Справа № 140/4724/22
Суддя: Димарчук Тетяна Миколаївна
Дата ухвалення: 2022-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2022 року ЛуцькСправа № 140/4724/22

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Димарчук Т.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (позивач) звернувся в суд з позовом до Головного управління ДПС у Волинській області (далі ГУ ДПС у Волинській області, відповідач) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 05.04.2021 №0-0306, №0-0306, №0-0306, №0-0306, №0-0306, №0-0306, №0-0306, №0-0306, №0-0306, якими визначено податкові зобов`язання за платежем «податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості» за 2020 рік у загальній сумі 33067, 22 грн.

В обґрунтування позову вказав, що є власником нежитлових приміщень будівель сільськогосподарського призначення (овочесховища, свинарника, звіроферми, конюшні, складського приміщення, приміщення котельні тощо), що розташовані по АДРЕСА_1 .

Позивач вважає, що у нього був відсутній у 2020 році обов`язок зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, на підставі підпункту ж підпункту 266.6.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України, згідно з яким не є об`єктом оподаткування будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників (юридичних та фізичних осіб), віднесені до класу "Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства" (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку.

Згідно державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, затвердженого і введеного в дію наказом Держстандарту України від 17.08.2000 № 507, до класу "Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства" (код 1271) включаються: будівлі для використання в сільськогосподарській діяльності, наприклад, корівники, стайні, свинарники, кошари, кінні заводи, собачі розплідники, птахофабрики, зерносховища, склади та надвірні будівлі, підвали, винокурні, винні ємності, теплиці, сільськогосподарські силоси та таке інше.

Вказує на те, що 17.04.2002 ним засноване фермерське господарство «КОВЧЕГ», про що свідчить видане свідоцтво про державну реєстрацію (перереєстрацію) суб`єкта підприємницької діяльності - юридичної особи, код ЄДРПОУ - 31965064. З 22.04.2002 селянське (фермерське) господарство «КОВЧЕГ» перебуває на обліку у Ковельській об`єднаній державній податковій інспекції, про що свідчить довідка за № 355. Згідно довідки Державного комітету статистики України від 19.04.2002 за № 768: селянське (фермерське) господарство «КОВЧЕГ» - юридична особа приватного права з місцезнаходженням у АДРЕСА_1 . Види діяльності (КВЕД): 01.30.0 Вирощування культур у поєднанні з тваринництвом (змішане сільське господарство); 52.62.2 Роздрібна торгівля на ринках; 01.25.0 Розведення інших тварин і виробництво їх продукції; 15.13.0 Виробництво м`ясних продуктів; 51.70.0 Інші види оптової торгівлі.

Вказує на те, що жоден з об`єктів нерухомого майна, що використовується у сільськогосподарській діяльності сільського (фермерського) господарства «КОВЧЕГ» не здавався та не здається в оренду, лізинг чи позичку.

Оскільки, нарахування позивачу податку на нерухоме майно, відмінне від земельного, відбулося відповідачем саме по будівлях сільськогосподарського призначення, а відповідно до підпункту ж підпункту 266.6.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України такі будівлі не є об`єктом оподаткування, то оскаржувані податкові повідомлення-рішення є протиправними.

Вказує на те, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення відповідачем йому не надсилалися, а про їх існування дізнався з тексту судового рішення від 26.05.2022 у справі №140/14797/21, у зв`язку із чим просить поновити строки звернення до суду, а позовні вимоги задовольнити.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 11.07.2022 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, її розгляд визначено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у ній матеріалами відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України).

У відзиві на позов відповідач позовні вимоги не визнав (а.с.37-40). В обґрунтування цієї позиції вказав, що спірні податкові повідомлення-рішення прийняті стосовно ОСОБА_1 як власника нерухомого майна, яке є об`єктом оподаткування.

Зазначив, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Ковельській ДПІ як суб`єкт підприємницької діяльності з 26.06.2003. Згідно ІС «Податковий блок» у 2020 році перебував на загальній системі оподаткування. Позивач здійснює господарську діяльність за наступними найменуваннями КВЕД: 16.10 Лісопильне та стругальне виробництво; 46.73 Оптова торгівля деревиною, будівельними матеріалами та санітарно-технічним обладнанням; 47.99 Інші види роздрібної торгівлі поза магазинами (основний); 49.41 Вантажний автомобільні їй транспорт; 52.29 Інша допоміжна діяльність у сфері транспорту; 68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна.

Відповідач також не погоджується з доводами позивача про звільнення його 2020 році від оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, на підставі підпункту ж підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України та вважає, що застосування цієї норми передбачає одночасну наявність двох умов: власником об`єкта нерухомості (будівлі, споруди) є сільськогосподарський товаровиробник; об`єкт нерухомості (будівля, споруда) призначена для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності.

Відповідно до підпункту 14.1.235 пункту 14.1 статті 14 ПК України сільськогосподарський товаровиробник - це юридична особа незалежно від організаційно- правової форми, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції та/або розведенням, вирощуванням та виловом риби у внутрішніх водоймах (озерах, ставках та водосховищах) та її переробкою на власних чи орендованих потужностях, у тому числі власновиробленої сировини на давальницьких умовах, та здійснює операції з її постачання.

Вказує на те, що згідно даних зазначених ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) у податковій декларації про майновий стан і доходи за 2020 рік, яка зареєстрована 02.02.2021, реєстраційний № , задекларовано тільки доходи отримані за видом діяльності - вантажний автомобільний транспорт, водночас відомості щодо отримання доходів від продажу сільськогосподарської продукції відсутні. Також, згідно відомостей з AІC «Податковий Блок» рахунки в банках СФГ «Ковчег» закриті, а свідоцтва в якості платника ПДВ анульовані.

Окрім того, 21.10.2021 робочою групою з питань легалізації виплати заробітної плати та зайнятості населення було проведено обстеження суб`єктів господарювання, які здійснюють свою діяльність на території Ковельської територіальної громади, а саме у с. Городилець, с. Ружин, с. Білий, с. Зелена та с. Воля-Ковельська, в тому числі за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідно до протоколу робочої групи з питань легалізації виплати заробітної плати та зайнятості населення від 21.10.2021ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) та С(Ф)Г «КОВЧЕГ» (), яке також зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 , на даний час господарської діяльності не провадять.

У позовній заяві зазначено, що вищевказані приміщення використовуються С(Ф)Г «КОВЧЕГ» () в господарській діяльності. Однак повідомлення про об`єкти оподаткування платника податків (20 ОПП) до Ковельської ДПІ С(Ф)Г «КОВЧЕГ» (), по вищезазначених приміщеннях, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , станом на 20.12.2021 року не подано. Також С(Ф)Г «КОВЧЕГ» не подає за 2020 рік податкової звітності, а згідно звітності за 2019 рік прибутку не отримувало, тобто діяльність не здійснювало.

З наведених підстав відповідач вважає, що податкові повідомлення-рішення відповідають положенням податкового законодавства, застосовувати пільгу при оподаткуванні належного позивачу нерухомого майна немає підстав, тому у задоволенні позовних вимог просив відмовити.

Суд, перевіривши доводи позивача та відповідача у заявах по суті справи, дослідивши письмові докази на предмет належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємозв`язку доказів у їхній сукупності, дійшов висновку, що позов не підлягає до задоволення, з наступних мотивів та підстав.

Судом встановлено, що відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності позивачу належить на праві приватної власності нерухоме майно, що розташоване за адресою АДРЕСА_1 , а саме: 1) свинарник А-1 площею 587,2 кв м; 2) приміщення котельні Е-1 площею 135,2 кв м; 3) конюшня 3-1 площею 241,0 кв м; 4) теплиця стаціонарна Д-1 площею 1502,0 кв м; 5) складське приміщення Ж-1 площею 217,9 кв м; 6) звіроферма К-1 площею 399, 2 кв м; 7) службове приміщення В-1 площею 60,5 кв м; 8) водонапірна башня Г-1 площею 24,5 кв м; 9) овочесховище Б-1 площею 651, 4 кв м (а.с. 41-47).

05.04.2021 ГУ ДПС у Волинській області винесено податкові повідомлення-рішення №№0-0306; №0-0306; №0-0306; №0-0306; №0-0306; №0-0306; №0-0306; №0-0306; №0-0306, відповідно до яких ОСОБА_1 на підставі підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 та підпункту 266.7.2 пункту 266.7 статті 266 ПК України визначено суму податкового зобов`язання за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, за податковий період - 2020 рік у розмірі 13005,57 грн, 5640,36 грн, 5084,47 грн, 3456,61 грн, 2086,78 грн, 1886,76 грн, 1170,67 грн, 523,86 грн, 212,14 грн відповідно (а.с. 55-57).

04.10.2021 контролюючим органом винесено податкову вимогу №0-0306, якою визначено, що станом на 03.10.2021 сума податкового боргу по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, платника податків становить 33067,22 грн.

Позивач, не погоджуючись із податковими повідомленнями-рішеннями від 05.04.2021 №0-0306, №0-0306, №0-0306, №0-0306, №0-0306, №0-0306, №0-0306, №0-0306, №0-0306, оскаржив їх до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд керується таким.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено обов`язок органів держаної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У свою чергу, статтею 67 Конституції України встановлено обов`язок кожного сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства визначає Податковий кодекс України.

Законом України від 28.12.2014 №71-VIII Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи (набрав чинності 01.01.2015, далі Закон №71-VIII) внесено зміни до статті 265 ПК України та введено податок на майно, який складається: з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки; транспортного податку; плати за землю.

Платників податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, об`єкт оподаткування, базу оподаткування, пільги із сплати податку, ставки податку визначає стаття 266 ПК України.

Так відповідно до підпункту 266.1.1 пункту 261.1 статті 261 ПК України платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Згідно з підпунктом 266.2.1 пункту 266.2 статті 266 ПК України об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

Базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток. База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності (підпункти 266.3.1, 266.3.3 пункту 266.3 статті 266 ПК України).

Підпунктом 266.5.1 пункту 266.5 статті 266 ПК України установлено, що ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

За правилами, встановленими підпунктами 266.6.1, 266.7.1, 266.7.2. пункту 266.7 статті 266 ПК України базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року. Обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості виходячи із загальної площі кожного з об`єктів нежитлової нерухомості та відповідної ставки податку. Податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його податкової адреси (місцем реєстрації) до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком).

Відповідно до підпункту 10.1.1 пункту 10.1 статті 10 ПК України податок на майно належить до місцевих податків. Як зазначено в пункті 8.3 статті 8 ПК України, до місцевих належать податки та збори, що встановлені відповідно до переліку і в межах граничних розмірів ставок, визначених цим Кодексом, рішеннями сільських, селищних і міських рад у межах їх повноважень, і є обов`язковими до сплати на території відповідних територіальних громад.

Згідно з пунктом 10.3 статті 10, пунктом 12.3 статті 12 ПК України місцеві ради в межах повноважень, визначених цим Кодексом, вирішують питання відповідно до вимог цього Кодексу щодо встановлення податку на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки) та встановлення збору за місця для паркування транспортних засобів, туристичного збору. Сільські, селищні, міські ради та ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, в межах своїх повноважень приймають рішення про встановлення місцевих податків та зборів.

Встановлення місцевих податків та зборів здійснюється у порядку, визначеному цим Кодексом. При прийнятті рішення про встановлення місцевих податків та зборів обов`язково визначаються об`єкт оподаткування, платник податків і зборів, розмір ставки, податковий період та інші обов`язкові елементи, визначенні статтею 7 цього Кодексу з дотриманням критеріїв, встановлених розділом XII цього Кодексу для відповідного місцевого податку чи збору. Копія прийнятого рішення про встановлення місцевих податків чи зборів надсилається у десятиденний строк з дня оприлюднення до контролюючого органу, в якому перебувають на обліку платники відповідних місцевих податків та зборів (підпункти 12.3.1, 12.3.2, 12.3.3 пункту 12.2 статті 12 ПК України).

Підпункт ж підпункту 266.2.2. пункту 266.2 статті 266 ПК України (в редакції Закону № 2628-VIII від 23.11.2018) на який посилається позивач як на підставу протиправності спірних податкових повідомлень-рішень, встановлює, що не є об`єктом оподаткування будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників (юридичних та фізичних осіб), віднесені до класу "Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства" (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку.

Системне тлумачення підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті ПК України свідчить про те, що законодавець у кожному буквеному пункті (від а до л) передбачив конкретні умови, за наявності яких нерухомість не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Кожен з визначених підпунктом 266.2.2 буквених пунктів має прив`язку або до статусу суб`єкта, який володіє такою нерухомістю (діти-сироти, діти, позбавлені батьківського піклування (д), суб`єкти господарювання малого та середнього бізнесу (е), сільськогосподарський товаровиробник (ж), громадські організації інвалідів та їх підприємства (з), релігійні організації (и)), та/або до виду нерухомості, його стану, місця розташування (непридатна до проживання (ґ), будівлі дошкільних та загальноосвітніх навчальних закладів (і), будівлі промисловості (є) тощо).

Зазначена правова позиція висловлена і Верховним Судом у постановах від 15.05.2018 у справі №806/2676/17 та у справі №806/2461/17.

З урахуванням наведеного правовий аналіз підпункту 266.2.2 ж пункту 266.1 статті 266 ПК України дає підстави для висновку, що його застосування передбачає наявність двох умов, перша з яких - власник об`єкта нерухомості (будівлі, споруди) є сільськогосподарським товаровиробником, а друга - об`єкт нерухомості (будівлі, споруди) віднесені до класу "Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства" (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку.

Отже, значення має і призначення будівель, і їх приналежність певному суб`єкту господарювання, який ними володіє.

Класифікацію будівель залежно від їх функціонального призначення наведено у Державному класифікаторі будівель та споруд ДК 018-2000, затвердженому та введеному в дію наказом Державного комітету України по стандартизації, метрології та сертифікації від 17.08.2000 №507 (чинний з 01.01.2001, далі ДК 018-2000). Клас Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства включає: будівлі для використання в сільськогосподарській діяльності, наприклад, корівники, стайні, свинарники, кошари, кінні заводи, собачі розплідники, птахофабрики, зерносховища, склади та надвірні будівлі, підвали, винокурні, винні ємності, теплиці, сільськогосподарські силоси.

Об`єкти нерухомості, належні позивачу на праві приватної власності і щодо яких контролюючим органом нараховані податкові зобов`язання, належать до будівель/споруд, призначені для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності (свинарник, теплиця, конюшня, складське приміщення, звіроферма тощо). Відповідач не оспорює призначення належних позивачу об`єктів нерухомості для безпосереднього використання у сільськогосподарській діяльності, однак вказує на те, що позивач не є сільськогосподарським товаровиробником, оскільки не займається виробництвом с/г продукції.

Суд погоджується з такими доводами відповідача, з огляду на наступне.

Звільнення від сплати податку та збору - це одна із форм надання податкової пільги (підпункт г пункту 30.9 статті 30 ПК України).

Відповідно до пункту 30.2 статті 30 ПК України підставами для надання податкових пільг є особливості, що характеризують певну групу платників податків, вид їх діяльності, об`єкт оподаткування або характер та суспільне значення здійснюваних ними витрат.

Пільга, встановлена підпунктом 266.2.2 ж пункту 266.2 статті 266 ПК, стосується сільськогосподарських товаровиробників і направлена на створення сприятливих умов для здійснення сільськогосподарської діяльності, стимулювання такої діяльності та досягнення її збалансованого податкового навантаження.

Отже, у даному випадку основним є питання, чи є позивач сільськогосподарським товаровиробником, тобто, чи виконується перша умова для застосування пільги, встановленої підпунктом ж підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України.

За визначенням підпункту 14.1.235 пункту 14.1 статті 14 ПК України сільськогосподарський товаровиробник для цілей глави 1 розділу XIV цього Кодексу - юридична особа незалежно від організаційно-правової форми або фізична особа - підприємець, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції та/або розведенням, вирощуванням та виловом риби у внутрішніх водоймах (озерах, ставках та водосховищах) та її переробкою на власних чи орендованих потужностях, у тому числі власновиробленої сировини на давальницьких умовах, та здійснює операції з її постачання.

Ця норма містить застереження щодо застосування такого визначення для цілей глави 1 розділу XIV Спеціальні податкові режими ПК України. Податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, врегульований розділом ХІІ Податок на майно Кодексу.

Відповідно до пунктів 5.2, 5.3 статті 5 ПК України у разі якщо поняття, терміни, правила та положення інших актів суперечать поняттям, термінам, правилам та положенням цього Кодексу, для регулювання відносин оподаткування застосовуються поняття, терміни, правила та положення цього Кодексу. Інші терміни, що застосовуються у цьому Кодексі і не визначаються ним, використовуються у значенні, встановленому іншими законами.

Визначення поняття сільськогосподарський товаровиробник також міститься у статті 1 Закону України від 18.01.2001 №2238-ІІІ Про стимулювання розвитку сільського господарства на період 2001 - 2004 років (далі Закон №2238-ІІІ). Таким є фізична або юридична особа, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції, переробкою власновиробленої сільськогосподарської продукції та її реалізацією.

Згідно з абзацом другим статті 1 Закону України від 23.09.2008 №575-VI Про сільськогосподарський перепис виробники сільськогосподарської продукції - юридичні особи всіх організаційно-правових форм господарювання та їх відокремлені підрозділи, фізичні особи (фізичні особи - підприємці, домогосподарства), які займаються сільськогосподарською діяльністю, передбаченою класифікацією видів економічної діяльності, мають у володінні, користуванні або розпорядженні землі сільськогосподарського призначення чи сільськогосподарських тварин.

Національний класифікатор видів економічної діяльності України ДК 009:2010, затверджений наказом Держспоживстандарту України від 11.10.2010 №457, до сільськогосподарської діяльності відносить рослинництво і тваринництво. При цьому діяльність з перероблення сільськогосподарської продукції зазначений класифікатор відносить не до сільськогосподарської, а до продукції переробної промисловості, крім переробки власновиробленої продукції, що здійснюється безпосередньо у господарстві-виробнику.

Отже, сільськогосподарським виробником є фізична або юридична особа, яка здійснює виробництво і самостійну переробку власновиробленої продукції рослинництва і тваринництва. Це визначення пов`язується лише з виробництвом і переробкою сільськогосподарської продукції незалежно від її подальшої долі (використання у власному господарстві або реалізації). Поняття товаровиробник є ширшим та передбачає також і постачання (реалізацію) виробленої продукції.

Законом № 2238 визначено, що продукція сільського господарства (сільськогосподарська продукція) - це продукція, що виробляється в сільському господарстві та відповідає кодам Державного класифікатора продукції та послуг.

Коди продукції сільського господарства та пов`язані з цим послуги визначені розділом і секції А «Продукція сільського господарства, лісового і господарства та рибного господарства» Державного класифікатора продукції та послуг ДК 016:2010, затвердженого наказом Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої полі тики від 11.10.2010 №457.

Отже, фізичні особи, які займаються сільськогосподарською діяльністю, передбаченою КВЕД з урахуванням Державного класифікатора продукції та послуг (ФОП), та мають у володінні, користуванні або розпорядженні землі сільськогосподарського призначення чи сільськогосподарських тварин, володіють та використовують будівлі, споруди, що призначені для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності, відносяться до сільськогосподарських товаровиробників, з метою визначення об`єкта оподаткування згідно з пп. «ж» пп. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПК України.

Суд звертає увагу, що матеріали справи не містять жодних доказів того, що позивач є сільськогосподарським товаровиробником.

Як вбачається з відомостей АІС «Податковий блок», позивач здійснює господарську діяльність за наступними найменуваннями КВЕД: 16.10 Лісопильне та стругальне виробництво; 46.73 Оптова торгівля деревиною, будівельними матеріалами та санітарно-технічним обладнанням;47.99 Інші види роздрібної торгівлі поза магазинами (основний); 49.41 Вантажний автомобільні їй транспорт; 52.29 Інша допоміжна діяльність у сфері транспорту; 68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна (а.с. 63).

Так, згідно даних зазначених ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) у податковій декларації про майновий стан і доходи за 2020 рік, яка зареєстрована 02.02.2021, реєстраційний № , задекларовано тільки доходи, які отримані за видом діяльності - вантажний автомобільний транспорт (КВЕД 49.41). Водночас відомості щодо отримання доходів від продажу сільськогосподарської продукції відсутні (а.с. 48, 50).

У позовній заяві ОСОБА_1 вказує на те, що ним засноване фермерське господарство «Ковчег», видами діяльності якого є (згідно КВЕД) є: 01.30.0 Вирощування культур у поєднанні з тваринництвом (змішане сільське господарство); 52.62.2 Роздрібна торгівля на ринках; 01.25.0 Розведення інших тварин і виробництво їх продукції; 15.13.0 Виробництво м`ясних продуктів; 51.70.0 Інші види оптової торгівлі.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, згідно відомостей з АІС «Податковий Блок» рахунки в банках СФГ «Ковчег» закриті, а свідоцтва в якості платника ПДВ анульовані.

Повідомлення про об`єкти оподаткування платника податків (20 ОПП) до Ковельської ДПІ С(Ф)Г «КОВЧЕГ» (), по вищезазначених приміщеннях, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , станом на 20.12.2021 не подано.

Також С(Ф)Г «КОВЧЕГ» не подає за 2020 рік податкової звітності, а згідно звітності за 2019 рік прибутку не отримувало, тобто діяльності не здійснювало.

Окрім того, 21.10.2021 робочою групою з питань легалізації виплати заробітної плати та зайнятості населення було проведено обстеження суб`єктів господарювання, які здійснюють свою діяльність на території Ковельської територіальної громади, в тому числі за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідно до протоколу робочої групи з питань легалізації виплати заробітної плати та зайнятості населення б/н від 21.10.2021 ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) та С(Ф)Г «КОВЧЕГ» (), яке також зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 , на даний час господарської діяльності не провадять (а.с.51-54).

У розумінні статті 1 Закону України від «Про фермерське господарство» від 19.06.2003 № 973-IV (далі Закон № 973-IV) фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, здійснювати її переробку та реалізацію з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм у власність та/або користування, у тому числі в оренду, для ведення фермерського господарства, товарного сільськогосподарського виробництва, особистого селянського господарства, відповідно до закону.

Згідно ст. ст. 19, 20 Закону № 973-IV до складу майна фермерського господарства (складеного капіталу) можуть входити: будівлі, споруди, облаштування, матеріальні цінності, цінні папери, продукція, вироблена господарством в результаті господарської діяльності, одержані доходи, інше майно, набуте на підставах, що не заборонені законом, право користування землею, водою та іншими природними ресурсами, будівлями, спорудами, обладнанням, а також інші майнові права (в тому числі на інтелектуальну власність), грошові кошти, які передаються членами фермерського господарства до його складеного капіталу.

Майно фермерського господарства належить йому на праві власності.

Майнові права, що входять до складеного капіталу фермерського господарства, передаються йому на визначений у Статуті термін.

Однак суд звертає увагу на ту обставину, що у статуті С(Ф)Г «КОВЧЕГ» (копія якого наявна у матеріалах справи) відсутня інформація про внесення засновником чи членами фермерського господарства до статутного капіталу приміщень, у зв`язку з наявністю яких відповідачем нараховані позивачу податкові зобов`язання за платежем «податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості (а.с.58-62).

Відповідно до даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно по С(Ф)Г «КОВЧЕГ» вище зазначені приміщення також відсутні.

На підставі аналізу досліджених доказів суд дійшов висновку, що позивач не є сільськогосподарським товаровиробником, оскільки ні він сам, ні С(Ф)Г «КОВЧЕГ» (засновником якого є позивач) не займається виробництвом сільськогосподарської продукції та/або розведенням, вирощуванням та виловом риби у внутрішніх водоймах (озерах, ставках та водосховищах) та її переробкою на власних чи орендованих потужностях, у тому числі власновиробленої сировини на давальницьких умовах, та не здійснює операції з постачання сільськогосподарської продукції.

За таких обставин суд дійшов висновку про відсутність законодавчих підстав для застосування до позивача у 2020 році пільги, передбаченої підпунктом ж підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України, а отже нерухомість (будівлі) за адресою АДРЕСА_1 , є об`єктом оподаткування у 2020 податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, відповідно положень пункту підпункту 266.2.1. пункту 266.2 статті 266 ПК України.

При вирішенні спору суд керується частиною першою статті 9 КАС України, відповідно до якої розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частинами першою, другою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На підставі аналізу норм чинного законодавства та обставин, встановлених письмовими доказами, суд дійшов переконання, що відповідач як суб`єкт владних повноважень довів наявність підстав для нарахування позивачу податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості за 2020 рік у загальній сумі 33067,22 грн.

І навпаки, надані позивачем докази не вказують на те, що належні йому будівлі сільськогосподарського призначення не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, згідно з підпунктом ж підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України у 2020 році. Таким чином, спірні податкові повідомлення-рішення є правомірними, а позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Водночас суд вважає, що позивачем дотриманий шестимісячний строк звернення до суду з даним позовом, оскільки про наявність оскаржуваних податкових повідомлень-рішень позивачу стало відомо з рішення суду від 26.05.2022 у справі №140/14797/21. Водночас відповідач на вимогу суду (в ухвалі про відкриття провадження в адміністративній справі від 11.07.2022) не надав жодних належних та допустимих доказів про те, що оскаржувані податкові-повідомлення рішення надсилались позивачу у 2021 році та були ним отримані.

Керуючись статтями 243-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач: Головне управління ДПС у Волинській області (43010, Волинська область, м. Луцьк, Київський майдан, 4, )

Суддя Т.М. Димарчук