Справа № 360/184/22
Суддя: О.В. Захарова
Дата ухвалення: 2022-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

09 вересня 2022 року Справа № 360/184/22

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Захарова О.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом адвоката Солодовнікова Олександра Петровича в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання протиправною бездіяльності, визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Луганського окружного адміністративного суду перебуває справа за позовом адвоката Солодовнікова Олександра Петровича (далі представник позивача) в інтересах ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області (далі - відповідач), з такими вимогами:

1) визнати бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області щодо ненарахування та невиплати призначеної на підставі пункту «а» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-ХІІ пенсії за вислугою років з 02.06.2020 протиправною;

2) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області нарахувати та виплатити позивачу призначену пенсію за вислугою років на підставі пункту «а» частини першої статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-ХІІ з 02.06.2020;

3) визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області щодо безпідставного зачинення пенсійної справи № та зняття позивача з обліку Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області, як отримувача пенсійних виплат за вислугою років з 02.06.2020;

4) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області відповідача скасувати зачинення пенсійної справи № , поновити позивача на обліку Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області як отримувача пенсійних виплат за вислугою років з 02.06.2020.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що позивач проходив службу в органах внутрішніх справ з 03 березня 1995 року по 06 листопада 2015 року, та в подальшому з 07 листопада 2015 року по 01 червня 2020 року проходив службу в Управлінні поліції охорони в Луганській області, під час якої, з моменту її початку, приймав безпосередню участь в Антитерористичній операції в Луганській області, у зв`язку з чим позивачу надано статус учасника бойових дій та видане відповідне посвідчення.

25 лютого 2021 року на адресу позивача надійшов лист відповідача, в якому повідомлено, що на виконання постанови Першого апеляційного адміністративного суду від 03.02.2021 у справі № 360/3388/20 відповідачем повторно розглянуті документи, надані Головним управлінням Національної поліції України в Луганській області для призначення пенсії за вислугою років згідно пункту «а» частини першої статті 12 Закону України від 09.04.1992 № 2262 «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та прийняте рішення від 19.02.2021 №30 про відмову в призначенні пенсії.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду у справі №360/1008/21 від 08 квітня 2021 року визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Луганської області від 19 лютого 2021 року № 30 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 ; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років на підставі пункту «а» частини першої статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з 02 червня 2020 року.

13 грудня 2021 року позивач особисто звернувся на прийом до відповідача з проханням надати інформацію про виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду по справі № 360/1008/21 від 08 квітня 2021 року щодо призначення йому пенсії за вислугою років та видання пенсійного посвідчення. Відповідач надав довідку №543 від 13 грудня 2021 року, в якій було зазначено, що відповідно до судового рішення від 08.04.2021 № 360/1008/21 позивачу було призначено пенсію за вислугою років згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» по лінії Національної поліції України з 02.06.2020. Знято з обліку у зв`язку з поновленням на службі 02.06.2020 до Служби судової охорони у Луганській області.

Позивач вважає таку бездіяльність та дії відповідача, які полягають у не нарахуванні та не виплаті позивачу пенсії за вислугою років з 02.06.2020, зачиненні пенсійної справи позивача, зняття з обліку Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області, невиготовленні та невидачі пенсійного посвідчення позивачу протиправним.

Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області подало відзив на позовну заяву, в якому у задоволенні позовних вимог просить відмовити.

Заперечуючи проти позовних вимог, відповідач зазначив, що 01.06.2020 позивач звільнений з посади молодшого інспектора взводу реагування Сєвєродонецького міжрайонного відділу Управління поліції охорони в Луганській області за пунктом 7 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (за власним бажанням).

З 02.06.2020 позивач проходить службу у Територіальному управлінні Служби судової охорони у Луганській області на посаді контролера 1 категорії другого взводу охорони першого підрозділу охорони Територіального управління Служби судової охорони у Луганській області (для забезпечення безпеки учасників судового процесу та охорони Сєвєродонецького міського суду Луганської області).

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області від

01.09.2020 №29 ( ОСОБА_1 ) про відмову в призначенні пенсії, позивачу відмовлено у призначенні пенсії за вислугу років через те, що позивача не звільнено зі служби.

Не погоджуючись з відмовою у призначенні пенсії позивач оскаржив рішення від 01.09.2020 № 29 ( ОСОБА_1 ) до суду.

Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 03.02.2021 у справі

№ 360/3388/20 позовні вимоги позивача задоволено частково, визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області від 01.09.2020 № 29 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за вислугу років; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області повторно розглянути питання щодо призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років на підставі пункту «а» частини 1 статті 12 Закону № 2262-ХІІ з моменту набуття такого права.

На виконання постанови Першого апеляційного адміністративного суду від 03.02.2021 у справі № 360/3388/20 19.02.2021 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Луганській області винесено рішення про відмову в призначенні пенсії від 19.02.2021 № 30 ( ОСОБА_1 ), оскільки ОСОБА_1 звільнений зі служби в Національній поліції в Луганській області 01.06.2020, а 02.06.2020 прийнятий на службу до територіального управління Служби судової охорони у Луганській області, служба вважається безперервною.

Не погоджуючись з відмовою у призначенні пенсії позивач оскаржив рішення від

19.02.2021 № 30 ( ОСОБА_1 ) до суду.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 08.04.2021 у справі

№ 360/1008/21 позовні вимоги позивача задоволено частково, визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Луганської області від 19.02.2021 № 30 ( ОСОБА_1 ) «Про відмову в призначенні пенсії»; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років на підставі пункту «а» частини першої статті 12 Закону № 2262-ХІІ з 02.06.2020.

На виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 08.04.2021 у справі № 360/1008/21, що набрало законної сили 04.10.2021, Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області протоколом від 25.10.2021 № (НПУ) призначило ОСОБА_1 пенсію за вислугу років на підставі пункту «а» частини першої статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з 02.06.2020.

10.01.2021 Головне управління листом № 84-5623/І-02/8-1200/22 надало відповідь на заяву позивача від 13.12.2021, якою повідомило про призначення йому пенсії з 02.06.2020 за вислугу років на підставі пункту «а» частини першої статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та, що оскільки станом на дату призначення пенсії (02.06.2020) позивача прийнято на службу до

територіального управління Служби судової охорони у Луганській області, виплату не проведено (виплату пенсії припинено з 02.06.2020), пенсійну справу закрито (пенсіонера знято з обліку).

20.12.2021 за вх. № 23083/8 до Головного управління надійшов адвокатський запит представника позивача від 15.12.2021, на який 21.01.2021 Головне управління листом №1200-0202-8/59822 надало відповідь та додано копії протоколу від 25.10.2021 та атестату

про знаття з обліку №459.

Стосовно підстав не проведення виплати призначеної з 02.06.2020 позивачу пенсії за вислугу років відповідач вказав, що Законом України від 02.03.2015 №213 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» передбачено, що виплата пенсій пенсіонерам, які працюють на «спеціальних» посадах (державні службовці, прокурори, судді та деякі інші категорії працівників) призначенні пенсії не виплачуються до звільнення з роботи.

Крім того, у мотивувальній частині рішення Луганського окружного адміністративного суду від 08.04.2021 у справі № 360/1008/21 вказано: «суд зауважує, що у даному випадку відповідач має призначити позивачу пенсію у зв`язку зі звільненням з органів Національної поліції з 02.06.2020 (наступний день після звільнення позивача) та припинити її виплату з 02.06.2020 у зв`язку з прийняттям та продовженням служби в Службі судової охорони на час проходження служби позивачем в Службі судової охорони».

Відповідач зазначає, що працюючим пенсіонерам, пенсія яким призначена відповідно до Закону № 2262-XII, пенсія не виплачується, якщо призначена за вислугу років у період роботи за спеціальністю, що дає право на призначення пенсії за вислугу років.

Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу відповідач зазначив, що Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області вважає заявлений позивачем розмір витрат на правову допомогу неспівмірним зі складністю справи; часом, витраченим адвокатом; обсягом наданих послуг, ціною позову і значенням справи для сторони, а тому вимога стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу є необґрунтованою.

З урахуванням викладеного, відповідач просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.

Ухвалою від 14 січня 2022 року позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою від 14 лютого 2022 року відкрито провадження в адміністративній справі, судом ухвалено розглядати дану справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до положень пункту 2 частини першої статті 263 КАС України.

Ухвалою від 01 липня 2022 року повторно запропоновано Головному управлінню Пенсійного фонду України в Луганській області надати відзив на позовну заяву разом зі всіма доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-76, 90 КАС України, судом встановлено таке.

ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 ) є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_2 від 04.02.2016.

Позивач у період з 03 березня 1995 року по 06 листопада 2015 року проходив службу в Управлінні Державної служби охорони при ГУМВС України в Луганській області, у період з 07 листопада 2015 року по 01 червня 2020 року в Управлінні поліції охорони в Луганській області та з 01 червня 2020 року звільнений з посади молодшого інспектора взводу реагування Сєвєродонецького міжрайонного відділу Управління поліції охорони в Луганській області за пунктом 7 частини першої статті 77 Закону України Про Національну поліцію (за власним бажанням), що підтверджується витягом з наказу Управління поліції охорони в Луганській області від 01 червня 2020 року № 46 о/с.

Відповідно до витягу з наказу Управління поліції охорони в Луганській області від 01 червня 2020 року № 46 о/с, подання про призначення пенсії від 21 серпня 2020 року вислуга років ОСОБА_1 для призначення пенсії станом на 01 червня 2020 року складає 33 роки 02 місяці 28 днів, у тому числі в календарному обчисленні 26 років 07 місяців 26 днів.

З 02 червня 2020 року ОСОБА_1 проходить службу у Територіальному управлінні Служби судової охорони у Луганській області на посаді контролера 1 категорії другого взводу охорони першого підрозділу охорони Територіального управління Служби судової охорони у Луганській області (для забезпечення безпеки учасників судового процесу та охорони Сєвєродонецького міського суду Луганської області), про що довідка Територіального управління Служби судової охорони у Луганській області від 17.12.2021 №3/43вих-21.

Сектором з питань пенсійного забезпечення Головного управління Національної поліції в Луганській області на адресу Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області направлено документи для призначення і виплати пенсії за вислугу років ОСОБА_1

ГУ ПФУ в Луганській області рішенням від 01 вересня 2020 року № 29 відмовлено ОСОБА_1 в призначенні пенсії за вислугу років.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2020 року у справі № 360/3388/20 у задоволенні позову адвоката Солодовнікова Олександра Петровича в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання дій протиправними, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії відмовлено повністю.

Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 03 лютого 2021 року у справі № 360/3388/20 апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2020 року у справі № 360/3388/20 задоволено частково. Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2020 року у справі № 360/3388/20 скасовано. Прийнято нову постанову, якою позовні вимоги задоволено частково:

- визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області від 01 вересня 2020 року № 29 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за вислугу років;

- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області повторно розглянути питання щодо призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років на підставі пункту а частини 1 статті 12 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб з моменту набуття такого права;

В постанові від 03 лютого 2021 року у справі № 360/3388/20 Перший апеляційний адміністративний суд дійшов висновку, що «… призначення пенсії за вислугу років здійснюється у разі звільнення особи зі служби. Матеріали справи свідчать, що позивача згідно з наказом було звільнено зі служби в Національній поліції відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 77 Закону України Про Національну поліцію (у зв`язку з переходом у встановленому порядку на роботу до інших міністерств і відомств (організацій)). Вислуга років позивача на день звільнення становила 26 років 07 місяців 23 дні. За положенням п. 8 ч. 1, ч. 2, ч. 3 ст. 77 Закону України Про Національну поліцію, поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється: у зв`язку з переходом у встановленому порядку на роботу до інших міністерств і відомств (організацій). Днем звільнення зі служби в поліції вважається день видання наказу про звільнення або дата, зазначена в наказі про звільнення. День звільнення вважається останнім днем служби. Системний аналіз наведених норм права в контексті конкретних обставин справи дає підстави для висновку, що позивач має право призначення пенсії за вислугу років, відповідно до п. а ст. 12 Закону № 2262-XII, оскільки позивача було звільнено зі служби із Національної поліції та на час звільнення позивач мав відповідну вислугу. При цьому, суд зазначає, що законодавець розрізняє поняття призначення пенсії та виплата пенсії, зокрема, це вбачається з Закону України «Про пенсійне забезпечення», в якому містяться два окремі розділи: Призначення пенсій та Виплата пенсій, а тому, суд зауважує, що у випадку призначення позивачу пенсії, за умови, що такий після звільнення з Національної поліції прийнятий та продовжує службу в Службі судової охорони, виплата пенсії позивачу на час їх служби в Службі судової охорони припиняється, однак при цьому відсутні підстави для висновку про те, що позивачу не може бути призначена пенсія у зв`язку зі звільненням його з Національної поліції. Таким чином, суд дійшов до висновку, що рішення відповідача щ

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про відмову в призначенні пенсії від 19 лютого 2021 року № 30 ( ОСОБА_1 ) позивачу відмовлено у призначенні пенсії за вислугу років через те, що позивача звільнено зі служби в Національній поліції в Луганській області 01 червня 2020 року, а 02 червня 2020 року прийнято на службу до Територіального управління Служби судової охорони у Луганській області, а отже, служба вважається безперервною.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 08.04.2021 у справі №360/1008/21 позовні вимоги позивача задоволено частково:

- визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Луганської області від 19.02.2021 № 30 ( ОСОБА_1 ) «Про відмову в призначенні

пенсії»;

- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років на підставі пункту а частини першої статті 12 Закону № 2262-ХІІ з 02.06.2020;

- у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 04 жовтня 2021 року апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області залишено без задоволення, рішення Луганського окружного адміністративного суду від 08 квітня 2021 року № 360/1008/21 залишено без змін.

На виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 08.04.2021 у справі № 360/1008/21, Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області призначило ОСОБА_1 пенсію за вислугу років на підставі пункту «а» частини першої статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з 02.06.2020, що підтверджується протоколом від 25.10.2021 № (НПУ).

13.12.2021 позивач звернувся до ГУ ПФУ в Луганській області з заявою про надання інформації щодо виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 08 квітня 2021 року у справі №360/1008/21.

Листом від 10.01.2021 № 84-5623/І-02/8-1200/22 на заяву позивача від 13.12.2021, Головне управління повідомило, що з 02.06.2020 йому призначено пенсію за вислугу років на підставі пункту «а» частини першої статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та, оскільки станом на дату призначення пенсії позивача прийнято на службу до територіального управління Служби судової охорони у Луганській області, виплату не проведено, пенсійну справу закрито.

Представник позивача звернувся до Головного управління з адвокатським запитом від 15.12.2021, яким просив надати рішення щодо призначення пенсії ОСОБА_1 згідно судового рішення від 08.04.2021 у справі №360/1008/21, рішення щодо зупинення виплати пенсії ОСОБА_1 з 02.06.2020, рішення щодо зняття з обліку Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області ОСОБА_1 , та просив скасувати рішення про зупинення виплати пенсії ОСОБА_1 з 02.06.2020 та зняття з обліку Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області ОСОБА_1 , виготовити та видати ОСОБА_1 пенсійне посвідчення щодо призначення йому пенсії за вислугою років по лінії Національної поліції.

Листом № 1200-0202-8/59822 від 21.12.2021 відповідач на вказаний вище адвокатський запит повідомив представника позивача, що на виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 08.04.2021 у справі №360/1008/21 Головним управлінням призначено ОСОБА_1 пенсію за вислугою років на підставі пункту «а» частини першої статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з 02 червня 2020 року. Враховуючи той факт, що на дату призначення пенсії, ОСОБА_1 прийнято на службу до територіального управління Служби судової охорони у Луганській області, виплату не проведено, пенсійну справу зачинено. Стосовно видачі пенсійного посвідчення, відповідач зазначив, що відповідно до Порядку оформлення, виготовлення та видачі документів, що підтверджують призначення особі пенсії, затвердженим постановою Пенсійного фонду України від 03.11.2017 № 26-1 «Про порядок оформлення, виготовлення та видачі документів, що підтверджують призначення особі пенсії», пенсійні посвідчення виготовляються на підставі відповідної заяви на виготовлення пенсійного посвідчення особі, яка перебуває на обліку та є одержувачем пенсії. Оскільки, на теперішній час ОСОБА_1 на обліку в Головному управлінні не перебуває, пенсійних виплат не отримує, виготовлення пенсійного посвідчення є безпідставним.

Відповідно до довідки ГУ ПФУ в Луганській області за № 543 від 13 грудня 2021 року, виданої ОСОБА_1 , згідно судового рішення від 08.04.2021 № 360/1008/21 було призначено пенсію за вислугою років на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» по лінії Національної поліції України з 02.06.2020. Знято з обліку у зв`язку з поновленням на службі 02.06.2020 до Служби судової охорони у Луганській області. Підстава: Пенсійна справа № .

Згідно з протоколом за пенсійною справою (НПУ) від 02.06.2020 ОСОБА_1 призначено пенсію за вислугу років з 02.06.2020 довічно у розмірі 6255,22 грн.

Згідно з атестатом про знаття з обліку №459 ОСОБА_1 припинено виплату пенсії по причині поновлення на службі, пенсійну справу (особовий рахунок) № НОМЕР_3 перенесено до архіву.

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, суд виходить з такого.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, визначає Закон України від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі Закон № 2262-ХІІ).

Частиною першою статті 1 Закону № 2262-ХІІ визначено, що особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.

Згідно з пунктом б статті 1-2 Закону № 2262-ХІІ право на пенсійне забезпечення на умовах цього Закону мають звільнені зі служби (крім випадків призначення пенсії в разі втрати годувальника дружині (чоловіку) з урахуванням вимог частини п`ятої статті 30 цього Закону, яка призначається незалежно від звільнення зі служби): особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України, поліцейські, співробітники Служби судової охорони, особи начальницького складу податкової міліції, особи начальницького і рядового складу Державної кримінально-виконавчої служби України, особи начальницького і рядового складу органів і підрозділів цивільного захисту.

Відповідно до частини першої статті 2 Закону № 2262-ХІІ військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають право на пенсійне забезпечення, пенсії відповідно до цього Закону призначаються і виплачуються після звільнення їх зі служби.

Пенсіонерам з числа військовослужбовців та осіб, які отримують пенсію за цим Законом, у разі повторного прийняття їх на військову службу до Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України та Державної спеціальної служби транспорту, службу до Національної поліції, Служби судової охорони, органів та підрозділів цивільного захисту, податкової міліції та Державної кримінально-виконавчої служби України виплата пенсій на час їх служби припиняється. При наступному звільненні із служби цих осіб виплата їм пенсій здійснюється з урахуванням загальної вислуги років на день останнього звільнення (частина друга статті 2 Закону № 2262-ХІІ).

Частиною третьою статті 2 Закону № 2262-ХІІ регламентовано, що пенсіонерам з числа військовослужбовців та осіб, які отримують пенсію за цим Законом, у разі призову їх на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або прийняття на військову службу за контрактом, у тому числі шляхом укладення нового контракту на проходження військової служби, до Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, органів та підрозділів цивільного захисту під час дії особливого періоду на строк до його закінчення або до дня фактичного звільнення виплата пенсій не припиняється. Після звільнення із служби цих осіб виплата їм пенсій здійснюється з урахуванням додаткової вислуги років від часу призову їх на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або повторного прийняття їх на службу за контрактом, у тому числі шляхом укладення нового контракту на проходження військової служби, до дня фактичного звільнення. Якщо новий розмір пенсії цих осіб буде нижчим за розмір, який вони отримували до призову або повторного прийняття їх на службу, виплата їм пенсій здійснюється у розмірі, який вони отримували до призову або прийняття на службу в особливий період.

Зазначений у частині третій цієї статті порядок збереження, нарахування та виплати пенсій поширюється на пенсіонерів з числа військовослужбовців та осіб, які отримують пенсію за цим Законом, прийнятих на службу на посади поліцейських до підрозділів поліції особливого призначення (частина четверта статті 2 Закону № 2262-ХІІ).

З наведених норм Закону № 2262-ХІІ слідує, що пенсіонерам з числа військовослужбовців та осіб, які отримують пенсію за цим Законом, у разі повторного прийняття їх на військову службу до Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України та Державної спеціальної служби транспорту, службу до Національної поліції, Служби судової охорони, органів та підрозділів цивільного захисту, податкової міліції та Державної кримінально-виконавчої служби України виплата пенсій на час їх служби припиняється. Виключення з цього правила стосується осіб, які отримують пенсію за цим Законом, у разі призову їх на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або прийняття на військову службу за контрактом, у тому числі шляхом укладення нового контракту на проходження військової служби, до Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, органів та підрозділів цивільного захисту під час дії особливого періоду на строк до його закінчення або до дня фактичного звільнення. Тобто, за наявності вищевказаних обставин, виплата пенсії, призначеної за цим законом, не припиняється.

Матеріалами справи підтверджується, що позивачу призначена пенсія за Законом №2262-ХІІ з 02 червня 2020 року та з 02 червня 2020 року позивач продовжив службу у Територіальному управлінні Служби судової охорони у Луганській області на посаді контролера 1 категорії другого взводу охорони першого підрозділу охорони Територіального управління Служби судової охорони у Луганській області, отже положення частини третьої статті 2 Закону № 2262-ХІІ щодо неприпинення виплати пенсії на позивача не розповсюджуються, відтак правові підстави для виплати пенсії після прийняття на роботу до Служби судової охорони відсутні.

Щодо доводів представника позивача в обґрунтування протиправності невиплати позивачу призначеної пенсії за вислугою років як учаснику бойових дій відповідно до ст.54 Закону №2262-ХІІ.

1 квітня 2015 року набрав чинності Закон № 213-VIIІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів щодо пенсійного забезпечення», яким внесено зміни до статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" та визначено, що тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року, особам, яким пенсія призначена відповідно до цього Закону (…), у період роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами України (…) «Про державну службу» (…), пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються. Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється.

Відповідно до пункту 2 Прикінцевих положень Закону № 213-VIII порядок виплати пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) працюючим пенсіонерам, встановлений цим Законом, поширюється на пенсіонерів (отримувачів щомісячного довічного грошового утримання) незалежно від часу призначення пенсії.

Законом України від 24 грудня 2015 року № 911-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» частину першу статті 54 Закону № 2262-ХІІ викладено у наступній редакції: тимчасово, у період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року: особам (…), які працюють на посадах та на умовах, передбачених законами України «Про державну службу» (…) призначені пенсії / щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються.

Проте, Рішенням Конституційного суду України від 20 грудня 2016 року № 7-рп/2016 «У справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень другого речення ч. 7 ст. 43, першого речення ч. 1 ст. 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» перше речення ч. 1 ст. 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 року № 2262-XII, відповідно до якого «тимчасово, у період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, особам (…), які працюють на посадах та на умовах, передбачених законами України «Про державну службу», (…) призначені пенсії/щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються» - визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційними).

Зазначене Рішення Конституційного Суду України від 20 грудня 2016 року № 7-рп/2016 набрало чинності з дня його ухвалення, тобто з 20.12.2016.

В зв`язку з цим з 20.12.2016 року втратили чинність норми першого речення ч.1 ст. 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 року № 2262-XII про «тимчасову, у період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, не виплату призначених пенсій/щомісячного довічного грошового утримання особам, які працюють на посадах та на умовах, передбачених законами України «Про державну службу».

У подальшому, 06 грудня 2016 року Верховною Радою України прийнятий та набрав чинності з 01 січня 2017 року Закон України № 1774 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів», яким ч. 1 ст. 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» викладено в новій редакції. Зазначеною нормою передбачається, що «тимчасово, по 31 грудня 2017 року, особам (…), які займають посади державної служби, визначені Законом України від 10 грудня 2015 року № 889-VIII «Про державну службу» (….) призначені пенсії не виплачуються.

Законом України № 2148-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів щодо підвищення пенсій» внесено зміни в ч.1 ст. 54 Закону № 2262-ХІІ, а саме: цифри і слово "31 грудня" замінено цифрами і словом "30 вересня", частину другу викладено в такій редакції: "З 1 жовтня 2017 року пенсії виплачуються без урахування одержуваної заробітної плати (доходу)".

Підсумовуючи вищевикладене, суд зазначає, що положення та норми Закону України № 213-VIII та №1774, якими вносилися зміни до частини 1 статті 54 Закону №2262-ХІІ не визнавались Конституційним Судом України такими, що не відповідають Конституції України, тому є діючими по теперішній час.

Відповідно до частини 1 статті 54 Закону №2262-ХІІ тимчасово, по 30 вересня 2017 року, особам (крім осіб з інвалідністю I та II груп, осіб з інвалідністю внаслідок війни III групи, учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", та осіб, на яких поширюється дія Закону України "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист"), які займають посади державної служби, визначені Законом України від 10 грудня 2015 року № 889-VIII "Про державну службу", а також працюють на посадах та на умовах, передбачених законами України "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", призначені пенсії не виплачуються.

Суд зауважує, що вказана норма дійсно встановлює порядок виплати пенсій працюючим пенсіонерам та містить виключення, згідно з яким пенсії, призначені за Законом №2262-ХІІ, виплачуються таким категоріям як особи з інвалідністю I та II груп, особи з інвалідністю внаслідок війни III групи, учасники бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", та осіб, на яких поширюється дія Закону України "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист".

Проте суд звертає увагу, що вказаною нормою визначено, що такий порядок виплати пенсії працюючим пенсіонерам встановлюється тимчасово, по 30 вересня 2017 року.

На підставі викладеного, зважаючи, що вказаною нормою визначений період, на який встановлюються такі умови виплати призначених працюючим пенсіонерам пенсій, а спірні правовідносини виникли у 2020 році, суд дійшов висновку, що до позивача, вказані положення статті 54 Закону № 2262-ХІ не можуть застосуватися.

Таким чином, відповідачем у зв`язку з прийняттям позивача та продовженням служби в Службі судової охорони на час проходження служби позивачем в Службі судової охорони правомірно припинено виплату пенсії, призначену за Законом №2262-ХІ.

Щодо атестату про зняття з обліку №459, в якому зазначено, що позивачу припинено виплату пенсії по причині поновлення на службі, пенсійну справу (особовий рахунок) № перенесено до архіву.

Питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб (далі - Закон), крім пенсій військовослужбовцям строкової служби та членам їх сімей, та постанови Кабінету Міністрів України від 02 листопада 2006 року № 1522 Про передачу органам Пенсійного фонду України функцій з призначення і виплати пенсій деяким категоріям громадян врегульовано Порядком № 3-1.

Так, пунктом 1 Порядку № 3-1 встановлено, що заяви про призначення пенсії за вислугу років та по інвалідності особам, звільненим зі служби, які мають право на пенсію згідно із Законом, та особам, які мають право на пенсійне забезпечення відповідно до міжнародних договорів у галузі пенсійного забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, подаються цими особами до головних управлінь Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - органи, що призначають пенсії) через уповноважені структурні підрозділи Міністерства оборони України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства надзвичайних ситуацій України, Міністерства інфраструктури України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної прикордонної служби України, Державної податкової служби України, Державної пенітенціарної служби України, Державної інспекції техногенної безпеки України (далі - міністерства та інші органи). Міністерства та інші органи, їх територіальні підрозділи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі визначають уповноважені структурні підрозділи, на які за їх рішенням покладаються функції щодо підготовки та подання до органів, що призначають пенсії, необхідних для призначення пенсії документів (далі - уповноважені структурні підрозділи).

Пунктом 14 Порядку № 3-1 визначено:

Орган, що призначає пенсії, розглядає питання про призначення пенсії або про відновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою;

Заяви про переведення з одного виду пенсії на інший і поновлення виплати раніше призначеної пенсії приймаються органом, що призначає пенсії, при поданні заявником всіх необхідних документів;

Заяви осіб про призначення, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший реєструються в журналі обліку заяв про призначення пенсії згідно із Законом України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб (додаток 3);

Заявнику або посадовій особі уповноваженого структурного підрозділу органом, що призначає пенсії, видається розписка - повідомлення із зазначенням дати приймання заяви, а також переліку одержаних і відсутніх документів, які необхідно подати в тримісячний термін з дня прийняття заяви (додаток 4).

Згідно з пунктом 16 Порядку № 3-1 при прийманні документів для призначення пенсії орган, що призначає пенсії: перевіряє правильність оформлення заяви й подання про призначення пенсії, відповідність викладених у них відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; здійснює попередню перевірку змісту і належного оформлення представлених документів; перевіряє правильність копій відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розходження. Орган, що призначає пенсії, має право вимагати від міністерств та інших органів, заявників дооформлення поданих документів, а також подання додаткових документів та перевіряти в необхідних випадках обґрунтованість їх видачі.

Не пізніше 10 днів після надходження заяви з необхідними для призначення, переведення з одного виду пенсії на інший та відновлення раніше призначеної пенсії документами орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, переведення з одного виду пенсії на інший та відновлення раніше призначеної пенсії або про відмову в призначенні, переведенні з одного виду пенсії на інший та відновленні раніше призначеної пенсії (пункт 17 Порядку № 3-1).

Відповідно до пункту 18 Порядку №3-1 рішення щодо призначення, переведення з одного виду пенсії на інший та відновлення раніше призначеної пенсії оформляється розпорядженням органу, що призначає пенсії.

Після прийняття розпорядження орган, що призначає пенсії,

оформляє пенсійний лист згідно з Інструкцією з виплати пенсій особам, звільненим з військової служби та деяким іншим особам установами ВАТ "Ощадбанк", затвердженою постановою правління ВАТ "Ощадбанк" від 28.12.2006 №129 (пункт 19 Порядку №3-1).

Відповідно до пункту 21 Порядку №3-1 заява про призначення пенсії з усіма поданими документами та рішенням про призначення пенсії зберігаються в окремій

пенсійній справі на кожного пенсіонера. Пенсійні справи зберігаються в органах, що призначають пенсії, за місцем проживання пенсіонерів.

З системного аналізу норм Порядку № 3-1 слідує, що порядок припинення виплати призначеної пенсії з підстав продовження служби не врегульований, та не визначає обов`язку органу пенсійного фонду у такому випадку діяти у спосіб прийняття рішення про припинення пенсійної виплати.

Відтак оформлення атестату про зняття з обліку позивача, в якому визначено, що пенсійна виплата припинена по причині поновлення позивача на службі, на думку суду, не суперечить вищевказаним вимогам Порядку №3-1 та відображає рішення відповідача, яке полягає у припиненні виплати пенсії.

В атестаті №459 також вказано, що пенсійну справу позивача (особовий рахунок) № перенесено до архіву, а у довідці №543 від 13.12.2021 відповідач зазначив про зняття позивача з обліку, що на думку суду не порушує прав позивача, зважаючи на те, що на час проходження подальшої служби виплата призначеної пенсії припиняється за законом.

Суд зауважує, що з огляду на пункти 16-19 Порядку №3-1 позивач після звільнення зі служби має звернутися до органу Пенсійного фонду з заявою про відновлення раніше призначеної пенсії, за наслідками розгляду якої приймається рішення та поновлюється виплата пенсії. Тому пенсія на час припинення виплат залишається призначеною, припиняється її виплата.

За встановлених в цій справі фактичних обставин та з урахуванням правового регулювання спірних правовідносин, суд дійшов висновку, що основні (суттєві) аргументи позовної заяви є необґрунтованими, внаслідок чого позовні вимоги слід залишити без задоволення.

За практикою Європейського суду з прав людини пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (див. "Руїз Торія проти Іспанії" (Ruiz Toriya v. Spaine), рішення від 09 грудня 1994 року, Серія A, № 303-A, параграф 29). Водночас, відповідь суду повинна бути достатньо детальною для відповіді на основні (суттєві) аргументи сторін.

Сторонами суду не наведено інших специфічних, доречних та важливих аргументів, які суд зобов`язаний оцінити, виконуючи свої зобов`язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Оскільки суд відмовляє в задоволенні позовних вимог, відповідно до статті 139 КАС України судові витрати позивача на професійну правничу допомогу за рахунок бюджетних асигнувань відповідача не відшкодовуються.

Питання про розподіл судових витрат судом не вирішується, оскільки позивач як учасник бойових дій звільнений від сплати судового збору відповідно до пункту 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись статтями 2, 8, 9, 19, 20, 32, 72, 77, 90, 94, 132, 139, 241-246, 250, 255, 262, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову адвоката Солодовнікова Олександра Петровича в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання протиправною бездіяльності, визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії, відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 295 КАС України, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.В. Захарова