Справа № 160/2155/20
Суддя: Рищенко Андрій Юрійович
Дата ухвалення: 2022-08-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 серпня 2022 року Справа № 160/2155/20
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Рищенко А. Ю.
за участі секретаря судового засідання Крамного О.С.
представника позивач представника відповідача Крісак М.В. Атрошенко В.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -
24.02.2020 фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (далі відповідач), в якій просить:
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.06.2020 адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень, рішення, вимоги задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення - рішення Головного управління ДПС у Дніпропетровській області від 07.02.2020 № (форма Р).

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення - рішення Головного управління ДПС у Дніпропетровській області від 07.02.2020 № (форма Р).

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення - рішення Головного управління ДПС у Дніпропетровській області від 07.02.2020 № (форма Р).

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення - рішення Головного управління ДПС у Дніпропетровській області від 07.02.2020 № (форма Н).

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення - рішення Головного управління ДПС у Дніпропетровській області від 07.02.2020 № (форма ПС).

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління ДПС у Дніпропетровській області від 07.02.2020 № про застосування штрафних санкцій у розмірі 21389,24 грн. за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску.

Визнано протиправною та скасовано вимогу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області від 07.02.2020 № Ф- про сплату боргу (недоїмки) з єдиного соціального внеску у розмірі 123481,60 грн.

В іншій частині заявлених позовних вимог відмовлено.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 04.11.2020 рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.06.2020 року у справі №160/2155/20 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 15.02.2022 рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.06.2020 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 04.11.2020 року у справі № 160/2155/20 в частині задоволених позовних вимог, а також в частині здійсненого розподілу судових витрат скасовано.

Ухвалено нове рішення, яким відмовлено у задоволенні позовних вимог фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про скасування податкових повідомлень-рішень від 7 лютого 2020 року №, яким застосовано штрафні санкції в сумі 170,00 грн; № в частині збільшення грошових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб на загальну суму 2717,71 грн (2174,17 грн - за основним платежем, 543,54 грн - штрафні (фінансові) санкції), № в частині збільшення грошових зобов`язань з військового збору на загальну суму 226,48 грн (181,18 грн за основним платежем, 45,30 грн - за штрафними (фінансовими) санкціями), вимоги про сплату боргу (недоїмки) №Ф- на загальну суму 2657,33 грн, а також рішення про застосування штрафних санкцій № на загальну суму 372,76 грн (214,06 грн за 2017 рік, 158,70 грн за 2018 рік).

Справу № 160/2155/20 в іншій частині позовних вимог, які були задоволені рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.06.2020 року, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 04.11.2020 року, направлено на новий розгляд до Дніпропетровського окружного адміністративного суду.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.06.2020 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 04.11.2020 року у справі № 160/2155/20 в частині відмови у задоволенні позовних вимог про скасування податкового повідомлення-рішення № , яким до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 застосовано штрафні санкції в сумі 510,00 грн залишено без змін.

Згідно постанови Верховного Суду від 15.02.2022 справу №160/2155/20 направлено на новий розгляд до Дніпропетровського окружного адміністративного суду в частині позовних вимог про визнання протиправними та скасування:

- податкового повідомлення-рішення № від 07.02.2020, яким ФОП ОСОБА_1 було збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування в частині суми 123 570,29 грн., в тому числі за основним платежем 98 856,23 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 24 714,06 грн.;

- податкового повідомлення-рішення № від 07.02.2020, яким ФОП ОСОБА_1 було збільшено суму грошового зобов`язання з військового збору в частині суми 10 297,52 грн., в тому числі за основним платежем 8 238,02 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 2 059,50 грн.;

- податкового повідомлення-рішення № від 07.02.2020, яким ФОП ОСОБА_1 було збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на загальну суму 47 368,75 грн., в тому числі за основним платежем 37 895,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 9 473,75 грн.;

- податкового повідомлення-рішення № від 07.02.2020, яким до ФОП ОСОБА_1 застосовано штрафні санкції в сумі 18 947,50 грн. за відсутність складання та реєстрації податкових накладних в ЄРПН;

- вимоги №Ф- від 07.02.2020 в частині сплати боргу (недоїмки) з єдиного соціального внеску у розмірі 120 824,27 грн.;

- рішення № від 07.02.2020 в частині застосування штрафних санкцій у сумі 21 016,48 грн. за донарахування відповідним органом доходів і зборів своєчасно не нарахованого єдиного внеску.

23.03.2022 дана справа надійшла на адресу Дніпропетровського окружного адміністративного суду та була передана на новий розгляд судді Рищенко А.Ю. 23.03.2022.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.03.2022 справу №160/2155/20 прийнято до провадження; розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику сторін).

26.04.2022 на адресу суду від представника відповідача надійшли письмові пояснення, в яких останній просив в задоволенні позовних вимог відмовити, та зазначив, що ФОП ОСОБА_1 в порушення п.177.4 ст.177 ПК України за період з 01.01.2016 по 31.12.2018 безпідставно віднесено до складу витрат, які враховуються при обчисленні чистого оподатковуваного доходу, витрати, які безпосередньо не пов`язані з отриманням доходу, та витрати на придбання ТМЦ, які не були реалізовані у звітних періодах та дохід по яким не було отримано на загальну суму 189 476,11 грн. Крім того, позивач до складу інших витрат включаючи вартість виконаних робіт наданих послуг ряд. 7 Додатку Ф2 до податкової декларації про майновий стан та доходи, включив оплату за курси вивчення іноземної мови ФОП ОСОБА_2 на загальну суму 7 650,00 грн. Отже, податкове повідомлення-рішення № від 07.02.2020, яким ФОП ОСОБА_1 збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування в частині суми 123 570,29 грн. є правомірним. Також є правомірними і податкове повідомлення-рішення від 07.02.2020 № (щодо збільшення суми грошового зобов`язання з військового збору), вимога №Ф- та рішення № (про застосування штрафних санкцій за донарахування єдиного внеску), оскільки останні є похідними від податкового повідомлення-рішення № від 07.02.2020. Крім того, зазначено, що перевіркою повноти нарахування ПДВ за період з 01.01.2016 по 31.12.2018 встановлено заниження суми ПДВ на загальну суму 37 895,00 грн., в т.ч. по періодам: за грудень 2016 на суму 11 179,00 грн., за грудень 2017 на суму 12 598,00 грн., за грудень 2018 на суму 14 118,00 грн., в порушення п.198.5 ст.198, п.199.1 ст.199 ПК України. Так, в ході перевірки встановлено, що товар, який був придбаний для здійснення підприємницької діяльності у 2016 не реалізовувався протягом року та у залишках товару станом на 01.01.2017 не значиться на загальну суму 55 895,00 грн. (ПДВ 11 179,00 грн.). ФОП ОСОБА_1 суму придбаного для реалізації товару включив до складу податкового кредиту. Крім того, товар, який був придбаний для здійснення підприємницької діяльності у 2017 не реалізовувався протягом року та у залишках товару станом на 01.01.2018 не значиться на загальну суму 62 992,00 грн. (ПДВ 12 598,40 грн.). ФОП ОСОБА_1 суму придбаного для реалізації товару включив до складу податкового кредиту. Товар, який був придбаний для здійснення підприємницької діяльності у 2018 не реалізовувався протягом року та у залишках товару станом на 01.01.2019 не значиться на загальну суму 70 589,00 грн. (ПДВ 14 117,80 грн.). ФОП ОСОБА_1 суму придбаного для реалізації товару включив до складу податкового кредиту. Отже, податкове повідомлення-рішення від 07.02.2020 №, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на загальну суму 47 368,75 грн. є правомірним. Також є правомірним і податкове повідомлення-рішення від 07.02.2020 №, яким застосовано до ФОП ОСОБА_1 штрафні санкції в сумі 18 947,50 грн. за відсутність складання та реєстрації податкових накладних в ЄРПН, оскільки останнє є похідним від податкового повідомлення-рішення від 07.02.2020 №.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.05.2022 вирішено подальший розгляд справи №160/2155/20 здійснювати за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання у справі призначено на 20.06.2022.

20.06.2022 підготовче засідання у справі №160/2155/20 відкладено до 27.06.2022.

27.06.2022 підготовче засідання у справі №160/2155/20 відкладено до 18.07.2022.

15.07.2022 на адресу суду від представника позивача надійшли письмові пояснення з урахуванням вимог постанови Верховного Суду від 15.02.2022 у справі №160/2155/20, в яких зазначено, що висновки ГУ ДПС у Дніпропетровській області про заниження чистого оподатковуваного доходу за рахунок завищення витрат (не підтверджені документально); не пов`язані з отриманням доходу (товари придбані, однак не реалізовані у звітному періоді), які відповідно призвели до висновків про заниження сум ПДФО, ЄСВ, військового збору, податку на додану вартість (заниження податкових зобов`язань та не складання податкових накладних) є надуманими, необґрунтованими та такими, що не відповідають фактичним обставинам справи. Крім того, зазначено, що вказані висновку зроблені без посилання на відповідні первинні документи.

18.07.2022 у підготовчому засіданні у справі №160/2155/20 оголошено перерву до 27.07.2022.

27.07.2022 у підготовчому засіданні у справі №160/2155/20 оголошено перерву до 03.08.2022.

У судовому засіданні 03.08.2022 ухвалено закрити підготовче провадження та перейти до розгляду справи по суті.

Представник позивача в судовому засіданні, призначеному на 03.08.2022, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, надав пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві та у письмових поясненнях, просив суд задовольнити позовні вимоги.

Представник відповідача в судовому засіданні, призначеному на 03.08.2022, проти задоволення позову заперечував, посилаючись на письмові пояснення, що містяться в матеріалах справи, у зв`язку з чим у задоволенні позовної заяви просив відмовити.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.

Так, скасовуючи рішення судів попередніх інстанцій Верховний Суд, виходив с того, що позовна заява не містила доводів про незгоду з висновками контролюючого органу про заниження ФОП ОСОБА_1 доходу у періоді, що був предметом перевірки, а так само про завищення ним витрат в частині включення до їх складу витрат на курси іноземної мови, обґрунтування пов`язаності витрат на курси іноземної мови, понесених у звітному періоді, із отриманням доходу у такому звітному періоді, однак позивач просив скасувати усі прийняті за наслідками проведеної перевірки рішення у повному обсязі. Суди попередніх інстанцій таку суперечність між підставами позову та обсягом заявлених вимог не обговорили і не усунули.

Також, зазначено, що судові рішення не містять обґрунтування протиправності висновків контролюючого органу в частині цих порушень, а формальне посилання суду першої інстанції про те, що Акт перевірки не містить детального опису порушення в частині заниження доходу на суму у розмірі 352 075,15 грн., а так само в частині завищення витрат є таким, що суперечить змісту Акту перевірки. Протягом усього часу судового розгляду судами попередніх інстанцій не вжито заходів задля з`ясування позиції ФОП ОСОБА_1 в частині висновків контролюючого органу щодо заниження позивачем доходу у періоді, що був предметом перевірки, а так само про завищення ним витрат в частині включення до їх складу витрат на курси іноземної мови, або задля уточнення позовних вимог у випадку, якщо такі висновки не є предметом оскарження позивачем.

Судом касаційної інстанції також зауважено, що ГУ ДПС у Дніпропетровській області не заперечувало факт понесення позивачем витрат в сумі 189 476,15 грн. на придбання ТМЦ, однак заперечувало можливість їх включення до складу витрат при визначенні бази оподаткування податковим на доходи фізичних осіб відповідного періоду, оскільки, як встановило ГУ ДПС, позивач не отримав доходу від їх реалізації у відповідному звітному періоді, однак такі доводи залишились поза увагою та правовою оцінкою під час розгляду справи судами попередніх інстанцій.

Крім того, з огляду на позицію ГУ ДПС, висновок про те, що придбані товари не були реалізовані протягом звітного періоду, але у залишках ТМЦ відсутні, став підставою для висновку про використання позивачем таких товарів не у господарській діяльності позивача, що зумовило збільшення суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) за основним платежем 37 895,00 грн (20% від 189 476,15 грн.) та застосування штрафних санкцій в сумі 18 947,50 грн за відсутність складання та реєстрації податкових накладних в ЄРПН, про що прийнято податкові повідомлення-рішення від 7 лютого 2020 року №, №.

З урахуванням викладених у постанові Верховного Суду від 15.02.2022 зауважень, судом встановлено наступне.

Так, стосовно, податкового повідомлення-рішення № від 07.02.2020, яким ФОП ОСОБА_1 було збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування в частині суми 123 570,29 грн., в тому числі за основним платежем 98 856,23 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 24 714,06 грн., слід зазначити таке.

Відповідно до п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно до положень п. 164.1 ст. 164 Податкового кодексу України базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Згідно п. 177.1 ст. 177 Податкового кодексу України доходи фізичних осіб - підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставкою, визначеною пунктом 167.1 статті 167 цього Кодексу.

Відповідно до п. 177.2. ст. 177 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов`язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

Відповідно до п. 177.4 ст. 177 Податкового кодексу України до переліку витрат, безпосередньо пов`язаних з отриманням доходів, належать:

177.4.1. витрати, до складу яких включається вартість сировини, матеріалів, товарів, що утворюють основу для виготовлення (продажу) продукції або товарів (надання робіт, послуг), купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, палива й енергії, будівельних матеріалів, запасних частин, тари й тарних матеріалів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об`єкта витрат;

177.4.2. витрати на оплату праці фізичних осіб, що перебувають у трудових відносинах з таким платником податку (далі - працівники), які включають витрати на оплату основної і додаткової заробітної плати та інших видів заохочень і виплат виходячи з тарифних ставок, у вигляді премій, заохочень, відшкодувань вартості товарів (робіт, послуг), витрати на оплату за виконання робіт, послуг згідно з договорами цивільно-правового характеру, будь-яка інша оплата у грошовій або натуральній формі, встановлена за домовленістю сторін (крім сум матеріальної допомоги, які звільняються від оподаткування згідно з нормами цього розділу);

обов`язкові виплати, а також компенсація вартості послуг, які надаються працівникам у випадках, передбачених законодавством, внески платника податку на обов`язкове страхування життя або здоров`я працівників у випадках, передбачених законодавством;

177.4.3. суми податків, зборів, які пов`язані з проведенням господарської діяльності такої фізичної особи - підприємця (крім податку на додану вартість для фізичної особи - підприємця, зареєстрованого як платник податку на додану вартість, та акцизного податку, податку на доходи фізичних осіб з доходу від господарської діяльності, податку на майно); суми єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірах і порядку, встановлених законом; платежі, сплачені за одержання ліцензій на провадження певних видів господарської діяльності фізичною особою - підприємцем, одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, які пов`язані з господарською діяльністю фізичної особи - підприємця;

177.4.4. інші витрати, до складу яких включаються витрати, що пов`язані з веденням господарської діяльності, які не зазначені в підпунктах 177.4.1-177.4.3 цього пункту, до яких відносяться витрати на відрядження найманих працівників, на послуги зв`язку, реклами, плати за розрахунково-касове обслуговування, на оплату оренди, ремонт та експлуатацію майна, що використовується в господарській діяльності, на транспортування готової продукції (товарів), транспортно-експедиційні та інші послуги, пов`язані з транспортуванням продукції (товарів), вартість придбаних послуг, прямо пов`язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг.

177.4.5. не включаються до складу витрат підприємця: витрати, не пов`язані з провадженням господарської діяльності такою фізичною особою - підприємцем; витрати на придбання, самостійне виготовлення основних засобів та витрати на придбання нематеріальних активів, які підлягають амортизації; витрати на придбання та утримання основних засобів подвійного призначення, визначених цією статтею; документально не підтверджені витрати.

Судом встановлено, що відповідачем при проведенні перевірки загального оподатковуваного доходу за 01.01.2016 по 31.12.2018 у ФОП ОСОБА_1 встановлено розбіжність даних між сумою задекларованого доходу та даних перевірки на 352 075,13 грн., в т.ч. по періодам: 2016 рік на 12 125,63 грн., 2017 рік на 206 059,91 грн., 2018 рік 133 889,59 грн.

Так, податковим органом зазначено, що згідно наданих первинних документів та виписок по розрахунковому рахунку сума доходу, яка отримана від підприємницької діяльності за 2016 рік склала 3 416 514,98 грн. (без ПДВ) ФОП ОСОБА_1 при формуванні декларації про майновий стан за 2016 рік не включив до доходу передплату за товар отриману від ФОП ОСОБА_3 в сумі 8 417,50 грн. (без ПДВ).

Також, при перевірці суми продажу товару за даними декларацій по ПДВ, суми заборгованості покупців, з сумою доходу згідно декларацій про майновий стан і доходи встановлено заниження доходу на загальну суму 343 657,63 грн., в т.ч.: у 2016 році на суму 3 708,13 грн., у 2017 році на суму 206 059,91 грн., у 2018 році на суму 133 889,59 грн.

Судом досліджені податкові декларації ФОП ОСОБА_3 про майновий стан і доходи за 2016-2018 роки.

При цьому, суд звертає увагу, що Додатки Ф4 до вказаних декларацій позивачем не складались та книга обліку доходів і витрат ФОП ОСОБА_1 не велась.

Так з податкових декларацій про майновий стан і доходи вбачається, що за 2016 рік позивачем задекларовано 3 408 097,48 грн. одержаного доходу, за 2017 рік позивачем задекларовано 8 344 754,10 грн. одержаного доходу та за 2018 рік задекларовано 5 805 673,60 грн. одержаного доходу.

При цьому, як вбачається з первинних документів, наявних в матеріалах справи, позивачем до складу доходу за 2016 рік не було включено передплату за товар від ФОП ОСОБА_3 на суму 8 417,50 грн.

Факт не включення означеної передплати до складу доходу за 2016 рік позивачем не заперечується.

Крім того, згідно даних податкових декларацій з ПДВ за 2016-2018 роки та даних податкових декларацій про майновий стан і доходи за 2016-2018 роки ФОП ОСОБА_1 було занижено дохід на загальну суму 352 075,13 грн., в т.ч.: у 2016 році на суму 3 708,13 грн., у 2017 році на суму 206 059,91 грн., у 2018 році на суму 133 889,59 грн.

Так, за період 2016 року загальний оподатковуваний дохід ФОП ОСОБА_1 становив 3 408 097,48 грн., а продаж товарів (послуг) згідно податкових накладних становив 3 418 961,00 грн.

За період 2017 року загальний оподатковуваний дохід ФОП ОСОБА_1 становив 8 344 754,10 грн., а продаж товарів (послуг) згідно податкових накладних становив 8 551 689,00 грн.

За період 2018 року загальний оподатковуваний дохід ФОП ОСОБА_1 становив 5 805 673,60 грн., а продаж товарів (послуг) згідно податкових накладних становив 6 012 301,00 грн.

З огляду на викладене, судом встановлено, що позивачем за період з 2016 року по 2018 рік занижено загальний оподатковуваний дохід на загальну суму 352 075,13 грн.

Також суд зазначає, що перевіркою правильності визначення вартості документально підтверджених витрат, пов`язаних із здійсненням діяльності у період з 01.01.2016 по 31.12.2018 роки, було встановлено завищення ФОП ОСОБА_1 витрат на загальну суму 197 126,11 грн., у т.ч. по періодам: 2016 рік 55 895,00 грн.; 2017 рік 63 992,19 грн.; 2018 рік 77 238,92 грн.

Перевіряючи правомірність висновків податкового органу відносно завищення позивачем документально підтверджених витрат за 2016-2018 роки на загальну суму 197 126,11 грн., суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, ФОП ОСОБА_1 в ході проведення перевірки було надано інформаційну довідку залишків товару в розрізі номенклатури товару, а саме станом на 01.01.2016 - арматура 8, арматура, 10, арматура 12, труба 40, швелер 24, лист г/к 5, лист г/к.

Станом на 31.12.2016 - арматура 8 кл., арматура 10 кл., арматура 12 кл., балка 12, квадрат 12, круг 8, круг 16, круг 45, кутик 32, кутик 50, лист 1,5, лист 2 г/к, лист 3 г/к, труба 20x20 х2,0 мм, труба 25x25 х2,0 мм, труба 30x20 х1,8 мм, труба 30x20 х2,0 мм, труба 40x20 х1,8 мм, труба 40x20 х2,0 мм, труба 40x25 х1,8 мм, труба 40x25 х2,0 мм, труба 40x40 х2,0 мм, труба 50x25 х2,0 мм, труба 50x30 х2,0 мм, швелер 24.

Станом на 31.12.2017 - арматура 8, арматура 10, арматура 12, арматура 14, балка 12, балка 14, квадрат 12, круг 8, круг 10, круг 12, круг 16, круг 90, Круг 100, Круг 45, кутик 50, кутик 63, кутик 75, лист 0,8, лист 1,5, лист 2, лист 3, лист 8, Пластина металева лист 10, смуга 40, смуга 50, Смуга 30x6, труба 102x3,5, труба 127x4,0, труба 159x3,5, труба 15x15, труба 20x20, труба 25x25, труба 30x20, труба 40x20, труба 40x25, труба 40x40, труба 50x25, труба 50x30, труба 50x50, труба 60x30, труба 60x40, труба 60x40, труба 60x60, труба 89x3,5, труба ДУ 25x2,8, труба ДУ 50 х3,0. Труба 76x10, швелер 24.

Станом на 31.12.2018 - арматура 8, арматура 10, арматура 12, арматура 14, балка 12, балка 14, квадрат 10, квадрат 12, квадрат 20 ст.20, Квадрат 18, круг 8, круг 16, круг 20, круг 50, круг 90, Круг 100, Круг 45, кутик 32 х 3, кутик 50х 4, кутик 63x5, кутик 75х 5, кутик 100х 7, лист 0,8 1x2 м, лист 2 г/к 1 х 2 м, лист 2 г/к 1,25 х 2,5 м, лист 3 г/к 1,25 х 2,5 м, лист 5 код 1,5 х 6 м, лист 6 код 1,5 х 6, лист 8 код 1,5 х 6 м, лист 1,5 х/к 1,25 х 2,5 м, лист 10 код 2 х 6 м, Пластина металева лист 10 мм, смуга 40 х 4, смуга 50 х 4, смуга 50 х 5, смуга 30x8 , труба 159x3,5 , труба 15x15x2,0 , труба 20x20x1,8, труба 20x20 х2,0 мм, труба 25x25 х1,8 мм, труба 25x25 х2,0 мм, труба 30x20 х1,8 мм, труба 30x20x2,0 мм, труба 40x20 х1,8 мм, труба 40x20 х2,0 мм, труба 40x25 х1,8 мм, Труба 40x25x2, труба 40x40x1,8 мм, труба 40х40 х2,0 мм, труба 40х40 х3,0 мм, труба 50х25 х2,0 мм, труба 50х30 х2,0 мм, труба 50x50 х2,0 мм, труба 50x50 х3,0 мм, труба 60x30 х2,0 мм, труба 60x30 х3,0 мм, труба 60x40 х2,0 мм, труба 60x40 х3,0 мм, труба 60x60 х3,0 мм, труба 60x60x2,0 мм, Труба 76x10, труба ДУ 25x2,8, труба ДУ 50x3,0 мм, Труба профільна 100x100, Труба60х60х2, швелер 16, швелер 24, Штаба 30x6.

Так, аналізуючи надану позивачем інформацію відносно залишків товарів за період з 2016-2018 роки, а також, дослідивши придбання позивачем товару та обсяг продажу, згідно товарних балансів за 2016-2018 роки, судом встановлено, що залишки товару за даними ФОП ОСОБА_1 значно відрізняються від даних товарних балансів.

Зазначене беззаперечно свідчить про те, що позивачем до складу витрат, які враховуються при обчисленні чистого оподатковуваного доходу, віднесено витрати, які безпосередньо не пов`язані з отриманням доходу, та витрати на придбання ТМЦ, які не були реалізовані у звітних періодах та дохід по яким не було отримано на загальну суму 189 476,11 грн.

Також, судом встановлено, що ФОП ОСОБА_1 до складу витрат за 2017-2018 роки включив оплату за курси вивчення іноземної мови ФОП ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на загальну суму 7 650,00 грн., у тому числі по періодам: 2017 рік 1 000,00 грн., 2018 рік 6 650,00 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, основним видом економічної діяльності ФОП ОСОБА_1 є оптова торгівля металами та металевими рудами, клас професійного ризику 23. При цьому, жодної зовнішньоекономічної діяльності ФОП ОСОБА_1 не здійснює.

Беручи до уваги наведене, суд вважає за необхідне акцентувати увагу на тому, що до складу витрат включаються тільки витрати, які пов`язані з отриманням доходу та підтвердженні відповідними документами про їх оплату.

Витрати, які безпосередньо не пов`язані з отриманням доходу, виробництвом товарів, виконанням робіт (наданням послуг), але зроблені в межах господарської діяльності, відображають за фактом їх сплати на підставі документального підтвердження.

Підсумовуючи наведене та приймаючи до уваги надані представником позивача в ході розгляду справи пояснення, суд звертає увагу на те, що ФОП ОСОБА_1 включаючи до складу витрат оплату за курси вивчення іноземної мови ФОП ОСОБА_2 жодного доходу, який був би безпосередньо пов`язаний з вивченням іноземної мови не отримав.

Так само, позивач включаючи до складу витрат за 2017-2018 роки оплату за курси вивчення іноземної мови не зміг підтвердити той факт, що такі витрати були здійснені ним в межах його господарської діяльності.

Доводи представника позивача відносно того, що оплата за курси вивчення іноземної мови були включені до складу витрат ФОП ОСОБА_1 з огляду на те, що володіння іноземною мовою значно розширює можливість здійснення господарської діяльності не тільки на території України, а й за її межами і ці витрати здійснені з метою розвитку та отримання прибутку, не приймаються судом до уваги, оскільки можливе ведення у майбутньому господарської діяльності за межами України в жодному разі не свідчить про ведення такої господарської діяльності, тим більше, що ці витрати здійснені у 2017-2018 роках, коли господарська діяльність позивача за межами України не здійснювалась.

Означене на переконання суду, свідчить про безпідставне завищення позивачем сум витрат за період 2017-2018 роки на загальну суму 7 650,00 грн.

Отже, податкове повідомлення-рішення № від 07.02.2020, яким ФОП ОСОБА_1 було збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування в частині суми 123 570,29 грн., в тому числі за основним платежем 98 856,23 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 24 714,06 грн. є правомірним, обґрунтованим та таким, що не підлягає скасуванню.

Щодо податкового повідомлення-рішення № від 07.02.2020, яким ФОП ОСОБА_1 було збільшено суму грошового зобов`язання з військового збору в частині суми 10 297,52 грн., в тому числі за основним платежем 8 238,02 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 2 059,50 грн., суд вважає за необхідне зазначити таке.

Платниками збору є особи, визначені п. 162.1 ст. 162 ПК України (п.п. 1.1 п. 16-1 підрозділу 10 ПК України), а саме: фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи; фізична особа - нерезидент, яка отримує доходи з джерела їх походження в Україні; податковий агент.

Об`єктом оподаткування військовим збором є доходи, визначені ст. 163 ПК України (пп. 1.2 п. 16-1 підрозділу 10 розділу XX ПК України).

Для резидента - це загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання); іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України.

Ставка збору складає 1,5% об`єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту (п.п. 1.3 п. 16-1 підрозділу 10 розділу XX ПК України).

Відповідно до п.п. 1.4 пункту 16-1 підрозділу 10 розділу XX ПК України нарахування, утримання та сплата (перерахування) військового збору до бюджету здійснюються у порядку, встановленому ст. 168 ПК України, за ставкою, визначеною п.п. 1.3 цього пункту.

Підпунктом 1.5 п. 16-1 підрозділу 10 розділу XX ПК України передбачено, що відповідальними за утримання (нарахування) та сплату (перерахування) збору до бюджету згідно зі ст. 171 ПК України з доходів у вигляді заробітної плати, є роботодавець, який виплачує такі доходи на користь платника; з інших доходів є податковий агент - для оподатковуваних доходів з джерела їх походження в Україні; платник - для іноземних доходів та доходів, джерело виплати яких належить особам, звільненим від обов`язків нарахування, утримання або сплати (перерахування) збору до бюджету

Відповідно до п.п. 1.6. п. 161 підрозділу 10 розділу XX ПК України в України платники збору зобов`язані забезпечувати виконання податкових зобов`язань у формі та спосіб, визначені ст. 176 ПК України.

Оскільки встановлено, що ФОП ОСОБА_1 за 2016-2018 роки занизив дохід внаслідок завищення витрат, що безпосередньо пов`язані з одержанням доходів, на загальну суму 549 201,25 грн., то відповідно, позивачем занижено і військовий збір за 2016-2018 роки на загальну суму 8 238,02 грн. (549 201,25 * 1,5% = 8 238,02 грн.).

А, отже, дії контролюючого органу щодо визначення ФОП ОСОБА_1 суми податкового зобов`язання з військового збору на загальну суму 10 297,52 грн., в тому числі 8 238,02 грн. основного платежу та 2 059,50 грн. штрафних (фінансових) санкцій, є цілком правомірними.

Щодо вимоги №Ф- від 07.02.2020 в частині сплати боргу (недоїмки) з єдиного соціального внеску у розмірі 120 824,27 грн. та рішення № від 07.02.2020 в частині застосування штрафних санкцій у сумі 21 016,48 грн. за донарахування відповідним органом доходів і зборів своєчасно не нарахованого єдиного внеску, то суд вказує на наступне.

Відповідно до п.1, 4 ч. 2 ст.6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 року № 2464-VI платник єдиного внеску зобов`язаний: своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок; подавати звітність та сплачувати до органу доходів і зборів за основним місцем обліку платника єдиного внеску у строки, порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування. У разі надсилання звітності поштою вона вважається поданою в день отримання відділенням поштового зв`язку від платника єдиного внеску поштового відправлення із звітністю.

Згідно із п.2 ч.1 ст.7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць.

У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному році або окремому місяці звітного року, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Частиною 5 статті 8 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» визначено, що єдиний внесок для платників, зазначених у статті 4 цього Закону, встановлюється у розмірі 22 відсотки до визначеної статтею 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску.

Наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 № 449 затверджено Інструкцію про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі - Інструкція).

Відповідно до пп. 3 п. 2 розділу 7 Інструкції за донарахування органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску до 01 січня 2015 року накладається штраф у розмірі 5 відсотків зазначеної суми, а після 01 січня 2015 року - 10 відсотків зазначеної суми за кожний повний або неповний звітний період, за який донараховано таку суму, але не більш як 50 відсотків суми донарахованого єдиного внеску.

Отже, з огляду на те, що ФОП ОСОБА_1 за 2016-2018 роки занизив дохід внаслідок завищення витрат, що безпосередньо пов`язані з одержанням доходів, на загальну суму 549 201,25 грн., то відповідно, позивачем занижено і єдиний внесок за 2016-2018 роки на загальну суму 120 824,27 грн. (549 201,25 * 22% = 120 824,27 грн.).

При цьому, загальна сума штрафної санкції становить 21 016,48 грн., зокрема, 4 489,36 грн. (30%) за 2016 рік, 11 882,29 грн. (20%) за 2017 рік, 4 644,83 грн. (10%) за 2018 рік.

Таким чином, вимога №Ф- від 07.02.2020 в частині сплати боргу (недоїмки) з єдиного соціального внеску у розмірі 120 824,27 грн. та рішення № від 07.02.2020 в частині застосування штрафних санкцій у сумі 21 016,48 грн. за донарахування відповідним органом доходів і зборів своєчасно не нарахованого єдиного внеску, прийняті податковим органом також правомірно та обґрунтовано.

Відносно податкового повідомлення-рішення № від 07.02.2020, яким ФОП ОСОБА_1 було збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на загальну суму 47 368,75 грн., в тому числі за основним платежем 37 895,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 9 473,75 грн., суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до пункту 198.5 статті 198 Податкового кодексу України платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі, якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися: а) в операціях, що не є об`єктом оподаткування відповідно до статті 196 цього Кодексу (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 196.1.7 пункту 196.1 статті 196 цього Кодексу) або місце постачання яких розташоване за межами митної території України; б) в операціях, звільнених від оподаткування відповідно до статті 197, підрозділу 2 розділу XX цього Кодексу, міжнародних договорів (угод) (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 197.1.28 пункту 197.1 статті 197 цього Кодексу та операцій, передбачених пунктом 197.11 статті 197 цього Кодексу); в) в операціях, що здійснюються платником податку в межах балансу платника податку, у тому числі передача для невиробничого використання, переведення виробничих необоротних активів до складу невиробничих необоротних активів; г) в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку (крім випадків, передбачених пунктом 189.9 статті 189 цього Кодексу).

При цьому, пункт 198.5 статті 198 Податкового кодексу України також визначає, що у разі якщо на момент перевірки платника податку контролюючим органом в акті вибіркової (часткової) інвентаризації, проведеної платником податку на вимогу такого органу, виявлено нестачу придбаних таким платником товарів (крім випадку, якщо така нестача обумовлена знищенням внаслідок дії обставин непереборної сили, що підтверджується відповідно до законодавства), для цілей розділу V цього Кодексу такі товари вважаються використаними платником податку в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку.

Відповідно до підпункту 20.1.19 підпункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право вимагати під час проведення перевірок від платників податків, що перевіряються, проведення інвентаризації основних засобів, товарно-матеріальних цінностей, коштів, зняття залишків товарно-матеріальних цінностей, готівки.

Отже, вимога щодо проведення інвентаризації поширюється на усіх платників податків, в тому числі і фізичних осіб-підприємців. При цьому проведення інвентаризації має здійснюватись саме платником, а контролюючий орган може лише вимагати її проведення. Водночас, нестача придбаних товарів має бути виявлена в результаті інвентаризації, яка здійснена під час проведення перевірки, в межах якої вона була призначена (ініційована).

За змістом наведених норм, платник податку зобов`язаний самостійно нарахувати податкові зобов`язання, виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 ПК України, за товарами, під час придбання яких суми податку були включені до складу податкового кредиту, у разі якщо такі товари починають використовуватися в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 6 лютого 2020 року у справі №807/1556/17.

Судом встановлено, що у ході проведення перевірки згідно первинних документів (видаткові накладні, приходні документи, акти виконаних робіт, рахунки, банківські виписки, пояснення фізичної особи-підприємця та інформаційної довідки залишків товару на складі в розрізі) в 2016-2018 роках податковим органом було зроблено товарний баланс, згідно якого встановлено, що залишок товару по даним перевірки деякого товару відрізняється від залишків товару за даними платника податків.

Так, встановлено, що товар, який був придбаний для здійснення підприємницької діяльності у 2016 році не реалізовувався протягом року та у залишках товару станом на 01.01.2017 не значиться на загальну суму 55 895,00 грн. (крім того ПДВ 11 179,00 грн.).

При цьому, позивач суму придбаного для реалізації товару включив до складу податкового кредиту.

Так само, товар, який був придбаний для здійснення підприємницької діяльності у 2017 році не реалізовувався протягом року та у залишках товару станом на 01.01.2018 не значиться на загальну суму 62 992,00 грн. (крім того ПДВ 12 598,40 грн.).

Позивач суму придбаного для реалізації товару включив до складу податкового кредиту.

Товар, який був придбаний для здійснення підприємницької діяльності у 2018 році не реалізовувався протягом року та у залишках товару станом на 01.01.2019 не значиться на загальну суму 70 589,00 грн. (крім того ПДВ 14 117,80 грн.).

При цьому, позивач суму придбаного для реалізації товару включив до складу податкового кредиту.

Суд звертає увагу, що позивач, всупереч ч.1 ст.77 КАС України, не довів належними та допустимими доказами того, що придбаний ФОП ОСОБА_1 товар не був реалізований та обліковується у залишках товару.

З урахуванням викладеного, суд погоджується з позицією податкового органу відносно того, що ФОП ОСОБА_1 не нарахував податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, не визнав суму умовного продажу, не склав і не зареєстрував в ЄРПН податкові накладні в 2016 році на суму ПДВ 11 179,00 грн., в 2017 році на суму ПДВ 12 598,00 грн, в 2018 році на суму ПДВ 14 118,00 грн., що в свою чергу свідчить про правомірність податкового повідомлення-рішення № від 07.02.2020, яким ФОП ОСОБА_1 було збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на загальну суму 47 368,75 грн., в тому числі за основним платежем 37 895,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 9 473,75 грн.

Щодо податкового повідомлення-рішення № від 07.02.2020, яким до ФОП ОСОБА_1 застосовано штрафні санкції в сумі 18 947,50 грн. за відсутність складання та реєстрації податкових накладних в ЄРПН, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до п. 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

У силу дії абз. 1 п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України при здійсненні операцій з постачань; товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Строк реєстрації визначений абз. 14 п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України і складає для податкових накладних / розрахунків коригування до податкових накладних, складених по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно календарного місяця, в якому вони складені; для податкових накладних / розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені.

Абзацом 15 п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України передбачено, що у разі порушення таких строків застосовуються штрафні санкції згідно з цим Кодексом.

За приписами п. 120-1.1 ст. 120-1 ПК України порушення платниками податку на додану вартість граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю), складеної на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою) тягне за собою накладення на платника податку на додану вартість, на якого відповідно до вимог статей 192 та 201 цього Кодексу покладено обов`язок щодо такої реєстрації, штрафу в розмірі:

10 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації до 15 календарних днів;

20 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 16 до 30 календарних днів;

30 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 31 до 60 календарних днів;

40 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 61 до 365 календарних днів;

50 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації на 366 і більше календарних днів.

Отже, враховуючи те, що ФОП ОСОБА_1 не нарахував податкові зобов`язання з ПДВ та не зареєстрував в ЄРПН податкові накладні, існують всі правові підстави для застосування до позивача штрафних (фінансових) санкцій, встановлених пунктом 120-1.1 статті 120-1 ПК України у зв`язку з порушенням термінів реєстрації податкових накладних, відтак прийняте контролюючим органом податкове повідомлення-рішення № від 07.02.2020 скасуванню не підлягає.

Відповідно до ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За таких обставин, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України приходить до висновку, що в задоволенні позову необхідно відмовити повністю.

Відповідно до ст. 139 КАС України у зв`язку з відмовою позивачу в задоволенні позову понесені ним судові витрати, пов`язані зі зверненням до суду, не відшкодовуються.

Керуючись ст. ст. 241-246 КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовної заяви фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 255 КАС України та може бути оскаржене в строки, передбачені ст. 295 КАС України.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення суду складений 12 серпня 2022 року.

Суддя А. Ю. Рищенко