Справа № 520/27488/21
Суддя: Мороко А.С.
Дата ухвалення: 2022-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2022 р. Справа № 520/27488/21

Харківський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Мороко А.С, розглянувши в письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу № 520/27488/21 за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, під. 3, пов. 2,м. Харків,61022) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо не застосування при розрахунку пенсії ОСОБА_1 норм ст. 8 Закону України "Про підвищення престижності шахтарської праці";

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати ОСОБА_1 до підземного стажу періоди роботи: 21.08.1992 - 09.12.1992; 02.02.1993 - 25.07.1996; 25.11.1986 - 16.12.1988; 26.07.1996 04.06.1997; 09.03.1998 03.07.2001; 05.10.2009 04.07.2010 та здійснити перерахунок позивачу призначеної пенсії відповідно до положень статті 8 Закону України "Про підвищення престижності шахтарської праці" у розмірі 80 % середньої заробітної плати шахтаря, визначеної відповідно до статті 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з якої обчислюється пенсія, але не менше як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, з дати призначення пенсії, тобто з 03.08.2021 року та виплатити різницю в пенсії, яка склалася внаслідок перерахунку разом з поточною виплатою пенсії одним платежем.

В обґрунтування позовних вимог, представник позивача вказав, що ГУ ПФУ України в Харківській області протиправно не зараховано ОСОБА_1 до підземного стажу періоди роботи: 21.08.1992 - 09.12.1992; 02.02.1993 - 25.07.1996; 25.11.1986 - 16.12.1988; 26.07.1996 04.06.1997; 09.03.1998 03.07.2001; 05.10.2009 04.07.2010 та, відповідно, не здійснено перерахунок позивачу призначеної пенсії відповідно до положень статті 8 Закону України "Про підвищення престижності шахтарської праці". Представник позивача звернув увагу суду, що відповідачем жодним чином не обгрунтвоано пілстави не врахування до підземного стажу позивача вказаних періодів, а лист відповідаль від 22.09.2021 року № 2000-0219-8/120509 містить посилання лише на загальні норми права та висновки відповідача про стаж роботи ОСОБА_1 за списком № 1 у розмірі 12 років 8 місців 8 днів.

Ухвалою суду від 28.12.2021 відкрито спрощене провадження по справі в порядку, передбаченому статтею 257 КАС України та запропоновано відповідачеві надати відзив на позов.

Копія ухвали про відкриття спрощеного провадження надіслана відповідачу поштою з повідомленням про вручення поштового відправлення, та отримана уповноваженим представником, що підтверджується відміткою про вручення поштового відправлення, яке міститься в матеріалах справи.

Представник відповідача наддав до суду відзив на позов, в якому вказав, що оскільки стаж роботи ОСОБА_1 за списком № 1 склав 12 років 8 місців 8 днів, то проводити перерахунок пенсії позивача із застосуванням ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» підстав немає, а відтак просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Положеннями ч.1 ст.257 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.

Згідно ч.2 ст.257 Кодексу адміністративного судочинства України: за правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду.

Відповідно 258 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022, затвердженого Законом України №2102-IX, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану", введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року. Оскільки на території м. Харкова з 24.02.2022 ведуться активні бойові дії, суд ухвалює рішення по справі за наявності безпечних умов для життя та здоров`я учасників процесу, суддів та працівників суду.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази, судом встановлено наступне.

Позивач, ОСОБА_1 , перебуває на обліку Головного управління Пенсійного фонду України у Харківській області та отримує пенсію за віком на пільгових умовах (Список №1) відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

У відзиві представником відповідача було повідомлено, що стаж роботи позивача за Списком №1 складає 12 років 8 місяців 8 днів.

Після призначення пенсії позивач дізнався, що розмір пенсії менший ніж він сподівався.

Представник позивача направив до відповідача адвокатський запит про надання інформації щодо призначеної пенсії позивачу.

Відповідач листом № 2000-0219-8/120509 від 22.09.2021 року повідомив, що страховий стаж з 01.01.2004 року обчислюється за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку. Вказано, що за наданими документами та даними персоніфікованого обліку стаж роботи ОСОБА_1 за Списком №1 складає 12 років 8 місяців 8 днів.

Позивач зазначає, що з відповіді відповідача вбачається не зарахування позивачу до пільгового підземного стажу за Списком №1 періодів роботи : 21.08.1992 - 09.12.1992; 02.02.1993 - 25.07.1996; 25.11.1986 - 16.12.1988; 26.07.1996 04.06.1997; 09.03.1998 03.07.2001; 05.10.2009 04.07.2010

У зв`язку із зазначеним позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

По суті спірних правовідносин, суд зазначає наступне.

Згідно положень ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно з ч.1 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Зазначені положення ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» узгоджуються з положеннями, викладеними у п. «а» ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Згідно зі ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» мінімальний розмір пенсії шахтарям, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 років для жінок за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи, у розмірі 80 відсотків його заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до статті 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність. Для обчислення розміру пенсій за віком за кожний повний рік стажу роботи на підземних роботах до страхового стажу додатково зараховується по одному року.

Так, фактично предметом розгляду у цій справі є підстави неврахування відповідачем при призначенні пенсії позивачу частини пільгового стажу позивача, що суттєво впливає на розмір пенсії, яка йому призначена.

Згідно зі статтею 48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації або у фізичної особи понад п`ять днів. Трудові книжки ведуться також на позаштатних працівників при умові, якщо вони підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню, студентів вищих та учнів професійно-технічних навчальних закладів, які проходять стажування на підприємстві, в установі, організації. Працівникам, що стають на роботу вперше, трудова книжка оформляється не пізніше п`яти днів після прийняття на роботу. Студентам вищих та учням професійно-технічних навчальних закладів трудова книжка оформляється не пізніше п`яти днів після початку проходження стажування. До трудової книжки заносяться відомості про роботу, заохочення та нагороди за успіхи в роботі на підприємстві, в установі, організації; відомості про стягнення до неї не заносяться. Порядок ведення трудових книжок визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 р. N 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Зокрема, як вбачається із записів трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 , у період з:

- 22.08.1986 по 15.11.1986 працював гірничим майстром;

- з 25.11.1986 року по 16.12.1988 року служив у лавах Радянської армії;

- 13.07.1992 року по 09.12.1992 року - ОСОБА_1 працював на гірничому очисному вибої підземному та мав 5 розряд (а.с. 18)

- 02.02.1993 року по 25.07.1996 року - працював гірничим очисного вибою з повним робочим днем під землею;

- 26.07.1996 року по 04.06.1997 року - працював гірничим робітником підземним;

- 09.03.1998 року по 03.07.2001 року - працював учнем машиніста та машиністом підземних установок під землею на шахті Київська

- 05.10.2009 року по 04.07.2010 року - працював підземним гірничим робітником з повним робочим днем під землею.

Суд зауважує, що гірнича робота з повним робочим днем під землею за посадою, яку виконував позивач у періоди з 22.08.1986 по 15.11.1986, з 13.07.1992 року по 09.12.1992 року, з 02.02.1993 року по 25.07.1996 року, з 26.07.1996 року по 04.06.1997, з 09.03.1998 року по 03.07.2001 року, з 05.10.2009 року по 04.07.2010 року віднесена до Списків № 1, затверджених постановою Ради Міністрів СРСР №1173 від 22 серпня 1956 року, постановою Кабінету Міністрів СРСР №10 від 26 січня 1991 року, постановою Кабінету Міністрів України №162 від 11 березня 1994 року, відповідно до яких правом на пільгову пенсію користуються всі робітники, зайняті повний робочий день на підземних роботах (підземні роботи в шахтах).

Враховуючи наявний запис у трудовій книжці позивача про спірний період, суд прийшов до висновку про наявність підстав для зарахування ОСОБА_1 періодів роботи з 22.08.1986 по 15.11.1986, з 13.07.1992 року по 09.12.1992 року, з 02.02.1993 року по 25.07.1996 року, з 26.07.1996 року по 04.06.1997, з 09.03.1998 року по 03.07.2001 року, з 05.10.2009 року по 04.07.2010 року до пільгового підземного стажу за Списком №1.

Щодо не зарахування періоду проходження відповідачем військової служби з 12 з 25.11.1986 року по 16.12.1988 року до пільгового підземного стажу, суд зазначає наступне.

Законодавство колишнього СРСР і чинне законодавство України передбачають зарахування періоду проходження військової служби до різних видів трудового стажу.

Відповідно до ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у стаж роботи, що дає право на трудову пенсію, зараховується військова служба, незалежно від місця її проходження.

Частиною 1 ст. 2 Закону України "Про загальний військовий обов`язок і військову службу", передбачено, що час проходження строкової військової служби зараховується до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що передбачала право на пенсію на пільгових умовах до введення в дію Закону України "Про пенсійне забезпечення" або на пенсію за віком на пільгових умовах до набрання чинності Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Час навчання в професійно-технічному навчальному закладі і час проходження строкової військової служби, які зараховуються до пільгового стажу, не повинні перевищувати наявного стажу роботи, що дає право на пенсію на пільгових умовах.

Отже, період строкової військової служби повинен зараховуватися до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо особа на момент призову на строкову військову служби працювала за професією, що дає право на пенсію на пільгових умовах або після демобілізації особа працювала за набутою спеціальністю в професійно-технічному закладі.

Як вже зазначалось вище, позивач на момент призову на строкову військову службу працював за професією, що віднесена до Списку №1.

Таким чином, оскільки на момент призову на строкову військову службу позивач працював гірничним підземним з повним робочим днем під землею, тобто за професією, що передбачала право на пенсію на пільгових умовах, суд вважає, що відповідачем протиправно не зараховано вказаний період до пільгового підземного стажу.

Окрім того, в межах спірних правовідносин суд вважає за необхідне надати оцінку обставинам проведення атестацій робочих місць позивача за умовами праці.

Так, відповідно до пункту 3 Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Мінпраці від 18 листопада 2005 року №383 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 1 грудня 2005 року за №1451/11731), при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

В пунктах 4.2 та 4.3 наведеного Порядку застосування списків йдеться про те, що результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінювались докорінно умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умов і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація.

Згідно з пунктом 3 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 серпня 1992 р. N442 атестація проводиться згідно з цим Порядком та методичними рекомендаціями щодо проведення атестації робочих місць за умовами праці, що затверджуються Мінсоцполітики і МОЗ.

Відповідно до пункту 4 Порядку проведення атестації робочих місць та підпункту 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затверджених Постановою Міністерства праці №41 від 1 вересня 1992 року періодичність проведення атестації робочих місць визначається безпосередньо колективним договором підприємства і проводиться не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства чи організації.

Наведені вище положення свідчать про те, що необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до пункту а статті 13 Закону №1788-XII є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у списку №1, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці.

При цьому особа, яка працює на посаді, віднесеній до Списку № 1, робоче місце по якій підлягає атестації, відповідно до Порядку № 442, не наділена жодними правами (повноваженнями, обов`язками), які б могли вплинути на своєчасність проведення атестації робочих місць.

Відповідно до ч.5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

В постанові 19 лютого 2020 року по справі № 520/15025/16-а (Провадження №11-1207апп19) Велика Палата Верховного Суду відступила від висновків Верховного Суду України, викладених у постановах від 10 вересня 2013 року у справі № 21-183а13, від 25 листопада 2014 року у справі № 21-519а14, від 10 й 17 березня 2015 року у справах № 21-51а15, та № 21-585а14, від 14 квітня 2015 року у справі № 21-383а14, від 02 грудня 2015 року у справі № 21-1329а15, від 10 лютого 2016 року у справі № 21-5432а15 та від 12 квітня 2016 у справі № 21-6501а15, щодо відсутності підстав для призначення пенсії на пільгових умовах з огляду на відсутність результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці та дійшла висновку, що непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.

Суд врахував таку позицію Великої Палати Верховного Суду відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України.

На підтвердження наявного трудового стажу позивачем залучено довідки № 648, 649, 647, 642, 643, 645, 644, 646 від 24.03.2017 року, № 641 від 24.05.2017 року, в яких зафіксовано факт виконання позивачем гірничих робіт з повним робочим днем під землею ш/у «Ровеньковское», в/о «Донбассантрацит», ТОВ «ДТЕК» «Ровенькиантрацит» ОП «Шахтоуправление Ровеньковское», ГП «Ровенькиантрацит» ОП «Шахтоуправление Ровеньковское», ОП ш/у Ровеньковское ГП «Ровенькиантрацит», шахта «Киевская», шахта «им. Космонавтов», шахта 71 «Индустрия» за професіями, що передбачені Списком №1 розділу 1 підрозділу 1 пункту 1010100б код КП 1222.2 постанови КМУ № 162, розділу 1 підрозділу 1 пункту 1.1а код КП 7111 постанови КМУ від 16.01.2003 року № 36, розділу 1 підрозділу 1 пункту 1 код КП 7111 постанови КМУ від 24.06.2016 року № 461, розділу 1 підрозділу 1 пункту 1 код КП 7111 постанови РМ СРСР від 22.08.1956 № 1173.

Також зі змісту наданих довідок вбачається, що вони складені на підставі низки документів, зокрема, наказів про атестацію робочих місць та містять усю необхідну інформацію щодо роботи позивача у вказані періоди повний робочий день на підземних роботах, передбачених списком № 1.

Факт проведення атестації робочих місць позивача також підтверджується наказом директора ГОАО ш/у «Ровеньковское» від 05.09.2002 року № 845, до якого додано перелік атестованих робочих місць (а.с. 53-54), довідкою Управління праці та зайнятості населення Луганської обласної державної адміністрації № 11/4420 (а.с. 55), наказом директора ОП ш/у «Ровеньковское» № 842 від 18.05.2006 року, до якого додано перелік атестованих робочих місць (а.с. 59-60), довідкою Головного управління праці та соціального захисту населення Луганської обласної державної адміністрації від 08.08.2006 року № 11/7774-33 (а.с. 61)

Більш того, суд звертає увагу відповідача, що у трудовій книжці позивача (запис № 28) зазначено, що за результатами атестації підтверджено право позивача на пенсію за Списком №1 (а.с. 23), а відтак суб`єктом владних повноважень не доведено жодним чином законодавчо визначених підстав для відмови у зарахування спірних періоді праці позивача до пільгового трудового стажу за Списком № 1.

Окрім того, суд вважає за потрібне звернути увагу, що позивачем до заяви про призначення пенсії вказані уточнюючі довідки від 24.03.2017 року №№ 641-649 подавалися, проте, відповідачем не було надано оцінки їх змісту, інформації, що в них міститься.

Суд враховує, що вказані пільгові довідки видані підприємством, що у період роботи позивача знаходилося на території м.Ровеньки, яка наразі є тимчасово окупованою, не підконтрольною Уряду України, інформація щодо перереєстрації підприємства, яке видало вказані довідки у 2017 році, на підконтрольну територію відповідачем не досліджувалась, їх змісту оцінка не надавалась.

При цьому, неможливість перевірки документів, на підставі яких видано вказані довідки, через непідконтрольність Українській владі тимчасово окупованої території Донецької та Луганської областей, не можуть бути взяті до уваги як належні, оскільки суд виходить з того, що до спірних правовідносин підлягають застосуванню так звані "намібійські винятки" Міжнародного суду ООН: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян.

У 1971 році Міжнародний суд Організації Об`єднаних Націй у документі «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначив, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів».

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) розвиває цей принцип у своїй практиці. Наприклад, у справах «Лоізіду проти Туречиини» (Loizidou v. Turkey, 18.12.1996, §45), «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001) та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016). "Зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного, - вважають судді ЄСПЛ, - Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим (ЄСПЛ). Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать».

При цьому, у виняткових випадках, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу.

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 22.10.18 у справі № 235/2357/17.

Крім того, відповідно до висновків Верховного Суду, викладених в постанові від 21.02.2020 у справі № 701/1196/16-а, «у випадках, коли архівні установи не мають можливості видати довідку за встановленою формою з розшифровкою виплачених сум за видами заробітку, вони можуть видавати довідки, що відповідають даним, наявним в архівних фондах, без додержання цієї форми.

Відомості про дохід особи підтверджуються на підставі відповідних довідок, виданих на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працювала особа, яка звертається за пенсією.

Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами».

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Щодо посилання відповідача у відзиві на позов на те, що з страховий стаж з 01.01.2004 року обчислюється за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, то суд зазначає наступне.

Суд зазначає, що Верховний Суд у постанові від 20 листопада 2018 року у справі №345/4616/16 дійшов правового висновку, що статтю 1 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» слід розглядати у нерозривному зв`язку зі Списком № 1 виробництв, цехів, професій та посад на підземних роботах, на роботах із шкідливими умовами праці і в гарячих цехах, робота у яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах та в пільгових розмірах.

Так, необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах за Списком № 1 є досягнення особою відповідного віку, зайняття повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1, з урахуванням проведеної атестації робочих місць за час виконання роботи після 21 серпня 1992 року.

Суд зазначає, що дія Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» поширюється на працівників, які зайняті на підземних роботах повний робочий день за Списком № 1, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Суд зазначає, що професії (посади) позивача у спірний період відносяться до Списку № 1, зокрема до розділу «Гірничі роботи».

Таким чином, враховуючи, що станом на час розгляду справи періоди роботи з 21.08.1992 - 09.12.1992; 02.02.1993 - 25.07.1996; 26.07.1996 04.06.1997; 09.03.1998 03.07.2001; 05.10.2009 04.07.2010 зараховуються до Списку №1, суд приходить до висновку, що наявні правові підстави для зарахування зазначених періодів до пільгового підземного стажу, який дає право на пенсію на підставі статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці».

Відносно позовних вимог щодо зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити перерахунок та виплату пенсії позивача, у розмірі 80% середньої заробітної плати шахтаря, визначеної відповідно до статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з якої обчислюється пенсія, але не менше як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, суд зазначає наступне.

Обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду.

Суд зауважує, що наразі відсутні підстави вважати, що перерахунок пенсії позивача відбудеться із розміру меншого, ніж 80% середньої заробітної плати шахтаря, або не на підставі статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з якої обчислюється пенсія, але не менше як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, оскільки такий перерахунок ще не проводився.

Так, позовні вимоги у вказаній частині звернені на майбутнє, в даній частині позовних вимог права позивача не є порушеними.

Щодо зобов`язання здійснити виплату суми перерахунку пенсії з 03.08.2021 однією сумою, то суд зазначає, що спосіб вчинення дій, які має виконати за рішенням суду суб`єкт владних повноважень, не визначений в спірних правовідносинах нормативно. У разі набрання чинності рішенням суду про зобов`язання сплатити недоплачену частину пенсії перерахування недоплачених сум буде вважатися належним виконанням судового рішення, як у разі перерахування присудженої суми кількома платежами, так і однією сумою, а повним виконанням рішення суду буде сплата відповідачем всієї недоплаченої різниці. Отже, в задоволенні цієї вимоги належить відмовити.

Щодо позовної вимоги про визнання протиправною бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо незастосування при розрахунку пенсії ОСОБА_1 норм ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», то суд зазначає, що дана вимога позивача не підлягає задоволенню, оскільки обираючи належний спосіб захисту порушеного права позивача, суд вважає за необхідне саме зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 , призначеної відповідно до положень статті 8 Закону України "Про підвищення престижної шахтарської праці" з 03.08.2021 року , зарахувавши до підземного стажу періоди роботи: 21.08.1992 - 09.12.1992; 02.02.1993 - 25.07.1996; 25.11.1986 - 16.12.1988; 26.07.1996 04.06.1997; 09.03.1998 03.07.2001; 05.10.2009 04.07.2010.

Враховуючи викладене, суд вважає вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

Розподіл судових витрать здійснюється відповідно до ст. 139 КАС України.

Керуючись ст. ст. 2, 6-10, 13, 14, 77, 139, 242-246, 250, 255, 257-263, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, під. 3, пов. 2,м. Харків,61022) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, під. 3, пов. 2,м. Харків,61022, ) здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_2 ), призначеної відповідно до положень статті 8 Закону України "Про підвищення престижної шахтарської праці" з 03.08.2021 року , зарахувавши до підземного стажу періоди роботи: 21.08.1992 - 09.12.1992; 02.02.1993 - 25.07.1996; 25.11.1986 - 16.12.1988; 26.07.1996 04.06.1997; 09.03.1998 03.07.2001; 05.10.2009 04.07.2010.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_2 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області судові витрати по сплаті судового збору в сумі 496,20 грн. (чотириста дев`яносто шість гривень 20 копійок).

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя А.С. Мороко