Справа № 260/6272/21
Суддя: Луцович М.М.
Дата ухвалення: 2022-08-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

22 серпня 2022 року м. Ужгород№ 260/6272/21

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Луцович М.М.

при секретарі судових засідань Полянич В.І.

та осіб, що беруть участь у справі:

позивач - не з`явився;

представник відповідача - не з`явився;

розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Ужгородської міської ради (пл. Поштова, буд. 3, м. Ужгород, Закарпатська область, 88000) про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду із позовом до Ужгородської міської ради про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії.

Позовні вимоги мотивовані тим, що пп. 2.72 п. 2 рішення Ужгородської міської ради X сесії VIII скликання № 445 від 07 жовтня 2021 року «Про надання та відмову у наданні дозволів на розробку проєктів землеустрою щодо відведення земельних ділянок учасникам бойових дій» було відмовлено позивачеві у наданні дозволу на розробку проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 0,1000 га для індивідуального дачного будівництва по АДРЕСА_2 шляхом поділу та одночасною зміною цільового призначення земельної ділянки з кадастровим номером :18:002:0235. Так, Ужгородською міською радою було здійснено реєстрацію в державному земельному кадастрі земельної ділянки за кадастровим номером :18:001:0235 з присвоєнням цільового призначення як рекреаційної земельної ділянки, що на думку позивача, в повній мірі дає можливості для її отримання в межах норм безоплатної приватизації. Позивач надав до відповідача клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення шляхом поділу земельної діялянки у власність орієнтовною площею 0,1000 га., з цільовим призначенням "для індивідуального дачного будівництва". Отже позивач клопотав про надання йому частини вже сформованої земельної діялянки (шляхом поділу) з одночасною зміною цільового призначення в межах однієї категорії землі рекреаційного призначення. За п. ґ ч. 1 ст. 19 ЗК України, землі України за основним цільовим призначенням поділяються на такі категорії, землі рекреаційного призначення. Класифікація видів цільового призначення земель затверджена наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 23.07.2010 року № 548. Згідно до класифікація видів цільового призначення земель до земель рекреаційного призначення віднесено цільове призначення: для індивідуального дачного будівництва (секція Е з кодом 07.03). Таким чином, на думку позивача, у нього був цілком законний намір та право отримати від органу місцевого самоврядування дозвіл на розроблення проекту землеустрою на земельну ділянку рекреаційного призначення для рекреаційної потреби (тобто в межах однієї категорії землі). Враховуючи викладене позивач просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Позивач у судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду.

Відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, мотивуючи тим, що відповідно до викопіювання з містобудівної документації «Детальний план території, обмеженої площею Кирила і Мефодія, вулицями Минайського, 8-го Березня (до № 19), ЗОШ № 12 та № 15 та вулицею Марії Заньковецької», затвердженого рішенням XLVIII сесії VII скликання № 1987 від 04.06.2020 року дана земельна ділянка розташована на території озеленення парку. Генеральний план населеного пункту та детальний план є містобудівною документацією в розумінні норм Закону, що встановляє, в тому числі, функціональне призначення земель відповідної території. Приймаючи рішення з питань земельних відносин щодо земельних ділянок, яких стосується вказана містобудівна документація, орган місцевого самоврядування повинен обов`язково враховувати положення такої документації. Надання позивачу земельної ділянки у визначеній території суперечить нормам чинного законодавства. Приймаючи оскаржуване рішення про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з підстав невідповідності містобудівній документації, Ужгородська міська рада діяла в порядку, встановленому законом, а тому таке рішення скасуванню не підлягає. Також зазначають, що відповідно до п.п. 1.2 пункту 1 рішення VII сесії Ужгородської міської ради VIII скликання від 08.07.2021 року № 281 «Про затвердження технічної документації щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості)» Департаменту міського господарства затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки (кадастровий номер :18:001:0235) площею 8,2177 га для будівництва та обслуговування об`єктів рекреаційного призначення по АДРЕСА_2 з подальшою реєстрацією комунальної власності. Крім того, згідно з даними з публічної кадастрової карти, земельній ділянці, за якою звернувся позивач, присвоєно кадастровий номер, відтак вона є сформована в силу приписів ст. 79-1 Земельного кодексу України.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, однак надіслав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Позивачем подано до суду відповідь на відзив, в якій зазначає, що виділення позивачеві бажаної ним земельної ділянки, жодним чином не суперечить містобудівній документації та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів.

Також, позивачем подано до суду відповідь на відзив, в якій просить повернути відзив відповідача без розгляду, оскільки такий підписаний ОСОБА_2 без надання підтвердження повноваження представника (а.с. 57-58).

Судом встановлено, що відповідачем до відзиву надано виписку з ЄДРПОУ, відповідно до якої ОСОБА_3 має право вчиняти дії від імені юридичної особи, у тому числі підписувати договори тощо (брати участь у судових справах, судових процесах та вчиняють дії в усіх судах України в інтересах та від імені Ужгородської міської ради без окремого доручення міського голови з правами, що надані стороні, третій особі, особі, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, у тому числі, але не виключно, з правом подання апеляційних, касаційних скарг, посвідчення копій документів, що підтверджують повноваження).

Враховуючи вищенаведене, доводи позивача щодо не підтвердження повноважень ОСОБА_3 є безпідставними.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що 01 вересня 2021 року позивач звернувся до Центру надання адміністративних послуг Ужгородської міської ради із заявою про надання дозволу на розробку проєкту землеустрою щодо відведення (поділу) земельної ділянки у приватну власність в межах норм безоплатної приватизації для індивідуального дачного будівництва із зміною цільового призначення (код бажаного цільового призначення, згідно класифікації видів цільового призначення земель секція А, код: 07.03), загальною площею 0,10 га, яка розташована в межах АДРЕСА_2 , кадастровий номер якої: :18:001:0235, (а.с. 35).

Відповідно до підпункту 2.72 пункту 2 рішення Ужгородської міської ради від 07 жовтня 2021 року № 445 «Про надання та відмову у наданні дозволів на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок учасникам бойових дій», розглянувши заяви фізичних осіб, керуючись статтями 26, 33 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», відповідно до статей 12, 20, 79-1, 92, 118, 121- 123, 125-126, 186 Земельного кодексу України, Законів України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності», «Про Державний земельний кадастр», «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», «Про землеустрій», відмовлено ОСОБА_1 у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки зі зміною цільового призначення (кадастровий номер :18:002:0235) площею 0,1000 га для індивідуального дачного будівництва по АДРЕСА_2 , оскільки дана територія відноситься до паркової зони, (а.с. 33).

Не погодившись із підпунктом 2.72 пункту 2 рішення Ужгородської міської ради від 07 жовтня 2021 року № 445, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 3 Земельного кодексу України земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

В силу вимог частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 12 Земельного кодексу України встановлено, що до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить: а) розпорядження землями комунальної власності, територіальних громад; б) передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; в) надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; г) вилучення земельних ділянок комунальної власності із постійного користування відповідно до цього Кодексу; ґ) викуп земельних ділянок приватної власності для суспільних потреб відповідних територіальних громад сіл, селищ, міст; д) організація землеустрою; ж) обмеження, тимчасова заборона (зупинення) використання земель громадянами і юридичними особами у разі порушення ними вимог земельного законодавства; з) підготовка висновків щодо вилучення (викупу) та надання земельних ділянок відповідно до цього Кодексу; и) встановлення та зміна меж районів у містах з районним поділом; і) інформування населення щодо вилучення (викупу), надання земельних ділянок; ї) внесення пропозицій до районної ради щодо встановлення і зміни меж сіл, селищ, міст; й) вирішення земельних спорів; к) вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.

До повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин належить: а) надання відомостей з Державного земельного кадастру відповідно до закону; б) здійснення державного контролю за використанням та охороною земель у межах та порядку, встановлених законом; в) здійснення інших повноважень у галузі земельних відносин відповідно до закону.

Згідно частини 1 статті 121 Земельного кодексу України, громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в розмірах для індивідуального дачного будівництва - не більше 0,10 гектара.

Частиною першою статті 116 Земельного кодексу України встановлено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Згідно з частиною четвертою статті 116 Земельного кодексу України передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду цільового призначення.

Відповідно до частини 6 статті 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, клопотання подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку (частина 7 статті 118).

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб`єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

Згідно із змістом преамбули Закону України «Про землеустрій» цей Закон визначає правові та організаційні основи діяльності у сфері землеустрою і спрямований на регулювання відносин, які виникають між органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами із забезпечення сталого розвитку землекористування.

Відповідно до статті 50 Закону проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок розробляються у разі формування нових земельних ділянок із земель державної, комунальної власності (крім випадків формування земельних ділянок за іншою документацією із землеустрою) та у разі зміни цільового призначення земельних ділянок у випадках, визначених законом. Проекти землеустрою щодо відведення земельної ділянки також можуть передбачати поділ, об`єднання земельних ділянок, які перебувають у власності однієї особи.

Проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок може передбачати формування та/або зміну цільового призначення декількох земельних ділянок, за умови що розпорядником земельних ділянок буде один орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 Земельного кодексу України, або власником земельної ділянки приватної власності є одна особа.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки включає: а) пояснювальну записку; б) матеріали геодезичних вишукувань та землевпорядного проектування (у разі формування земельної ділянки); в) розрахунок розміру втрат сільськогосподарського та лісогосподарського виробництва (у випадках, передбачених законом); г) розрахунок розміру збитків власників землі та землекористувачів (у випадках, передбачених законом); ґ) перелік обмежень у використанні земельної ділянки; д) кадастровий план земельної ділянки.

У разі формування земельної ділянки чи зміни цільового призначення земельної ділянки для потреб, пов`язаних із забудовою, до проекту додається витяг із відповідної містобудівної документації із зазначенням функціональної зони території, в межах якої розташована земельна ділянка, та обмежень у використанні території для містобудівних потреб. Ці вимоги не поширюються на випадки, якщо відповідно до закону передача (надання) земельних ділянок із земель державної або комунальної власності у власність чи користування фізичним та юридичним особам для містобудівних потреб може здійснюватися за відсутності зазначеної містобудівної документації.

Стаття 140 Конституції України встановлює, що місцеве самоврядування є правом територіальної громади - жителів села чи добровільного об`єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища та міста - самостійно вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України. Місцеве самоврядування здійснюється територіальною громадою в порядку, встановленому законом, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування: сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи.

Згідно з частиною 1 статті144 Конституції України органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території.

Відповідно до статті 25 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

Згідно з пунктом 34 частини 1 статті 26 вищезгаданого Закону, виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються відповідно до закону питання регулювання земельних відносин.

Із системного аналізу норм земельного законодавства суд дійшов висновку, що при вирішенні клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, уповноважений на це орган в контексті норм частини сьомої статті 118 Земельного кодексу України повинен перевірити: - відсутність передачі земельної ділянки безоплатно у власність відповідному громадянину по зазначеному виду використання (частина четверта статті 116 Земельного кодексу України); - відповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. (частина сьома статті 118 Земельного кодексу України).

Таким чином, підставою відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність може бути невідповідність місця розташування об`єкта (земельної ділянки) наведеним вище вимогам.

Крім того, отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного рішення про надання її у власність. Відтак, формальні підстави в не наданні дозволу свідчать про зловживання своїм обов`язком відповідача надати такий дозвіл у відповідності до вимог закону, чим порушуються права позивача, гарантовані Конституцією України.

Відмова у наданні дозволу з інших підстав не допускається.

З аналізу вказаних положень законодавства, перелік підстав для відмови в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність є вичерпним.

Суд зазначає, що обґрунтовуючи відмову у наданні позивачу дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для індивідуального дачного будівництва у рішенні від 07 жовтня 2021 року Ужгородської міської ради № 445, вказано, що дана територія відноситься до паркової зони.

Разом з тим, судом встановлено, що у відповідача відсутні докази на підтвердження того, що дана територія відноситься до паркової зони, а відтак рішення не відповідає вимогам ч.7 ст. 118 ЗК України, щодо вмотивованого рішення про відмову у наданні такого дозволу.

Зокрема, судом встановлено, що 01 вересня 2021 року позивач звернувся до Центру надання адміністративних послуг Ужгородської міської ради із заявою про надання дозволу на розробку проєкту землеустрою щодо відведення (поділу) земельної ділянки у приватну власність в межах норм безоплатної приватизації для індивідуального дачного будівництва із зміною цільового призначення (код бажаного цільового призначення, згідно класифікації видів цільового призначення земель секція А, код:07.03), загальною площею 0,1000 га, яка розташована в межах АДРЕСА_2 , кадастровий номер якої: :18:001:0235, (а.с. 37).

Натомість, відповідно до підпункту 2.74 пункту 2 рішення Ужгородської міської ради від 07 жовтня 2021 року № 445 «Про надання та відмову у наданні дозволів на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок учасникам бойових дій», розглянувши заяви фізичних осіб, керуючись статтями 26, 33 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», відповідно до статей 12, 20, 79-1, 92, 118, 121- 123, 125-126, 186 Земельного кодексу України, Законів України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності», «Про Державний земельний кадастр», «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», «Про землеустрій», відмовлено позивачеві у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки зі зміною цільового призначення (кадастровий номер :18:002:0235) площею 0,1000 га для індивідуального дачного будівництва по АДРЕСА_2 , оскільки дана територія відноситься до паркової зони (а.с. 33).

Таким чином, судом встановлено, що відповідачем не розглянуто заяву позивача від 01 вересня 2021 року, оскільки такий просив надати дозвіл на розробку проєкту землеустрою щодо відведення (поділу) земельної ділянки у приватну власність в межах норм безоплатної приватизації для індивідуального дачного будівництва кадастровий номер якої: :18:001:0235.

Крім того, суд зазначає, що вказана відмова, яка прийнята відповідачем у формі оскаржуваного рішення є невмотивованою та не містить посилання на норми законодавства, що свідчить про формальний розгляд заяви позивача і не узгоджується з нормами ч. 7 ст.118 ЗК України.

Таким чином, позовна вимога позивача про визнання протиправним та скасування підпункту 2.72 пункту 2 рішення Ужгородської міської ради X сесії VIII скликання № 445 від 07 жовтня 2021 року щодо відмови учаснику бойових дій у наданні дозволу на розробку проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки позивачеві зі зміною цільового призначення (кадастровий номер :18:002:0235) площею 0,1000 га для індивідуального дачного будівництва по АДРЕСА_2 , оскільки дана територія відноситься до паркової зони, є обґрунтованою і підлягає до задоволення.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання відповідача надати дозвіл позивачеві на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, площею 0,1000 га., для індивідуального дачного будівництва (код цільового призначення згідно КВЦПЗ - 07.03) на вул. Марії Заньковецької, б/н; в м. Ужгород, шляхом поділу та з одночасною зміною цільового призначення земельної ділянки, кадастровий номер якої, відповідно до відомостей державного земельного кадастру: :18:001:0235, суд зазначає наступне.

Як встановлено в ході розгляду справи по суті, відповідачем при розгляді заяви позивача, не надана оцінка вищевказаним обставинам на предмет відповідності вимогам статті 118 Земельного кодексу України.

Тому заява позивача підлягає розгляду повноважним органом на відповідність вимогам закону, а суд на цьому етапі позбавлений процесуальної можливості приймати рішення за умови нездійснення суб`єктом владних повноважень належної перевірки, не надання ним оцінки та не встановлення усіх обставин, які мають значення для вирішення питання щодо надання дозволу.

Зобов`язання судом відповідача надати дозвіл на розроблення проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може мати місце лише у випадку, якщо судом встановлено відсутність таких підстав для відмови у видачі дозволу, які передбачені законом, а саме: невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів; невідповідність місця розташування об`єкта вимогам прийнятих відповідно до цих законів нормативно-правових актів; невідповідність місця розташування об`єкта вимогам генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Виходячи із обставин цієї справи суд встановив, що оскаржуване рішення не містить повного аналізу обставин, з`ясування яких є необхідним і важливим при розгляді питання про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою. Такі недоліки у діяльності відповідача, окрім того, що вказують на протиправність рішення, перешкоджають суду надати оцінку дотриманню усіх умов, передбачених нормами статті 118 ЗК України, для прийняття рішення про надання позивачу відповідного дозволу.

З урахуванням викладеного, суд зазначає, що такий спосіб захисту, як зобов`язання Ужгородську міську раду прийняти конкретне рішення, як і будь-які інші способи захисту застосовується лише за наявності необхідних підстав, з урахуванням фактичних обставин справи.

Отже, така позовна вимога задоволенню не підлягає.

Одночасно, згідно принципу «належного урядування», який виокремлює Європейський суд з прав людини. Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (рішення у справах «Беєлер проти Італії», п. 120, «Онер`їлдіз проти Туреччини», п. 128, «Megadat.com S.r.l. проти Молдови», п. 72, від 8 квітня 2008 року, і «Москаль проти Польщі», п. 51, від 15.09.2009).

Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (наприклад, рішення у справах «Лелас проти Хорватії», п. 74, від 20.05.2010, і «Тошкуце та інші проти Румунії», п. 37, від 25.11.2008) і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (рішення у справах «Онер`їлдіз проти Туреччини», п. 128, та «Беєлер проти Італії», п. 119).

В рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Рисовський проти України» (Заява № 29979/04 пп.70,71) суд підкреслив особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (п.70 рішення).

Відповідно до частини 2 статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Враховуючи вищевказане, з метою належного захисту прав позивача, суд вважає за необхідне зобов`язати Ужгородську міську раду повторно розглянути заяву від 01 вересня 2021 року позивача про надання дозволу на розробку проєкту землеустрою щодо відведення (поділу) земельної ділянки у приватну власність в межах норм безоплатної приватизації для індивідуального дачного будівництва із зміною цільового призначення (код бажаного цільового призначення, згідно класифікації видів цільового призначення земель секція А, код:07.03), загальною площею 0,1000 га, яка розташована в межах АДРЕСА_2 , кадастровий номер якої: :18:001:0235 з урахуванням висновків суду по даній справі.

Відповідно до статті 77 частини 1 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення.

Враховуючи положення статті 139 КАС України, питання про розподіл судових витрат судом не вирішується, оскільки позивач звільнений від їх сплати під час звернення до суду із даним позовом.

Керуючись ст. 241, ч. 3 ст. 243, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Ужгородської міської ради (пл. Поштова, буд. 3, м. Ужгород, Закарпатська область, 88000, ) про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати підпункт 2.72 пункту 2 рішення Ужгородської міської ради X сесії VIII скликання № 445 від 07 жовтня 2021 року «Про надання та відмову у наданні дозволів на розробку проєктів землеустрою щодо відведення земельних ділянок учасникам бойових дій» про відмову ОСОБА_1 у наданні дозволу на розробку проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 0,1000 га для індивідуального дачного будівництва по АДРЕСА_2 шляхом поділу та одночасною зміною цільового призначення земельної ділянки з кадастровим номером :18:002:0235.

3. Зобов`язати Ужгородську міську раду повторно розглянути заяву від 01 вересня 2021 року ОСОБА_1 про надання дозволу на розробку проєкту землеустрою щодо відведення (поділу) земельної ділянки у приватну власність в межах норм безоплатної приватизації для індивідуального дачного будівництва із зміною цільового призначення (код бажаного цільового призначення, згідно класифікації видів цільового призначення земель секція А, код:07.03), загальною площею 0,1000 га, яка розташована в межах АДРЕСА_2 , кадастровий номер якої: :18:001:0235 з урахуванням висновків суду по даній справі.

4. В решті позовних вимог відмовити.

5. Рішення суду може бути оскаржено до Восьмого апеляційного адміністративного суду в строки визначені ст. 295 КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

СуддяМ.М. Луцович

Відповідно до ч. 3 ст. 243 КАС України рішення суду у повному обсязі складено та підписано 29.08.2022 року.