Справа № 620/4845/22
Суддя: Житняк Л.О.
Дата ухвалення: 2022-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 вересня 2022 року Чернігів Справа № 620/4845/22

Чернігівський окружний адміністративний суд під головуванням судді Житняк Л.О., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:
Позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, в якому просить:

- визнати протиправною відмову відповідача у призначенні пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» за заявою позивача;

- зобов`язати відповідача призначити позивачу пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»' за заявою позивача, враховуючи вислугу років 26 років 1 місяць 1 день;

- стягнути з відповідача на користь позивача 40 000,00 грн в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що судом було чітко встановлено ту обставину, що позивач має стаж для призначення пенсії за вислугу років, який складає 26 років 1 місяць 1 день. В той же час, відповідач відмовив йому у призначенні пенсії зазначивши про недостатність стажу для призначення пенсії.

Суд ухвалою від 02.08.2022 відкрив провадження у справі та призначено її розгляд за правилами спрощеного письмового провадження, без виклику сторін (у письмовому провадженні) та встановлено відповідачу 15-ти денний термін, з дня отримання копії ухвали від 04.10.2019 для подання відзиву на позов.

Відповідачем, в межах встановленого судом строку, відзив на позов не подано.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає про таке.
Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 від 17.07.2020 №144 позивача виключено за списків особового складу та знято з усіх видів забезпечення на підставі наказу командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 15.07.2020 №210, яким позивача звільнено зі служби за пп.«д» п.2 ч.5 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

При цьому, 05.06.2020 позивач подав командиру частини полковнику ОСОБА_2 рапорт щодо оформлення документів для призначення пенсії за вислугу років в пільговому обчисленні. До вказаного рапорту позивач додав заяву про призначення пенсії та копію трудової книжки.

Не отримавши жодної відповіді від керівництва Військової частини НОМЕР_1 , 17.07.2020 на запит позивача Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області повідомило про те, що станом на 16.07.2020 пенсійний матеріал для призначення пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області з уповноваженого органу не надходив. Окрім цього в самій відповіді було роз`яснено те, що у відповідності до чинного законодавства, позивач повинен звертатись до Пенсійного фонду України за призначенням пенсії за вислугу років тільки через уповноважені структурні підрозділи Міністерства оборони України.

Зважаючи на таку відповідь, позивач звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_2 (далі ЧООТЦ) із запитом щодо оформлення документів про призначення пенсії. 11.08.2020 своїм листом ЧООТЦ повідомив позивача про те, що особова справа до військового комісаріату не надходила, а тому заява залишається без реалізації.

В подальшому, 21.08.2020 ЧООТЦ своїм листом відмовив позивачу у призначенні пенсії за вислугу років, мотивувавши своє рішення тим, що на день звільнення позивач має 17 років 11 місяців 08 днів вислуги, що є недостанім для призначення пенсії.

Позивач з таким рішенням не погодився, вважав його протиправним, внаслідок чого звернувся в 2021 році до суду з позовом до ЧООТЦ, в якому просив:

- визнати протиправною відмову ЧООТЦ у розгляді та реалізації заяви позивача про призначення пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»;

- визнати протиправною бездіяльність ЧООТЦ щодо невиконання дій передбачених Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 №3-1 по підготовці необхідних документів, подання та направлення їх до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області з метою їх розгляду останнім та вирішення питання про призначення та виплату позивачу пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»;

- визнати за позивачем право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»;

- зобов`язати ЧООТЦ виконати всі дії, підготувати всі необхідні документи, подання у відповідності до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 №3-1 та направити їх до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області з метою їх розгляду останнім та вирішення питання про призначення та виплату позивачу пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 17.02.2021 у справі №620/6548/20 позов ОСОБА_1 було задоволено частково, зокрема, зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_3 підготувати та направити до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області документи, у відповідності до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 №3-1, необхідні для призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років за його заявою, враховуючи вислугу років 26 років 1 місяць 1 день у пільговому обчисленні.

Судом було констатовано, що вислуга років без урахування пільгового періоду перебування в АТО складає 20 років 14 днів. Разом, всього вислуга років складає - 26 років 1 місяць 1 день, що є достатнім для призначення пенсії за вислугу років у відповідності до п."а" ст.12 Закону №2262.

Зазначене вище рішення суду набрало законної сили 19.03.2021.

На виконання вищевказаного рішення суду ЧООТЦ направив всі необхідні документи для призначення пенсії за вислугу років до ГУ ПФУ в Чернігівській області. В свою чергу відповідач повернув ЧОМТЦ документи з відмовою їх приймати на підставі того, що до пенсійного органу повинен звертатись саме ІНФОРМАЦІЯ_3 (далі ІНФОРМАЦІЯ_4 ).

Для виконання рішення суду від 17.02.2021 у справі №620/6548/20 ЧОМТЦ звернувся до ЧООТЦ з документами щодо пенсії ОСОБА_1 для направлення їх до пенсійного органу. ЧООТЦ направив всі необхідні документи для призначення пенсії за вислугу років ОСОБА_1 до ГУ ПФУ в Чернігівській області у відповідності до вимог законодавства України та на виконання рішення суду.

Листом від 04.06.2021 позивачу відмовлено у прийнятті документів щодо призначення пенсії, документи повернуті до ЧОМТЦ без виконання. Повідомлено, що Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області та ІНФОРМАЦІЯ_5 не є сторонами у справі Чернігівського окружного адміністративного суду від 17.02.2021 у справі №620/6548/20.

Вважаючи таку бездіяльність ГУ ПФУ в Чернігівській області протиправною та такою, що не відповідає нормам діючого законодавства та встановленим обставинам у рішенні суду у справі №620/6548/20, позивач звернувся до суду за захистом свої прав та законних інтересів.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 01.09.2021 у справі №620/7015/21, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 10.01.2022, позов ОСОБА_1 задоволено частково та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області прийняти від ІНФОРМАЦІЯ_6 документи щодо призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років за його заявою відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та розглянути їх.

Втім, протоколом від 17.02.2022 №23 (а.с.11), позивачу було відмовлено в призначенні пенсії за вислугу років, оскільки позивач на день звільнення зі служби (17.07.2020) не мав визначеної Законом необхідної вислуги років для призначення пенсії (24 календарних років та 6 місяців і більше).

Вважаючи такі дії протиправними, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає таке.

В силу прямої дії ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.1 Закону України від 09.04.1992 №2262-XII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі Закон №2262-XII) особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.

Військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають право на пенсійне забезпечення, пенсії відповідно до цього Закону призначаються і виплачуються після звільнення їх зі служби (ст.2 Закону №2262-XII).

Призначення і виплата пенсій особам, зазначеним у ст.1-2 цього Закону, здійснюються органами Пенсійного фонду України (ст.10 Закону №2262-XII).

Заява про призначення пенсії згідно з цим Законом подається до територіального органу Пенсійного фонду України або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, встановленому правлінням Пенсійного фонду України за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, іншими заінтересованими центральними органами виконавчої влади та Службою зовнішньої розвідки. При цьому днем звернення за призначенням пенсії є день подання до відповідного органу Пенсійного фонду України письмової заяви про призначення пенсії з усіма необхідними для вирішення цього питання документами, а в разі пересилання заяви і документів поштою - дата їх відправлення (ст.48 Закону №2262-XII).

Пенсію згідно з цим Законом призначають органи Пенсійного фонду України. Документи про призначення пенсії розглядає орган Пенсійного фонду України і не пізніше ніж у 10-денний строк з дня їх надходження приймає рішення про призначення або про відмову в призначенні пенсії. Документом, який підтверджує призначення пенсії, є пенсійне посвідчення, що видається органом Пенсійного фонду України.

Повідомлення про відмову в призначенні пенсії із зазначенням причини орган Пенсійного фонду України видає (надсилає) заявникові не пізніше ніж протягом 5 днів після прийняття відповідного рішення (ст.49 Закону №2262-XII).

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» затверджений постановою Правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 №3-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 15.02.2007 за №135/13402 (далі Порядок №3-1).

Пунктом 1 Порядку №3-1 передбачено, що заяви про призначення пенсії за вислугу років та по інвалідності особам, звільненим зі служби, які мають право на пенсію згідно із Законом, та особам, які мають право на пенсійне забезпечення відповідно до міжнародних договорів у галузі пенсійного забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, подаються цими особами до головних управлінь Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - органи, що призначають пенсії) через уповноважені структурні підрозділи Міністерства оборони України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства надзвичайних ситуацій України, Міністерства інфраструктури України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної прикордонної служби України, Державної податкової служби України, Державної пенітенціарної служби України, Державної інспекції техногенної безпеки України (далі - міністерства та інші органи).

Міністерства та інші органи, їх територіальні підрозділи в Автономній Республіці Крим, областях, м. Києві та Севастополі визначають уповноважені структурні підрозділи, на які за їх рішенням покладаються функції щодо підготовки та подання до органів, що призначають пенсії, необхідних для призначення пенсії документів (далі - уповноважені структурні підрозділи).

Згідно з п.12 Порядку №3-1 уповноважений структурний підрозділ у 10-денний термін з дня одержання заяви про призначення пенсії оформляє всі необхідні документи і своє подання про призначення пенсії (додаток 2), ознайомлює з ним особу, якій оформлюється пенсія, і направляє до органу, що призначає пенсії за місцем проживання особи. Уповноважений структурний підрозділ надає допомогу особі в одержанні відсутніх на момент подання заяви документів для призначення пенсії. У разі, якщо підготовлені не всі необхідні для призначення пенсії документи, подаються наявні документи, а документи, яких не вистачає, подаються додатково в строки, визначені п.6 цього Порядку. Таким чином, уповноважені структурні підрозділи здійснюють перевірку поданих звільненими зі служби особами заяв про призначення пенсії, здійснюють обчислення вислуги років для призначення пенсії і встановлюють наявність підстав для її призначення. Після цього такий орган законодавчо наділений компетенцією направити подання про призначення пенсії за вислугу років до територіального органу Пенсійного фонду України або відмовити у такому поданні.

Відповідно до п.14 Порядку №3-1 орган, що призначає пенсії, розглядає питання про призначення пенсії або про відновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою.

Пунктом 16 Порядку №3-1 передбачено, що при прийманні документів для призначення пенсії орган, що призначає пенсії перевіряє правильність оформлення заяви й подання про призначення пенсії, відповідність викладених у них відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; здійснює попередню перевірку змісту і належного оформлення представлених документів; перевіряє правильність копій відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розходження.

Орган, що призначає пенсії, має право вимагати від міністерств та інших органів, заявників дооформлення поданих документів, а також подання додаткових документів та перевіряти в необхідних випадках обґрунтованість їх видачі.

Відповідно до п.17 Порядку №3-1 не пізніше 10 днів після надходження заяви з необхідними для призначення, переведення з одного виду пенсії на інший та відновлення раніше призначеної пенсії документами орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, переведення з одного виду пенсії на інший та відновлення раніше призначеної пенсії або про відмову в призначенні, переведенні з одного виду пенсії на інший та відновленні раніше призначеної пенсії.

Аналіз викладених положень чинного законодавства дає підстави для висновку, що отримавши від відповідного органу заяву про призначення пенсії за вислугу років разом з пакетом документів, що підтверджує відомості про особу та її стаж, орган, що призначає пенсію, зобов`язаний перевірити правильність оформлення та наявність усіх обов`язкових документів, необхідних для призначення пенсії.

Встановивши, що заявником подані усі необхідні документи, що оформлені відповідно до вимог Порядку №3-1, орган, що призначає пенсію, зобов`язаний розглянути їх по суті та не пізніше десяти днів з дня їх надходження прийняти рішення щодо призначення пенсії за вислугу років або відмову у призначення пенсії.

Таким чином, на виконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 17.02.2021 у справі №620/6548/20 ІНФОРМАЦІЯ_3 , як уповноважений структурний підрозділ Міністерства оборони України звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років у відповідності до вимог Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Згідно з ст.370 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Відповідно до ч.4 ст.78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Суд наголошує, що питання щодо врахування вислуги років 26 років 1 місяць 1 день у пільговому обчисленні розглянуто у рішенні Чернігівського окружного адміністративного суду від 17.02.2021 у справі №620/6548/20, яке набрало законної сили, і не потребує доказування при розгляді даної справи.

Тобто, відмова відповідача оформлена протоколом від 17.02.2022 №23 про відсутність у позивача необхідної вислуги років (24 календарних років та 6 місяців і більше) є протиправною та суперечить встановленим у рішенні суду, яке набрало законної сили, обставинам.

Суд також зазначає, що відповідно до п.«а» ч.1 ст.12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у п.п. «б»-«д», «ж» ст.1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у ч.3 ст.5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби, зокрема, з 1 жовтня 2019 року по 30 вересня 2020 року і на день звільнення мають вислугу 24 календарних роки та 6 місяців і більше.

Крім цього, у відповідності до ст.17-1 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

На виконання зазначеного імперативного обов`язку, постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 №393 затверджено «Порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей».

Відповідно до п. «а» ч.3 вказаної постанови до вислуги років для визначення розміру пенсії особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, зараховується на пільгових умовах: один місяць служби за три місяці час проходження служби, протягом якого особа брала участь в антитерористичній операції.

З наведеного слідує, що право на пенсію за вислугою років не ставиться в залежність від наявності відповідної кількості виключно календарної вислуги.

При цьому, системний аналіз викладених правових норм надає підстави стверджувати, що правовою підставою для набуття особою права на призначення пенсії за вислугою років є наявність в неї відповідного стажу роботи, набутого у відповідності до норм законодавства, регулюючих засади трудової діяльності зазначеної категорії осіб та їх соціального забезпечення.

Законодавством регламентовано пільгове обчислення стажу осіб, які брали участь в антитерористичній операції, що є гарантією їх соціальних прав на пільгове пенсійне забезпечення. Разом з тим, жодною нормою чинного законодавства не передбачено обмежень щодо зарахування вислуги років вказаної категорії осіб у пільговому обчисленні до стажу, який надає право на призначення пенсії за вислугу років.

Тобто відмова відповідача у призначенні пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» за встановленого факту достатності у позивача стажу для призначення пенсії за вислугу років є протиправною.

Слід зазначити, що військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», які мають право на пенсійне забезпечення, пенсії відповідно до цього Закону призначаються і виплачуються після звільнення їх зі служби (ч.1 ст.2 вказаного Закону).

У відповідності до п.«б» ч.1 ст.50 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» пенсії відповідно до цього Закону призначаються особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби і військової служби за контрактом та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом відповідно до пп. «а», «в» ст.12 цього Закону, - з наступного дня після звільнення їх зі служби, але не раніше того дня, по який їм сплачено грошове забезпечення.

Частина 3 ст.50 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» встановлює, що пенсія за минулий час при несвоєчасному зверненні призначається з дня виникнення права на пенсію, але не більш як за 12 місяців перед зверненням за пенсією.

Згідно ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» передбачає, що нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але своєчасно не отримав з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більш як за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми недоотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії. Нараховані суми пенсії, не отримані пенсіонером з вини органу Пенсійного фонду України, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Пунктом 6 «Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій, відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», який затверджено постановою Правління Пенсійного Фонду України від 30.01.2007 №3-1 встановлено, що днем звернення за призначенням пенсії є день подання до відповідного органу, що призначає пенсії, письмової заяви про призначення пенсії з усіма необхідними для вирішення цього питання документами, а в разі пересилання заяви і документів поштою - дати їх відправлення.

В даному випадку, протиправна відмова ІНФОРМАЦІЯ_6 , яка була предметом розгляду у справі №620/6548/20, та відмова Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, що була предметом розгляду у справі №620/7015/21, та які визнані судом протиправними, не можуть впливати на дату призначення пенсії позивача, оскільки як вбачається з матеріалів справи та підтверджується рішенням суду від 17.02.2021 у справі №620/6548/20, позивач у встановлений законом строк звернувся за призначенням пенсії, тобто вчасно виконав усі вимоги Закону, як громадянина, для отримання пенсії.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позивач має право на призначення пенсії за вислугою років на пільгових умовах з 18.07.2020, з наступного дня після звільнення його зі служби.

Суд зазначає, що реалізація суб`єктами публічної адміністрації своїх повноважень, які є законодавчо визначеними, що випливає з положень ч.2 ст.19 Конституції України, здійснюється в межах відповідної законної дискреції. Під дискреційними повноваженнями слід розуміти надання органу або посадовій особі повноважень діяти на власний розсуд в межах закону. Зокрема, дискреційні повноваження полягають у тому, що суб`єкт владних повноважень може обирати у конкретній ситуації альтернативне рішення, яке є законним.

Дискреційні повноваження це комплекс прав і зобов`язань представників влади як на державному, так і на регіональному рівнях, у тому числі представників суспільства, яких уповноважили діяти від імені держави чи будь-якого органу місцевого самоврядування, що мають можливість надати повного або часткового визначення і змісту, і виду прийнятого управлінського рішення. Також ця особа може вибирати рішення у передбачених для конкретних ситуацій нормативно-правових актах або схожих документах.

Відповідно до Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи №R(80)2 щодо здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він уважає найкращим за конкретних обставин, та яке захистить або відновить порушене право.

Адміністративний суд під час розгляду та вирішення публічно-правових спорів перевіряє, чи рішення суб`єкта владних повноважень прийняте у межах законної дискреції. При цьому, відповідно до правил правозастосування практики Європейського суду з прав людини, суд не може своїм рішенням підмінити рішення суб`єкта владних повноважень.

Суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, і давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, що належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.

Свобода розсуду органу Пенсійного фонду, у разі встановлення судом протиправності відмови у призначенні пенсії за вислугу років, звужується до єдиного юридично допустимого рішення, в даному випадку рішення про її призначення.

А тому, задоволення позовних вимог щодо зобов`язання відповідача призначити пенсію за вислугу років, є дотриманням судом гарантій на те, що спір між сторонами буде остаточно вирішений.

Таким чином, враховуючи все викладене, дії відповідача щодо відмови у призначенні пенсії за вислугу років позивачу є протиправними, а тому відповідача має бути зобов`язано призначити позивачу з 18.07.2020 пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», враховуючи вислугу років 26 років 1 місяць 1 день.

Щодо вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача 40 000,00 грн в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди, суд зазначає наступне.

Відшкодування моральної (немайнової) шкоди є одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів (п.9 ч.2 ст.16 Цивільного кодексу України). Проте таку вимогу справді не завжди можна розглядати за правилами цивільного судочинства. Так, вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше такі вимоги вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства(частина п`ята статті 21 КАС України) (постанова Великої Палати Верховного Суду від 28.04.2020 у справі №607/15692/19 (провадження №14-39цс20)).

За загальним правилом підставою виникнення зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є завдання моральної шкоди іншій особі. Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом моральною шкодою; вина особи, яка завдала моральної шкоди.

Отже, саме суд під час розгляду справи визначає, яка саме моральна шкода була завдана особі, якого розміру відшкодування доцільно визнати необхідним для неї та чи взагалі можна обставини, на які посилається потерпілий, вважати моральною шкодою.

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, №68490/01, §62, ЄСПЛ, 12.07.2007).

ЄСПЛ також зазначив, що у випадках, коли йдеться про відшкодування матеріальної шкоди, національні суди мають явно кращі можливості визначати наявність такої шкоди та її розмір. Але інша ситуація коли йдеться про моральну шкоду. Існує обґрунтована і водночас спростовна презумпція, що надмірно тривале провадження даватиме підстави для відшкодування моральної шкоди (рішення у справі «Скордіно проти Італії», заява №36813/97, пункти 203 - 204, та рішення у справі «Вассерман проти Росії», заява №21071/05, пункт 50). Суд вважає таку презумпцію особливо незаперечною у випадку надмірної затримки у виконанні державою винесеного проти неї судового рішення, враховуючи те, що недотримання державою свого зобов`язання з повернення боргу після того, як заявник, пройшовши через судовий процес, домігся успіху, неминуче викликатиме у нього почуття розпачу (рішення від 07.05.2002 у справі «Бурдов проти Росії», пункт 100).

Відповідно до прецедентної практики ЄСПЛ право заявника на відшкодування моральної шкоди у випадку надмірно тривалого невиконання остаточного рішення, за що держава несе відповідальність, презюмується.

Як вбачається з тексту позовної заяви, позивач обґрунтовує розмір завданої моральної шкоди, зазначаючи про відсутність заробітку вже понад 2 роки та необхідність звернення до спеціалістів для фахової правової допомоги, внаслідок чого він змушений брати гроші в борг, що є для нього принизливим та впливає на психічний стан.

Так, у практиці ЄСПЛ порушення державою прав людини, що завдають психологічних страждань, розчарувань і незручностей, зокрема через порушення принципу належного врядування, кваліфікуються як такі, що завдають моральної шкоди. В свою чергу, принцип належного урядування передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права (в даному випадку право на отримання пенсії), державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб.

У даній справі відповідач не довів що його тривала протиправна поведінка не викликала у позивача психічне напруження у зв`язку з очікуванням рішення та додаткове психічне напруження, викликане приниженням його честі і гідності як військовослужбовця, який змушений жити в борг, позаяк останній все своє життя віддав на захист Держави.

В той же час, суд звертає увагу, що протиправна поведінка відповідача не зачіпає періоду спору з ІНФОРМАЦІЯ_3 , а тому виходячи з принципу розумності та справедливості, обґрунтованим розміром грошової компенсації моральної шкоди буде сума в 30 000,00 грн.

Що стосується питання встановлення судового контролю за виконанням рішення суду, суд зазначає, що дане питання регулюється ст.382 Кодексу адміністративного судочинства України та відноситься до дискреційних повноважень суду і не містить в собі імперативного обов`язку, а отже суд вільний у виборі щодо застосування заходів впливу до правопорушника. Враховуючи положення вказаної норми, підстав для зобов`язання відповідача у справі подати звіт про виконання рішення, суд не знаходить, оскільки відсутні підстави, які б вказували на те, що рішення суду може бути не виконане, з огляду на що, в задоволенні даної вимоги необхідно відмовити.

Відповідно до ч.1 та 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, дійшов висновку, що позов належить задовольнити частково.

Згідно ч.1 та ч.3 ст.139 КАСУ при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст. ст.139, 227, 229, 241-243, 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:
Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області у призначенні ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області призначити ОСОБА_1 з 18.07.2020 пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», враховуючи вислугу років 26 років 1 місяць 1 день.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на користь ОСОБА_1 30 000,00 грн (тридцять тисяч гривень) в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 992,40 грн (дев`ятсот дев`яносто дві гривні 40 коп.).

Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Позивач ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_7 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ).
Відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (вул. П`ятницька, 83-а, м. Чернігів, ).

Повний текст рішення складено 09.09.2022.

Суддя Л.О. Житняк