнав за необхідне залишити позовну заяву без руху.

Керуючись ст.ст. 161, 169, 171, 243, 248 КАС України, суд

у х в а л и в:

позовну заяву ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Київській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, - залишити без руху.

Встановити позивачу десятиденний строк для усунення недоліків позовної заяви з дня отримання копії даної ухвали.

Копію ухвали направити позивачу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не підлягає оскарженню. Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Брагіна О.Є.