Справа № 280/5367/22
Суддя: Батрак Інна Володимирівна
Дата ухвалення: 2022-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

З ПИТАНЬ ЗАБЕЗПЕЧЕННЯ ПОЗОВУ

12 вересня 2022 рокуСправа № 280/5367/22 м.Запоріжжя

Суддя Запорізького окружного адміністративного суду Батрак І.В., розглянувши заяву позивача про забезпечення позову у справі

за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 )

до Секретаря Запорізької міської ради Куртєва Анатолія Валентиновича, що тимчасово здійснює повноваження Запорізького міського голови (69105, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 206, )

до Виконавчого комітету Запорізької міської ради (69105, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 206, )

про визнання протиправними та скасування розпоряджень, зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду із позовом до Секретаря Запорізької міської ради Куртєва Анатолія Валентиновича, що тимчасово здійснює повноваження Запорізького міського голови (далі відповідач 1), до Виконавчого комітету Запорізької міської ради (далі відповідач 2), в якому просить суд:

визнати протиправним та скасувати розпорядження Запорізького міського голови від 21.12.2021 №252р «Про проведення службового розслідування»;

визнати протиправним та скасувати розпорядження Запорізького міського голови від 22.08.2022 №200р «Про внесення змін до розпорядження міського голови від 21.12.2021 №252р «Про проведення службового розслідування»;

визнати протиправним та скасувати розпорядження Запорізького міського голови від 11.01.2022 №7р «Про проведення службового розслідування та відсторонення від здійснення повноважень за посадою»;

визнати протиправним та скасувати розпорядження Запорізького міського голови від 31.01.2022 №32р «Про внесення змін до розпорядження міського голови від 11.01.2022 №7р «Про проведення службового розслідування та відсторонення від здійснення повноважень за посадою»;

визнати протиправним та скасувати розпорядження Запорізького міського голови від 26.08.2022 №208р «Про внесення змін до розпорядження міського голови від 31.01.2022 №32р «Про проведення службового розслідування та відсторонення від здійснення повноважень за посадою»;

зобов`язати відповідачів виплатити позивачу заробітну плату за весь час відсторонення від здійснення повноважень в результаті проведення вищезазначених службових розслідувань.

Разом із позовною заявою позивачем до суду подано заяву про забезпечення позову (вх. №35345), в якій просить суд зупинити дію оскаржених розпоряджень Запорізького міського голови від 21.12.2021 №252р «Про проведення службового розслідування», від 31.01.2022 №32р «Про внесення змін до розпорядження міського голови від 11.01.2022 №7р «Про проведення службового розслідування та відсторонення від здійснення повноважень за посадою», від 26.08.2022 №208р «Про внесення змін до розпорядження міського голови від 31.01.2022 №32р «Про проведення службового розслідування та відсторонення від здійснення повноважень за посадою».

В обґрунтування заяви заявник зазначає, що оскільки ризики унеможливлення ефективного захисту та поновлення порушених прав та інтересів позивача наявні з огляду на дію оскаржених рішень, щодо яких є очевидними ознаки протиправності, ефективними заходами забезпечення позову є зупинення їх дії, що є повністю співмірним із заявленими позовними вимогами та відповідає усталеній судовій практиці. Враховуючи викладене, зазначає, що заходи забезпечення відповідають предмету позову, їх вжиття не зумовлює фактичного вирішення спору по суті та не завдає негативних наслідків для третіх осіб і спрямовані вони на збереження існуючого становища до набрання законної сили рішенням по суті у цій справі.

За правилами частини 1 статті 154 КАС України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе розглянути заяву про забезпечення позову без повідомлення учасників справи.

Надаючи оцінку доводам, викладеним позивачем у заяві про забезпечення даного позову, суд зазначає про наступне.

Відповідно до частини 1 статті 150 КАС України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Частиною 2 цієї статті встановлено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

За приписами частини 1 статті 151 КАС України, позов може бути забезпечено:

1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;

5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом визначених законом заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому рішення суду, якщо його буде прийнято на користь позивача.

Суд звертає увагу, що статтею 150 КАС України визначено вичерпний перелік підстав для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, а суд повинен, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи існують зазначені підстави, і оцінити, чи не може застосування заходів забезпечення позову завдати більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Суд, вирішуючи заяву позивача про забезпечення позову зауважує, що обов`язковою умовою для застосування судом заходів забезпечення позову є наявність хоча б однієї з таких обставин:

- очевидність небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі;

- доведення позивачем того, що захист його прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат;

- очевидність ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

Крім того, суд звертає увагу на наступне.

Забезпечення позову - це надання позивачеві тимчасової правової охорони його прав та інтересів, за захистом яких він звернувся до суду, до вирішення спору судом та набрання рішенням суду законної сили. Заходи забезпечення позову є втручанням суду у спірні правовідносини до їх вирішення, тому вони повинні застосовуватися судом з підстав та в порядку, прямо передбаченому законом.

Поряд з цим, підстави забезпечення позову, передбачені частиною другою статті 150 КАС України, є оціночними, тому суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Подібна правова позиція викладена, зокрема, у постанові Верховного Суду від 24.01.2019 у справі №826/7496/18.

Щодо наявності очевидних ознак протиправності оспорюваного рішення та порушення таким рішенням прав, свобод або інтересів осіб, які звернулися до суду, як підстави для забезпечення позову, то вони повинні, насамперед, існувати поза обґрунтованим сумнівом. Тобто, суд, який застосовує заходи забезпечення позову з цих підстав, повинен бути переконаний у тому, що відповідне рішення явно суперечить вимогам закону за критеріями, визначеними частиною 2 статті 2 КАС України, порушує права, свободи або інтереси позивачів і вжиття заходів забезпечення позову є дієвим способом запобігання істотним та реальним негативним наслідкам таких порушень. У іншому випадку, висновки суду про наявність очевидних ознак протиправності оспорюваного рішення та порушення ним прав, свобод чи інтересів позивачів до розгляду справи по суті, свідчать про наперед сформовану судом правову позицію по справі.

За такого правового регулювання, вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову, суд має встановити наявність саме таких ознак, які свідчать про протиправність оскаржуваного рішення поза обґрунтованим сумнівом, а не встановлювати правомірність/протиправність оскаржуваного рішення на цій стадії.

Згідно з Рекомендаціями №R (89) 8 про тимчасовий захист в адміністративних справах, прийнятими Комітетом Міністрів Ради Європи від 13.09.1989, рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акту може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами. І якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акту.

Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 08.07.2020 у справі №826/14303/18, від 12.02.2020 у справі №640/17408/19, від 27.02.2020 у справі №640/16242/19.

Тобто, інститут забезпечення позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення прийнятого в адміністративній справі.

При цьому, заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 24.11.2020 у справі №640/9636/20 та від 29.04.2021 у справі №600/1136/20-а.

Разом з тим, доводи позивача, наведені ним у поданій заяві про забезпечення позову, про неможливість захисту його прав, свобод та інтересів без ужиття таких заходів та про очевидну небезпеку спричинення невідворотних до ухвалення рішення в адміністративній справі наслідків, базуються на припущеннях.

При цьому позивачем не доведено, що забезпечення позову у цій справі у спосіб, визначений ним, шляхом зупинення дії розпоряджень Запорізького міського голови від 21.12.2021 №252р, від 31.01.2022 №32р, від 26.08.2022 №208р, сприятиме виконанню завдань інституту забезпечення позову як елементу права на судовий захист, спрямованого на недопущення незворотності певних наслідків відповідних дій щодо відновлення порушеного права.

Окрім цього, суд зазначає, що сам факт подання позову не може бути підставою для забезпечення позову. При розгляді заяви про забезпечення позову не вирішується питання про законність оскаржених дій та рішень відповідача. Оцінка протиправності таких рішень та дій відповідача буде надана під час розгляду справи по суті.

Таким чином, виходячи зі змісту заяви про забезпечення позову, суд дійшов висновку про відсутність обставин крайньої необхідності та підстав, з якими наведені вище норми КАС України пов`язують можливість забезпечення позову шляхом заборони відповідачу вчиняти дії, що стосуються предмета спору.

Водночас, суд вбачає за необхідне наголосити на тому, що порушене право заявника буде відновлено з моменту його порушення, якщо таке буде судом встановлено при розгляді справи по суті.

Ураховуючи викладене, суд вважає, що наведені заявником доводи й аргументи підлягають судовому дослідженню під час розгляду справи по суті, а тому не є достатніми та переконливими для висновку про наявність очевидної протиправності оскаржуваного рішення та застосування заходів забезпечення позову за правилами, встановленими статтями 150-151 КАС України.

При цьому, суд зауважує, що позивач не позбавлений можливості у подальшому повторно ініціювати питання перед судом про доцільність забезпечення його позову на будь-якій стадії розгляду справи у разі встановлення відповідних підстав для цього.

Враховуючи викладене, суд не вбачає підстав для задоволення заяви позивача про забезпечення позову.

Відповідно до частини 5 статті 154 КАС України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Керуючись статтями 150, 151, 154 та 248 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 (вх. №35345 від 09.09.2022) про забезпечення позову відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.

Суддя І.В.Батрак