Справа № 640/11442/22
Суддя: Катющенко В.П.
Дата ухвалення: 2022-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

08 вересня 2022 року м. Київ № 640/11442/22

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Катющенко В.П., вивчивши позовну заяву та додані до неї документи ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Міністерства юстиції України (01001, м. Київ, вул. Архітектора Городецького, 13), Солом`янського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м.Київ) (03186, м. Київ, просп. Повітрофлотський, 76-А) про визнання протиправними та скасування постанов, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом, у якому просить суд:

- визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві Махової Д.А. про стягнення виконавчого збору у ВП №42723123 від 03.06.2016;

- визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Солом`янського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Марків Я.Є. про відкриття виконавчого провадження №69385329 від 12.07.2022.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 01.08.2022 визнано неповажними причини пропуску строку звернення до суду позивачем, позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та встановлено строк для усунення недоліків позовної заяви протягом десяти днів з моменту отримання вказаної ухвали, шляхом подання до суду заяви про поновлення строку звернення до суду та доказів поважності причин його пропуску у частині позовних вимог про визнання протиправною та скасування постанови про стягнення виконавчого збору у ВП №42723123 від 03.06.2016 та документа про сплату судового збору.

23.08.2022 до суду від представника позивача надійшли заяви про усунення недоліків та про поновлення строку звернення до суду, а також докази сплати судового збору.

Обґрунтовуючи причини пропуску строку звернення до суду, представник позивача вважає, що ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження до 10.01.2022, стягнення з позивача сум виконавчого збору в рамках даного виконавчого провадження, не є підставою для відмови у поновленні процесуальних строків через відсутність оскарження постанови про стягнення виконавчого збору у 10-ти денний термін з моменту стягнення з останнього сум виконавчого збору, а не з моменту порушеного права.

З посиланням на частину другу статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України та частину першу статті 28 Закону України "Про виконавче провадження", який діяв станом на 03.02.2016 та передбачав стягнення виконавчого збору у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, 03.02.2016 права ОСОБА_1 жодним чином не порушувались з моменту винесення постанови про стягнення виконавчого збору, або з дат, коли відбувалось стягнення сум виконавчого збору, оскільки на той час існувало реальне боргове зобов`язання позивача, яке перебувало на виконанні, виконавець виконував покладені на нього обов`язки щодо примусового виконання рішення, а тому були відсутні фактичні підстави для звернення до адміністративного суду за захистом порушеного права та й порушення прав позивача за таких обставин не вбачалось.

Також представник позивача зазначає, що у розумінні частини другої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України порушення прав ОСОБА_1 з боку суб`єктів владних повноважень відбулось саме 12.07.2022, тобто, з моменту, коли суб`єктом владних повноважень було прийнято рішення про стягнення з позивача виконавчого збору без фактичного виконання судового рішення.

Вивчивши заяву представника позивача, суд зазначає наступне.

Відповідно до частин першої - другої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно частини першої статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Пунктом 1 частини другої статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що позовну заяву може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

Згідно частини п`ятої статті 74 Закону України "Про виконавче провадження" рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів. Рішення виконавця про відкладення проведення виконавчих дій може бути оскаржене протягом трьох робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

Так, у позовній заяві позивач оскаржує, зокрема, постанову №42723123 від 03.06.2016.

Відповідно до частини третьої статті 28 Закону України від 21.04.1999 № 606-XIV "Про виконавче провадження" постанова про стягнення виконавчого збору виноситься під час першого надходження виконавчого документа державному виконавцю. Під час наступних пред`явлень до виконання виконавчого документа державному виконавцеві виконавчий збір стягується в частині, що не була стягнута під час попереднього виконання.

Згідно частини восьмої статті 28 зазначеного Закону постанова про стягнення виконавчого збору надсилається боржнику не пізніше наступного робочого дня після її винесення і може бути оскаржена до суду в десятиденний строк.

Частиною першою статті 13 Закону України від 02.06.2016 № 1404-VIII "Про виконавче провадження" визначено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Таким чином, постанова про стягнення виконавчого збору і є рішенням суб`єкта владних повноважень в розумінні як Закону України "Про виконавче провадження", так і Кодексу адміністративного судочинства України.

Як визнається представником позивача, з матеріалами виконавчого провадження позивач ознайомлювався до 10.01.2022.

При цьому, під час виконавчого провадження № 42723123 з позивача стягнуто виконавчий збір у розмірі 108385,37 грн.

Як вбачається з інформації на конверті, в якому позовна заява надійшла на адресу суду, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом 22.07.2022, тобто, після спливу шести років після прийняття зазначеної постанови, у той час як законом протягом усього такого часу встановлено десятиденний строк для звернення до суду.

Суд звертає увагу, що стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

При цьому, дотримання строку звернення з адміністративним позовом до суду є однією з умов для реалізації права на позов у публічно-правових відносинах. Вона дисциплінує учасників цих відносин у випадку, якщо вони стали спірними, запобігає зловживанням і можливості регулярно погрожувати зверненням до суду, сприяє юридичній визначеності у публічно-правових відносинах. Відсутність цієї умови приводила б до постійного збереження стану невизначеності у публічно-правових відносинах.

Додатково суд звертає увагу і на практику Європейського суду з прав людини. У справах "Стаббігс та інші проти Великобританії", "Девеер проти Бельгії", суд дійшов висновку, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав.

У справі "Пономарьов проти України" Європейський суд зазначив, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави.

Подана позивачем заява про поновлення строку не містить обґрунтувань причин та обставин, що були перешкодою звернутись до суду з позовом про оскарження наказу відповідача.

Суд звертає увагу, що причина пропуску строку є поважною, якщо вона відповідає одночасно таким критеріям:

- це обставина або кілька обставин, які безпосередньо унеможливлювали або ускладнювали можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк і створювали об`єктивні перешкоди, які перешкоджали зверненню до суду;

- це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк;

- ця причина виникла протягом строку, який пропущено;

- ці обставини підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

При цьому, поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.

Суд не приймає до уваги доводи представника позивача, що порушення прав позивача почалось відбуватись з 12.07.2022, оскільки 12.07.2022 суб`єктом владних повноважень прийнято інше рішення, а саме - постанова про відкриття виконавчого провадження № №69385329.

Статтею 44 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено обов`язок учасників справи добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки, зокрема виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки, а також виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом (пункти шостий, сьомий частини п`ятої цієї статті).

Згідно з частиною першою статті 45 Кодексу адміністративного судочинства України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.

Той факт, що позивач в момент ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження та під час стягнення виконавчого збору не вважав свої права порушеними оскаржуваною постановою про стягнення виконавчого збору від 03.06.2016 № 42723123, не змінює правила обрахунку строку звернення до суду для її оскарження.

аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 30.11.2020 у справі № 400/977/19.

За змістом частин першої та другої статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що вказані позивачем причини пропуску строку звернення до суду з даним позовом є неповажними, відповідно, у суду відсутні підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду.

Відповідно до пункту 9 частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Враховуючи вищевикладене та зважаючи, що судом визнано неповажними причини пропуску строку звернення до суду з даним позовом, суд дійшов висновку, що позовну заяву разом з доданими до неї матеріалами у частині позовних вимог про визнання протиправною та скасування постанови про стягнення виконавчого збору у ВП №42723123 від 03.06.2016 слід повернути позивачеві.

Згідно з частиною восьмою статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 122, 123, 160, 161, 169, 241, 243, 248, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Визнати неповажними причини пропуску ОСОБА_1 строку звернення до суду з даним позовом у частині позовних вимог про визнання протиправною та скасування постанови про стягнення виконавчого збору у ВП №42723123 від 03.06.2016.

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) в частині позовних вимог про визнання протиправною та скасування постанови про стягнення виконавчого збору у ВП №42723123 від 03.06.2016 - повернути позивачу.

Ухвала набирає законної сили відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена. Згідно частини першої статті 295 та частини першої статті 297 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя В.П. Катющенко