Справа № 640/12309/22
Суддя: Шейко Т.І.
Дата ухвалення: 2022-09-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 вересня 2022 року м. Київ №640/12309/22

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Шейко Т.І.,

розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовомКиївської міської ради
до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України
провизнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу
встановив:

Київська міська рада звернулася до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, в якому просила суд:

-визнати незаконною та скасувати постанову Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 04 липня 2022 року ВП №68755397 про накладення штрафу у розмірі 5100,00 грн за невиконання рішення суду.

Позовні вимоги мотивовані тим, що рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 серпня 2019 року у справі №826/1500/17 зобов`язано Київську міську раду надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки громадянці ОСОБА_1 по АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд згідно проекту рішення Київської міської ради №ПР-9139 від 29 лютого 2016 року «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки громадянці ОСОБА_1 у АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд» (справа клопотання К-24016).

23 лютого 2022 року Відділом примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України відкрито виконавче провадження з примусового виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 серпня 2019 року у справі №826/1500/17, про що винесено відповідну постанову ВП №68755397.

Однак, вказану постанову позивач не отримував, а дізнався про наявність виконавчого провадження ВП №68755397 з листа Головного управління Державної казначейської служби в м. Києві від 30 травня 2022 року щодо стягнення з Київської міської ради виконавчого збору та витрат виконавчого провадження.

Утім, не зважаючи на те, що постанову відповідача про відкриття виконавчого провадження ВП №68755397 від 23 лютого 2022 року позивач не отримав, повідомив відповідача листом від 01 червня 2022 року №08/230-502, що Київська міська рада не може виконати рішення суду на протязі із 24 лютого 2022 року у зв`язку із введенням воєнного стану, а також у період з 07 квітня 2022 року - у зв`язку з прямою забороною відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення умов для забезпечення продовольчої безпеки в умовах воєнного стану».

Не дивлячись на це відповідач 04 липня 2022 року виніс постанову, якою застосував до позивача штрафну санкцію у розмірі 5100,00 грн за невиконання рішення суду.

Вважаючи постанову державного виконавця від 04 липня 2022 року ВП №68755397 про накладення штрафу у розмірі 5100,00 грн незаконною та такою, що порушує права позивача, останній звернувся до суду з відповідним позовом.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 серпня 2022 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено справу до розгляду у судовому засіданні на 30 серпня 2022 року. Запропоновано відповідачу, з дня отримання ухвали про відкриття провадження у справі, надати відзив на позовну заяву та зобов`язано надати суду належним чином завірені копії матеріалів виконавчого провадження №68755397.

У судове засідання 30 серпня 2022 року прибув представник позивача, який підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити.

Представник відповідача не прибув, утім подав відзив на адміністративний позов та матеріали виконавчого провадження №68755397.

У відзиві на позов відповідач вказав на те, що копія постанови про відкриття виконавчого провадження від 23 лютого 2022 року ВП №68755397 направлялась сторонам виконавчого провадження у встановленому чинним законодавством порядку. У даній постанові боржника зобов`язано виконати рішення суду протягом 10 робочих днів. При цьому відповідач наголосив, що згідно з частиною четвертою статті 19 Закону України «Про виконавче провадження» сторони зобов`язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи.

Відповідач повідомив, що дійсно 06 червня 2022 року на адресу Відділу надійшов лист позивача від 01 червня 2022 року, в якому останній повідомив про неможливість виконання рішення суду. Проте, вказані позивачем обставини, на переконання відповідача, не позбавляли боржника обов`язку виконати рішення суду, адже за нормами Конституції України та практики Європейського суду з прав людини правосуддя не може вважатися здійсненим доти, доки не виконане судове рішення, виконання ж судового рішення, як завершальна стадія судового процесу, за своєю юридичною природою є головною стадією правосуддя. Державний виконавець, зокрема, здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом та Законом.

Тому застосування до боржника штрафу за невиконання рішення суду є обгрунтованим.

Заслухавши доводи представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд за згодою представника позивача вирішив завершити розгляд справи у порядку письмового провадження без виклику учасників справи.

Вирішуючи спір суд виходив з наступного.

Частиною першою статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Рішення, що підлягають примусовому виконанню на підставі виконавчих документів визначені статтею 3 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до частини шостої статті 26 цього Закону за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню).

Порядок виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, встановлений статтею 63 Закону України «Про виконавче провадження».

Так, відповідно до частини першої статті 63 Закону України «Про виконавче провадження» за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність (частина друга статті 63 Закону України «Про виконавче провадження»).

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом, рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 серпня 2019 року у справі №826/1500/17 зобов`язано Київську міську раду надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки громадянці ОСОБА_1 по АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд згідно проекту рішення Київської міської ради №ПР-9139 від 29 лютого 2016 року «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки громадянці ОСОБА_1 у АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд»

На підставі заяви стягувача ОСОБА_1 від 12 лютого 2022 року, зареєстрованої у Відділі 22 лютого 2022 року за вх. №2801, про примусове виконання судового рішення, головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України відкрито виконавче провадження №68755397 з примусового виконання виконавчого листа №826/1500/17, виданого 28 січня 2020 року Окружним адміністративним судом міста Києва, про що винесено постанову про відкриття виконавчого провадження від 23 лютого 2022 року.

Пунктом 2 резолютивної частини вказаної постанови зобов`язано боржника виконати рішення суду протягом 10 робочих днів.

Стаття 28 Закону України «Про виконавче провадження» встановлює процедуру надсилання документів виконавчого провадження.

Так, відповідно до частини першої згаданої статті копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження.

Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

Позивач стверджував, що копію постанови державного виконавця від 23 лютого 2022 року про відкриття виконавчого провадження Київська міська рада не отримувала.

Відповідно до частин першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду доказів ані надіслання позивачу копії постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №68755397 від 23 лютого 2022 року, ані отримання/неотримання позивачем такої постанови згідно з рекомендованим поштовим повідомленням.

В свою чергу, відсутні докази дій державного виконавця, регламентовані частиною першою статті 63 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема щодо перевірки наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, виконання рішення боржником.

Утім, в матеріалах виконавчого провадження ВП №68755397 знаходиться лист Київської міської ради від 01 червня 2022 року №08/230-502, зареєстрований у Відділі 15 червня 2022 року за вх. №4499 та адресований Відділу, в якому зазначено, що 31 травня 2022 року на адресу Київської міської ради надійшли листи №08.08.2-06/3708 від 30 травня 2022 року та №08.08.2-06/3707 від 30 травня 2022 року Головного управління Державної казначейської служби в м. Києві щодо виконання рішення суду №826/1500/17 та 826/1501/17.

В той же час, в листі Київської міської ради від 01 червня 2022 року №08/230-502 звернуто увагу на те, що Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» введено в Україні воєнний стан з 24 лютого 2022 року строком на 30 діб; відповідно до Указу Президента України від 14 березня 2022 року №133/2022 продовжено дію воєнного стану строком на 30 діб; Указом Президента України від 18 квітня 2022 року №259/2022 продовжено дію воєнного стану строком на 30 діб; Указом Президента України від 17 травня 2022 року №259/2022 продовжено дію воєнного стану строком на 90 діб.

Водночас, Торгово-промислова палата України на підставі статей 14,14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» військову агресію російської федерації проти України визнала форс-мажорною обставиною (обставиною непереборної сили).

У зв`язку з воєнними діями та обставинами, що створювали загрозу життю і здоров`ю працівників та депутатського корпусу Київської міської ради, останні, як зазначено в листі, були позбавлені можливості щодо реалізації своїх посадових обов`язків.

Крім того, листом від 01 червня 2022 року №08/230-502 Київською міською радою доведено до відома Відділу, що Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення умов для забезпечення продовольчої безпеки в умовах воєнного стану», який набув чинності 07 квітня 2022 року, розділ X «Перехідні положення» Земельного кодексу України доповнено пунктами 27 і 28 такого змісту, зокрема:

« 27. Під час дії воєнного стану земельні відносини регулюються з урахуванням таких особливостей:

…

5) безоплатна передача земель державної, комунальної власності у приватну власність, надання дозволів на розроблення документації із землеустрою з метою такої безоплатної передачі, розроблення такої документації забороняється;».

Отже, як наголошено у вище вказаному листі, законодавчо визначена пряма заборона Київській міській раді, як органу місцевого самоврядування, приймати рішення щодо вирішення земельних питань, зокрема рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою. Відтак, Київська міська рада не могла і не може виконати рішення суду.

Однак, 04 липня 2022 року державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України у виконавчому провадженні ВП №68755397 прийнято постанову, якою «за невиконання рішення суду без поважних причин» на боржника накладено штраф у розмірі 5100,00 грн.

Як вже було зазначено вище, відповідно до частини другої статті 63 Закону України «Про виконавче провадження», у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

З наведеної статті слідує, що покладення на боржника негативних наслідків у вигляді грошового стягнення (штрафу) може бути застосовано виконавцем у разі невиконання рішення без поважних причин у встановлений виконавцем строк.

«Поважність причин» це оціночне поняття.

Поважні причини - це обставини, що діють на волю суб`єкта, з яким законодавець пов`язує звільнення цього суб`єкта від виконання покладених на нього обов`язків або від визначених законодавством негативних наслідків його поведінки.

До поважних причин можуть бути віднесені будь-які обставини навколишнього світу. Це можуть бути як дії фізичних або юридичних осіб, так і явища, які не залежать від волі людини. Такі обставини мають впливати на волю суб`єкта відповідних правовідносин. Саме внаслідок дії цих обставин, що виникли раптово або закономірно, він не має змоги належним чином виконувати покладені на нього обов`язки.

Обставини, що визначаються законом як поважні причини, звільняють суб`єкта цих правовідносин від виконання покладених на нього обов`язків або негативних для нього наслідків.

Як на поважну причину, що унеможливила виконати рішення суду, позивач вказував на запровадження в Україні з 24 лютого 2022 року воєнного стану, а з 07 квітня 2022 року внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення умов для забезпечення продовольчої безпеки в умовах воєнного стану» в розділ X «Перехідні положення» Земельного кодексу України.

Суд погоджується з позивачем, що наведені ним обставини є поважною причиною, що зумовила невиконання рішення суду у встановлений строк.

Запровадження Указами Президента України на території України воєнного стану, починаючи з 24 лютого 2022 року є загальновідомим фактом, як і воєнні дії в лютому-березні на території Київської області та м. Києва, що в свою чергу позбавило можливості, як вказував позивач у листі Київської міської ради від 01 червня 2022 року №08/230-502, реалізації працівниками та депутатським корпусом Київської міської ради своїх посадових обов`язків.

В подальшому, як вірно наголосив позивач, з 07 квітня 2022 року набули чинності зміни до Земельного кодексу України Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення умов для забезпечення продовольчої безпеки в умовах воєнного стану», які унеможливлюють і на теперішній час (час воєнного стану) приймати Київською міською радою рішення щодо вирішення земельних питань, зокрема щодо надання дозволу на розроблення проекту землеустрою.

Беззаперечно, рішення суду, яке набрало законної сили, має бути виконано.

В той же час, при застосуванні до боржника негативних наслідків за невиконання такого рішення, мають бути враховані поважні причини, що унеможливили виконання рішення у встановлений строк, про що зокрема зазначено і в частині другій статті 63 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідач, застосовуючи до позивача штрафну санкцію у розмірі 5100,00 грн, в оскаржуваній постанові не надав оцінки повідомленню листом від 01 червня 2022 року №08/230-502 Київською міською радою причин невиконання рішення суду у справі №826/1500/17, обмежившись лише трактуванням, що станом на 04 липня 2022 року рішення не виконано без поважних причин.

Частиною першою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частини другої цієї статті у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Постанова Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ВП №68755397 від 04 липня 2022 року про накладення штрафу є рішенням суб`єкта владних повноважень і, відповідно, має відповідати, зокрема, принципу обгрунтованості, тобто враховувати усі обставини, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії). Більше того, таким обставинам має бути надана оцінка (врахування таких обставин чи навпаки їх не врахування із зазначенням відповідних аргументів).

Наведена позиція відповідачем не дотримана.

Таким чином, підсумовуючи все викладене вище, за наслідками розгляду справи та оцінки наданих сторонами доказів, суд дійшов висновку про обгрунтованість позовних вимог та їх задоволення судом.

Отже, постанова Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ВП №68755397 від 04 липня 2022 року про накладення штрафу є протиправною та підлягає скасуванню судом.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2481,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням №633 від 21 липня 2022 року.

Згідно з вимогами статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України сплачена сума судового збору підлягає відшкодуванню позивачу за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 2, 77, 241-246, 287, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва -

в и р і ш и в:

Позов Київської міської ради задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 04 липня 2022 року ВП №68755397 про накладення штрафу у розмірі 5100,00 грн.

Стягнути на користь Київської міської ради (01044, м. Київ, Хрещатик, 36, ) за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (01001, м. Київ, вул. Городецького, 13, ) понесені судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 2481,00 грн.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду в порядку та у строки, встановлені статтями 287, 296 - 297, з урахуванням перехідних положень, Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Т.І. Шейко