Справа № 340/1584/20
Суддя: О.А. Черниш
Дата ухвалення: 2022-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 вересня 2022 року м. Кропивницький Справа № 340/1584/20

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі судді Черниш О.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження за правилами

загального позовного провадження адміністративну справу

позивач: товариство з обмеженою відповідальністю фірма "Алеко" (27519, Кіровоградська область, Світловодський район, житловий масив "Ревівка-2", вул. Бондарівська, 17, )

представник: Голобородько О.П.

відповідач: Головне управління ДПС у Кіровоградській області (25006, м. Кропивницький, вул. Велика Перспективна, 55, )

представник: Данілов С.О.

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень, -

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю фірма "Алеко" (надалі - ТОВ фірма "Алеко") звернулося до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Кіровоградській області (надалі - ГУ ДФС у Кіровоградській області) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень форми "Р" №2 від 11.06.2019 року та №2 від 11.06.2019 року.

Позов ТОВ фірми "Алеко" мотивовано тим, що спірні податкові повідомлення - рішення винесені ГУ ДФС у Кіровоградській області за результатами документальної планової виїзної перевірки, оформленої актом №14/11-28-14-11/20641422 від 22.04.2019 року, якою встановлено заниження податку на прибуток підприємств та податку на додану вартість через визнання нереальними господарських операцій з контрагентами-постачальниками ТОВ "Аргон-2015", ТОВ "Юж-Тех", ТОВ "Смарт Трейдін", ТОВ "Апард Трейд", ПП "Прем`єра Південь", ТОВ "ВКФ "Марка+", ТОВ "Вег", ТОВ "Лайкдей" та з контрагентами-покупцями ПП "Артан" та ПП "Техбудіндустрія". Позивач заперечує ці висновки відповідача, стверджуючи, що вони не відповідають фактичним даним про характер його взаємовідносин з цими контрагентами щодо придбання та реалізації товарів, які підтверджені належними первинними документами. Доводячи реальність господарських операцій, поставлених під сумнів відповідачем, просить суд визнати спірні податкові повідомлення-рішення протиправними та скасувати їх.

Ухвалою судді від 25.05.2020 року відкрито загальне позовне провадження у справі за цим позовом та призначено підготовче засідання.

Представник відповідача подав відзив на позовну заяву із запереченнями проти позову, мотивованими тим, що за результатами документальної планової виїзної перевірки ТОВ фірма "Алеко" встановлено, що підприємство неправомірно внесло до податкової звітності з податку на додану вартість та з податку на прибуток недостовірні відомості щодо відображення обсягів придбання по взаємовідносинах з контрагентами-постачальниками ТОВ "Аргон-2015", ТОВ "Юж-Тех", ТОВ "Апард Трейд", ТОВ "Смарт Трейдін", ТОВ "Прем`єра Південь", ТОВ ВКФ "Марка+", ТОВ "Вег", ТОВ "Лайкдей", по яких встановлено нереальність здійснення господарських операцій. Ці контрагенти не мали можливості виконати умови договорів поставки нафтопродуктів, оскільки у них відсутні необхідні трудові ресурси, основні фонди, виробничі потужності, транспортні засоби, а за даними Єдиного реєстру податкових накладних придбання ідентичного товару не підтверджується по ланцюгу постачання. Відомості Єдиного державного реєстру судових рішень свідчать про кримінальні провадження, фігурантами яких є посадові особи вказаних підприємства. Також перевіркою встановлено, що ТОВ фірма "Алеко" є учасником схеми зустрічного транзиту з контрагентами-покупцями ПП "Артан" та ТОВ "Техбудіндустрія", господарська діяльність яких має ознаки нереальності через відсутність фізичних, технічних та технологічних можливостей для здійснення задекларованих господарських операцій, незначний штат працівників. Ці обставини стали підставою для висновків про те, що задекларовані господарські операції з придбання та реалізації позивачем товарно-матеріальних цінностей не відбулися у дійсності. Доводячи правомірність спірних податкових повідомлень-рішень, представник відповідача просив суд у задоволенні позову відмовити.

Позивач не скористався правом подачі відповіді на цей відзив.

Ухвалою від 21.07.2020 року суд замінив відповідача у справі - Головне управління ДФС у Кіровоградській області - його процесуальним правонаступником - Головним управлінням ДПС у Кіровоградській області.

У ході підготовчого провадження позивач подав заяву від 03.02.2021 року про зміну предмету позову, у якій просив визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення форми Р" №2 від 11.06.2019 року повністю, а податкове повідомлення-рішення форми "Р" №2 від 11.06.2019 року частково, а саме в частині збільшення грошового зобов`язання з податку на додану вартість на суму 10 366 755 грн., із яких 8 293 586 грн. - податкове зобов`язання, 2 073 369 грн. штрафна (фінансова ) санкція.

Ухвалою від 01.03.2021 року суд визнав поважними причини пропуску позивачем строку звернення до суду з цим позовом та поновив цей строк. Цією ж ухвалою суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті у судовому засіданні.

У ході судового розгляду справи представники сторін подали заяви про розгляд справи без їхньої участі.

Відповідно до частини 3 статті 194 КАС України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Розглянувши справу в порядку письмового провадження, суд установив такі обставини та дійшов до таких висновків.

Товариство з обмеженою відповідальністю фірма "Алеко" з 22.07.1994 року зареєстроване як юридична особа, перебуває на обліку платників податків в ГУ ДПС у Кіровоградській області. Основним видом його економічної діяльності є оптова торгівля твердим, рідким, газоподібним паливом і подібними продуктами. (а.с. 41 - 48, т.6)

Посадовими особами ГУ ДФС у Кіровоградській області у березні - квітні 2019 року проведено документальну планову виїзну перевірку ТОВ фірми "Алеко" з питань достовірності, повноти, нарахування та своєчасності сплати податків та зборів, а також дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2016 року по 31.12.2018 року, та з питання правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнодержавне соціальне страхування за період з 01.01.2011 року по 31.12.2018 року, про що складено акт №14/11-28-14-11/20641422 від 22.04.2019 року. (а.с. 30 - 156, т.1)

Висновками акту перевірки встановлено зокрема такі порушення:

1) пп.134.1.1 п.134.1 ст.134, п.135.1 ст.135 Податкового кодексу України, п.5, 7, 21 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 15 "Дохід", в результаті чого занижено податок на прибуток у періоді, що перевірявся, на загальну суму 10 432 588 грн., в тому числі за 2016 рік у сумі 934 272 грн., за 2017 рік у сумі 1 796 601 грн. (1 квартал 2017 року 170 551 грн., 2 квартал 2017 року 851 940 грн., 3 квартал 2017 року 451 542 грн., 4 квартал 2017 року 322 568 грн.), за 2018 рік у сумі 7 701 715 грн. (1 квартал 2018 року 286 080 грн., 2 квартал 2018 року 111 8317 грн., 3 квартал 2018 року 3 051 339 грн., 4 квартал 2018 року 3 245 979 грн.);

2) п.44.1 ст.44, п.187.1 ст.187, п.192.1, ст.192, п.198.1, п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст.198, Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість у періоді, що перевірявся, на загальну суму ПДВ в розмірі 8 363 049 грн., у т.ч.: листопад 2016 року - 123 302 грн., грудень 2016 року - 741 765 грн., березень 2017 року - 157 918 грн.; квітень 2017 року - 226 188 грн., травень 2017 року - 150 593 грн., червень 2017 року - 412 052 грн., липень 2017 року - 418 094 грн., жовтень 2017 року - 141 634 грн., за листопад 2017 року - 78 471 грн., грудень 2017 року - 78 569 грн., січень 2018 року - 227 617 грн., лютий 2018 року - 37 272 грн., квітень 2018 року - 295 301 грн., травень 2018 року - 358 788 грн., червень 2018 року - 381 390 грн., липень 2018 року - 952 240 грн., серпень 2018 року - 531 706 грн., вересень 2018 року - 569 797 грн., жовтень 2018 року - 575 939 грн., листопад 2018 року - 736 662 грн., грудень 2018 року - 1 101 216 грн.

На підставі цього акту ГУ ДФС у Кіровоградській області винесено такі податкові повідомлення-рішення:

- форми "Р" №2 від 11.06.2019 року, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток приватних підприємств у розмірі 13 040 735 грн., із яких 10 432 588 грн. - податкове зобов`язання, 2 608 147 грн. - штрафні (фінансові) санкції (а.с. 25, т.1);

- форми "Р" №2 від 11.06.2019 року, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість у розмірі 10 453 811 грн., із яких 8 363 049 грн. - податкове зобов`язання, 2 090 762 грн. штрафні (фінансові) санкції. (а.с. 26, т.1)

Не погодившись з цими податковими повідомленнями-рішеннями, позивач оскаржив їх в адміністративному порядку до контролюючого органу вищого рівня.

За результатами розгляду скарги позивача Державна податкова служба України прийняла рішення №2450/6/99-00-08-05-01 від 19.09.2019 року про залишення податкових повідомлень-рішень без змін, а скарги - без задоволення. (а.с. 211 - 215, т.18)

З цих підстав позивач звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи спір, суд дійшов до таких висновків.

Як вбачається зі змісту пункту 3.1.1.1 акту перевірки №14/11-28-14-11/20641422 від 22.04.2019 року та наданого відповідачем розрахунку податкового зобов`язання з податку на прибуток підприємств, визначеного податковим повідомленням-рішенням форми "Р" №2 від 11.06.2019 року (а.с. 165 - 167, т. 23), на розмір податкового зобов`язання з податку на прибуток, донарахованого у сумі 10 432 588 грн., вплинули висновки контролюючого органу про порушення ТОВ фірма "Алеко" пп.134.1.1 п.134.1 ст.134, п.135.1 ст.135 Податкового кодексу України, внаслідок чого занижено дохід та фінансовий результат до оподаткування, визначений у фінансовій звітності за 2016 рік - на суму 5 190 402 грн., за 2017 рік - на суму 9 981 114 грн., за 2018 рік - на суму 42 787 306 грн., усього 57 958 822 грн., що призвело до заниження податку на прибуток підприємств за 2016 рік на 934 272 грн., за 2017 рік на 1 796 601 грн. (1 квартал 2017 року 170 551 грн., 2 квартал 2017 року 851 940 грн., 3 квартал 2017 року 451 542 грн., 4 квартал 2017 року 322 568 грн.), за 2018 рік - на 7 701 715 грн. (1 квартал 2018 року 286 080 грн., 2 квартал 2018 року 111 8317 грн., 3 квартал 2018 року 3 051 339 грн., 4 квартал 2018 року 3 245 979 грн.), усього - 10 432 588 грн. Вказані порушення полягали в тому, що підприємством:

- занижено дохід на загальну суму 49 761 516 грн., у тому числі за 2016 рік - на суму 5 190 402 грн., за 2017 рік - на суму 9 981 114 грн., за 2018 рік - на суму 34 590 000 грн., оскільки не включено до складу інших доходів вартість товарно-матеріальних цінностей, отриманих від контрагентів-постачальників, реальність здійснення господарських операцій з якими неможливо підтвердити: ТОВ "Аргон-2015" на суму 715 710 грн., ТОВ "Юж-Тех" на суму 8 458 768 грн., ТОВ "Смарт Трейдін" на суму 4 249 842 грн., ТОВ "Апард Трейд" на суму 3 655 163 грн., ПП "Прем`єра Південь" 3 737 338 грн., ТОВ "ВКФ "Марка+" на суму 12 693 232 грн., ТОВ "Вег" на суму 11 200 062 грн., ТОВ "Лайкдей" на суму 5 051 488 грн.;

- занижено дохід на 8 197 305 грн. за 2018 рік, оскільки не включено до складу інших доходів кошти, отримані від ПП "Артан" у сумі 2 828 910 грн., від ТОВ "Техбудіндустрія" у сумі 5 368 395 грн., які не пов`язані з постачанням товарів.

Щодо податкового повідомлення-рішення форми "Р" №2 від 11.06.2019 року, то виходячи з пункту 3.1.2 акту перевірки №14/11-28-14-11/20641422 від 22.04.2019 року та наданого відповідачем розрахунку (а.с. 164 , 167 169, т.23) сума податкового зобов`язання з податку на додану вартість у розмірі 8 363 049 грн. донарахована у зв`язку з виявленими порушеннями п.44.1 ст.44, п.187.1 ст.187, п.192.1 ст.192, п.198.1, п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст.198 ПК України, які полягали в тому, що підприємством:

- завищено податковий кредит на 8 293 586 грн. по взаємовідносинах з постачальниками, реальність здійснення господарських операцій з якими неможливо підтвердити, а саме: 119 285 грн. - по взаємовідносинах з ТОВ "Аргон-2015" за листопад 2016 року; 1 409 779 грн. - по взаємовідносинах з ТОВ "Юж-Тех" за листопад, грудень 2016 року, березень, квітень, травень, червень, липень 2017 року; 708 307 грн. - по взаємовідносинах з ТОВ "Смарт Трейдін" за грудень 2016 року, травень, липень, грудень 2017 року, травень 2018 року; 609 193 грн. - по взаємовідносинах з ТОВ "Апард Трейд" за квітень, травень, липень, серпень 2018 року; 622 889 грн. - по взаємовідносинах з ПП "Прем`єра Південь" за червень, липень, серпень 2018 року, жовтень, листопад 2018 року; 2 115 538 грн. - по взаємовідносинах з ТОВ "ВКФ "Марка+" за квітень, жовтень, листопад, грудень 2017 року, січень, лютий, квітень, травень, червень, липень, серпень, вересень, жовтень, листопад, грудень 2018 року; 1 866 679 грн. - по взаємовідносинах з ТОВ "Вег" за червень, липень, серпень, вересень, жовтень, листопад, грудень 2018 року; 841 915 грн. - по взаємовідносинах з ТОВ "Лайкдей" за грудень 2018 року;

- завищено податковий кредит на суму 68 362 грн. по взаємовідносинах з постачальниками, щодо яких є розбіжності в автоматизованій системі співставлення податкових зобов`язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів, а саме: 1315 грн. - у жовтні 2016 року по взаємовідносинах з ПП "Олександр", 2406 грн. - у жовтні 2017 року по взаємовідносинах з ТОВ "Нікотрейдсервіс", 10512 грн. - у червні 2018 року по взаємовідносинах з ТПК "Трейдер", 1827 грн. - у липні 2018 року по взаємовідносинах з ТОВ "НВО Бінар", 52 302 грн. - у листопаді 2018 року по взаємовідносинах з ТОВ "Маркетсіті");

- занижено податкові зобов`язання на 1101, 42 грн. внаслідок подання уточнюючого розрахунку податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок за липень 2018 року та подвійного виключення з розрахунку коригування сум податку на додану вартість по взаємовідносинах з ПП "Прем`єра Південь".

Позивач не заперечує окремі з цих порушень, а саме завищення податкового кредиту на суму 68 362 грн. та заниження податкового зобов`язання з ПДВ на 1101, 42 грн., які призвели до донарахування грошового зобов`язання з ПДВ у сумі 69 463 грн. та застосування штрафної (фінансової) санкції у розмірі 25% від суми нарахованого податкового зобов`язання (17 366 грн.) у податковому повідомленні-рішенні форми "Р" №2 від 11.06.2019 року, у зв`язку з чим заявою від 03.02.2021 року змінив предмет позову, фактично зменшивши позовні вимоги на цю суму та не оскаржуючи вказане рішення у цій частині.

Відповідно до підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 ПК України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) об`єктом оподаткування є: прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.

Для цілей цього підпункту до річного доходу від будь-якої діяльності, визначеного за правилами бухгалтерського обліку, включається дохід (виручка) від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг), інші операційні доходи, фінансові доходи та інші доходи.

Пунктом 135.1 статті 135 ПК України встановлено, що базою оподаткування є грошове вираження об`єкту оподаткування, визначеного згідно із статтею 134 цього Кодексу з урахуванням положень цього Кодексу.

За визначеннями, наведеним у пункті 14.1.179, 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 ПК України, податкове зобов`язання для цілей розділу V цього Кодексу - загальна сума податку на додану вартість, одержана (нарахована) платником податку в звітному (податковому) періоді; податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Відповідно до пункту 185.1 статті 185 ПК України об`єктом оподаткування є операції платників податку з: а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю; б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу; в) ввезення товарів на митну територію України; г) вивезення товарів за межі митної території України; е) постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.

З метою оподаткування цим податком до операцій з ввезення товарів на митну територію України та вивезення товарів за межі митної території України прирівнюється поміщення товарів у будь-який митний режим, визначений Митним кодексом України.

Як передбачено пунктом 187.1 статті 187 ПК України, датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

За правилами пункту 188.1 статті 188 ПК України база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості (у разі здійснення контрольованих операцій - не нижче звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв`язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб`єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів).

При цьому, база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг не може бути нижче ціни придбання таких товарів/послуг, база оподаткування операцій з постачання самостійно виготовлених товарів/послуг не може бути нижче їх собівартості, а база оподаткування операцій з постачання необоротних активів не може бути нижче балансової (залишкової) вартості за даними бухгалтерського обліку, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни).

До складу договірної (контрактної) вартості включаються будь-які суми коштів, вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платнику податків безпосередньо покупцем або через будь-яку третю особу у зв`язку з компенсацією вартості товарів/послуг. До складу договірної (контрактної) вартості не включаються суми неустойки (штрафів та/або пені), три проценти річних та інфляційні, що отримані платником податку внаслідок невиконання або неналежного виконання договірних зобов`язань.

До бази оподаткування включаються вартість товарів/послуг, які постачаються (за виключенням суми компенсації на покриття різниці між фактичними витратами та регульованими цінами (тарифами) у вигляді виробничої дотації з бюджету та/або суми відшкодування орендодавцю - бюджетній установі витрат на утримання наданого в оренду нерухомого майна, на комунальні послуги та на енергоносії), та вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платнику податків безпосередньо отримувачем товарів/послуг, поставлених таким платником податку.

Відповідно до пункту 198.1 статті 198 ПК України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Згідно з пунктом 198.2 статті 198 ПК України датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно з пунктом 198.6 статті 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними / розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Пунктом 201.1 статті 201 ПК України передбачено, що на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Відповідно до пункту 201.10 статті 201 ПК України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 1 липня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження.

Статтею 44 ПК України передбачені вимоги до підтвердження даних, визначених у податковій звітності.

Згідно з пунктами 44.1, 44.2 статті 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.

Відповідно до абзаців 5, 11 статті 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства; первинний документ документ, який містить відомості про господарську операцію.

Згідно з частинами 1, 2, 8 статті 9 цього Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.

Відповідальність за несвоєчасне складання первинних документів і регістрів бухгалтерського обліку та недостовірність відображених у них даних несуть особи, які склали та підписали ці документи.

Суд зазначає, що податковим законодавством не встановлено конкретного переліку первинних документів, які повинні складатися за наслідками тієї чи іншої господарської операції. Таким чином, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

Отже, для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції. Для податкового обліку значення має саме факт поставки тим постачальником, який вказаний в первинних документах, наданих платником податків на підтвердження задекларованих сум податкового кредиту (податкових зобов`язань).

Якщо задекларована господарська операція не відбулася чи відбулася не за тим її змістом, який відображений в укладених платником податку договорах, то це є підставою для застосування відповідних наслідків у податковому обліку.

У свою чергу, необґрунтована податкова вигода характеризується відсутністю фактичного виконання господарських операцій, здійсненням операцій без ділової мети та обліком операцій безвідносно до їхнього реального економічного змісту, узгодженістю дій покупця та постачальника з метою штучного створення умов для формування податкового кредиту та бюджетного відшкодування податку.

Таким чином, з метою дослідження фактичного придбання активів у межах господарської діяльності необхідно встановити зміст господарських операцій, договірні умови, фактичний порядок поставки, специфіку предмету поставки, обсяги і зміст поставки, мету придбання, належним чином дослідити первинні бухгалтерські документи, складені щодо господарських операцій, з`ясувати, чи розкривають первинні документи зміст операцій з придбання активів, та оцінювати такі докази кожний окремо та у їх сукупності, а також у сукупності з іншими доказами у справі.

У ході судового розгляду справи представник позивача доводив те, що дані податкового обліку ТОВ фірма "Алеко", у яких відображені взаємовідносини з його контрагентами-постачальниками ТОВ "Аргон-2015", ТОВ "Юж-Тех", ТОВ "Смарт Трейдін", ТОВ "Апард Трейд", ПП "Прем`єра Південь", ТОВ "ВКФ "Марка+", ТОВ "Вег", ТОВ "Лайкдей", а також покупцями ПП "Артан" та ПП "Техбудіндустрія", що не визнаються відповідачем, підтверджені належними первинними документами.

Натомість, представник відповідача наполягав на відсутності фактичних господарських відносин між позивачем та вказаними контрагентами.

Перевіряючи доводи сторін, суд установив, що позивач мав господарські взаємовідносини з ТОВ "Аргон-2015", з яким уклав договір купівлі-продажу №1611/16-01 від 16.11.2016 року. На виконання умов цього договору ТОВ "Аргон-2015" у листопаді 2016 року передало позивачу товар (фракцію газойлево-гудронову легку) на загальну суму 715710,64 грн., у т.ч. ПДВ 119 285,11 грн. Передача товару оформлена видатковими накладними зі складанням податкових накладних. Повна оплата позивачем за товар проведена у безготівковій формі. (а.с. 157 - 167, т.1)

Суми ПДВ за податковими накладними, складеними ТОВ "Аргон-2015", позивач включив до складу податкового кредиту податкової декларації з ПДВ за листопад 2016 року 119 285 грн.

Також позивач мав господарські взаємовідносини з ТОВ "Юж-Тех", оформлені договором поставки №1/0712 від 07.12.2016 року. На виконання умов цього договору ТОВ "Юж-Тех" у грудні 2016 року, березні - липні 2017 року відвантажило позивачу товар (бітум нафтовий дорожній в`язкий БНД 60/90), а також надало послуги зі зберігання та розігріву бітуму на загальну суму 8 694 180,58 грн., у т.ч. ПДВ 1 449 030,10 грн. Передача товару оформлена видатковими накладними зі складанням податкових накладних а постачання послуг складанням відповідного акту. Перевезення нафтопродуктів підтверджується відповідними товарно-транспортними накладними. Розрахунки між сторонами проведені у безготівковій формі частково, на суму 8 287 897, 17 грн. (а.с. 168 - 250, т.1; а.с. 1 - 107, т.2)

Суми ПДВ за податковими накладними, складеними ТОВ "Юж-Тех" позивач включив до складу податкового кредиту податкових декларацій з ПДВ за листопад 2016 року 4017 грн., грудень 2016 року 469682 грн., за березень 2017 року 157918 грн., за квітень 2017 року 148 080 грн., за травень 2017 року 109 693 грн., за червень 2017 року 412 052 грн., за липень 2017 року 108383 грн.

Господарські операції позивача з ТОВ "Смарт Трейдін" (з 06.08.2020 року змінило найменування на ТОВ "Блакитна Стрічка") випливають із договору поставки нафтопродуктів №СТ14/12-16 від 14.12.2016 року. На виконання умов цього договору ТОВ "Смарт Трейдін" у грудні 2016 року, травні, липні та грудні 2017 року, а також у травні 2018 року поставило позивачу товар (бітум нафтовий дорожній) на загальну суму 4 249 842,52 грн., у т.ч. ПДВ 708 307,08 грн. Передача товару оформлена видатковими накладними зі складанням податкових накладних. Перевезення нафтопродуктів підтверджується відповідними товарно-транспортними накладними. Повна оплата позивачем за товар проведена у безготівковій формі. (а.с. 187 - 250, т.2; а.с. 1 - 50, т. 3)

Суми ПДВ за податковими накладними, складеними ТОВ "Смарт Трейдін", позивач включив до складу податкового кредиту податкових декларацій з ПДВ за грудень 2016 року 272 085 грн., за травень 2017 року 40900 грн., за липень 2017 року 309756 грн., за грудень 2017 року 29600 грн., за травень 2018 року 55 966 грн.

Щодо господарських операцій позивача з ТОВ "Апард Трейд" (з 27.11.2018 року змінило найменування на ТОВ "Прото Трейд"), то вони випливають із договору поставки №8 від 23.04.2018 року. На виконання умов цього договору ТОВ "Апард Трейд" у квітні, травні, липні, серпні 2018 року поставило позивачу товар (бітум дорожній марки 70/100) на загальну суму 3 655 162,87 грн., у т.ч. ПДВ 609 193,81 грн. Передача товару оформлена видатковими накладними зі складанням податкових накладних. Перевезення нафтопродуктів підтверджується відповідними товарно-транспортними накладними. Повна оплата позивачем за товар проведена у безготівковій формі. (а.с. 108 - 186, т.2)

Суми ПДВ за податковими накладними, складеними ТОВ "Апард Трейд", позивач включив до складу податкового кредиту податкових декларацій з ПДВ за квітень 2018 року 97 208 грн., за травень 2018 року 107 029 грн., за липень 2018 року 235 685 грн., за серпень 2018 року 169 271 грн.

Щодо взаємовідносин позивача з ПП "Прем`єра Південь", суд установив, що між ними укладено договір поставки товару №20/06 від 20.06.2018 року, на виконання якого ПП "Прем`єра Південь" у червні - серпні, жовтні - листопаді 2018 року поставило позивачу товар (мазут паливний) на загальну суму 3 739 152,58 грн., у т.ч. ПДВ 623 192,10 грн. Передача товару оформлена видатковими накладними зі складанням податкових накладних. Перевезення нафтопродуктів підтверджується відповідними товарно-транспортними накладними. Повна оплата позивачем за товар проведена у безготівковій формі. (а.с. 51 - 146, т. 3)

Суми ПДВ за податковими накладними, складеними ПП "Прем`єра Південь", позивач включив до складу податкового кредиту податкових декларацій з ПДВ за червень 2018 року 117 869 грн., за липень 2018 року 184 153 грн., за серпень 2018 року 64 668 грн., за жовтень 2018 року 66 466 грн., за листопад 2018 року 189 735 грн.

Досліджуючи взаємовідносини позивача з ТОВ "ВКФ "Марка+", суд установив, що вони випливають із договору поставки №1/04 від 10.04.2017 року. На виконання умов вказаного договору ТОВ "ВКФ "Марка+" у квітні, жовтні грудні 2017 року, січні, лютому, квітні - грудні 2018 року відвантажило позивачу товар (бензин автомобільний А-92 та мазут зольний) на загальну суму 12 693 232,31 грн., у т.ч. ПДВ 2 115 538,71 грн. Передача товару оформлена видатковими накладними зі складанням податкових накладних. Перевезення нафтопродуктів підтверджується відповідними товарно-транспортними накладними. Повна оплата позивачем за товар проведена у безготівковій формі. (а.с. 147 - 250, т. 3; а.с. 1 - 169, т.4)

Суми ПДВ за податковими накладними, складеними ТОВ "ВКФ "Марка+", позивач включив до складу податкового кредиту податкових декларацій з ПДВ за квітень 2017 року 78 108 грн., за жовтень 2017 року 141 634 грн., за листопад 2017 року 78 471 грн., за грудень 2017 року 48 969 грн., за січень 2018 року 227 617 грн., за лютий 2018 року 37272 грн., за квітень 2018 року 198 093 грн., за травень 2018 року 195 792 грн., за червень 2018 року 138 205 грн., за липень 2018 року 187 911 грн., за серпень 2018 року 200 234 грн., за вересень 2018 року 282 147 грн., за жовтень 2018 року 172 522 грн., за листопад 2018 року 85 908 грн., за грудень 2018 року 42 656 грн.

За договором поставки нафтопродуктів №0406-18 від 04.06.2018 року, укладеними між позивачем та ТОВ "Вег" (постачальник), останній у червні - грудні 2018 року поставив позивачу товар (мазут паливний М100) на загальну суму 11 200 061,65 грн., у т.ч. ПДВ 1 866 676,93 грн. Передача товару оформлена видатковими накладними зі складанням податкових накладних. Перевезення нафтопродуктів підтверджується відповідними товарно-транспортними накладними. Повна оплата позивачем за товар проведена у безготівковій формі. (а.с. 170 - 250, т.4; а.с. 1 - 43, т.5)

Суми ПДВ за податковими накладними, складеними ТОВ "Вег", позивач включив до складу податкового кредиту податкових декларацій з ПДВ за червень 2018 року 125317 грн., за липень 2018 року 341 562 грн., за серпень 2018 року 97 533 грн., за вересень 2018 року 287 650 грн., за жовтень 2018 року 336 950 грн., за листопад 2018 року 461 019 грн., за грудень 2018 року 216 645 грн.

Господарські взаємовідносини позивача з ТОВ "Лайкдей" випливають із укладеного договору поставки нафтопродуктів №3011/18 від 30.11.2018 року. На виконання умов цього договору ТОВ "Лайкдей" у грудні 2018 року поставило позивачу товар (бітум дорожній марки 70/100) на загальну суму 5 051 488,24 грн., у т.ч. ПДВ 841 914,71 грн. Передача товару оформлена видатковими накладними зі складанням податкових накладних. Перевезення нафтопродуктів підтверджується відповідними товарно-транспортними накладними. Повна оплата позивачем за товар проведена у безготівковій формі. (а.с. 44 - 151, т.5)

Суми ПДВ за податковими накладними, складеними ТОВ "Лайкдей", позивач включив до складу податкового кредиту податкових декларацій з ПДВ за грудень 2018 року 841 915 грн.

Також позивач уклав з ПП "Артан" генеральний договір на поставку нафтопродуктів №50/П-18 від 12.07.2018 року. На виконання умов цього договору позивач у липні, серпні вересні 2018 року поставив ПП "Артан" товар (бітум нафтовий дорожній БНД60/90) з урахуванням відшкодування транспортних витрат, за відповідними видатковими накладними та товарно-транспортними накладними, на загальну суму 2 828 910, 60 грн., в т.ч. ПДВ 471 485,10 грн. ПП "Артан" оплатило позивачу повну вартість поставлених товарів та наданих послуг, перерахувавши на його рахунок кошти у сумі 2 828 910,60 грн. (а.с. 152 - 203, т.5)

На дату виникнення податкових зобов`язань за фактом відвантаження ПП "Артан" товарів позивач склав податкові накладні та зареєстрував їх в ЄРПН. Податкові зобов`язання за цими господарськими операціями відображені позивачем у податкових деклараціях з ПДВ за липень, серпень, вересень 2018 року на суму 471 485 грн. Отримані від ПП "Артан" кошти у сумі 2 828 910 грн. відображені позивачем у бухгалтерському обліку та у фінансовій звітності у складі доходу (виручки) від реалізації товарів.

Крім того, позивач мав взаємовідносини з ПП "Техбудіндустрія" за генеральним договором на поставку нафтопродуктів №64-1/П-18 від 15.09.2018 року. На виконання умов вказаного договору позивач у вересні, жовтні, листопаді 2018 року поставив ПП "Техбудіндустрія" товар (бітум нафтовий дорожній БНД60/90) з урахуванням відшкодування транспортних витрат, за відповідними видатковими накладними та товарно-транспортними накладними, на загальну суму 5 519 888,70 грн., у т.ч. ПДВ 919 981,45 грн. ПП "Техбудіндустрія" частково розрахувалося з позивачем, сплативши на його рахунок кошти у сумі 5 368 394, 77 грн. (а.с. 204 - 250, т.5; а.с. 1 - 39, т. 6)

На дату виникнення податкових зобов`язань за фактом відвантаження ПП "Техбудіндустрія" товару позивач склав податкові накладні та зареєстрував їх в ЄРПН. Податкові зобов`язання за цими господарськими операціями відображені позивачем у податкових деклараціях з ПДВ за вересень, жовтень, листопад 2018 року на суму 919 981 грн. Отримані від ПП "Техбудіндустрія" кошти у сумі 5 368 395 грн. відображені позивачем у бухгалтерському обліку та у фінансовій звітності у складі доходу (виручки) від реалізації товарів.

Суд, дослідивши обставини здійснення господарських операцій, на підставі яких сформовані дані податкового обліку, поставлені під сумнів відповідачем, та оцінивши відносини, які склалися безпосередньо між учасниками цих операцій, установив, що товари придбані позивачем у ТОВ "Аргон-2015", ТОВ "Юж-Тех", ТОВ "Смарт Трейдін", ТОВ "Апард Трейд", ПП "Прем`єра Південь", ТОВ "ВКФ "Марка+", ТОВ "Вег", ТОВ "Лайкдей" з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Придбані позивачем товари у подальшому були використані ним у власній господарській діяльності (зокрема фракція газойлева - гудронова, придбана у ТОВ "Аргон-2015, використана для розігріву єдностей для зберігання бітуму), а також реалізовані іншим покупцям, з якими укладено відповідні договори на поставку нафтопродуктів. Доходи та витрати, які враховуються для визначення об`єкта оподаткування податком на прибуток, та суми податку на додану вартість, що віднесені до складу податкового кредиту, підтверджені відповідними первинними документами. Зокрема, суми податку на додану вартість, що віднесені до складу податкового кредиту, підтверджені податковими накладними, які зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних, а відтак відповідно до п.198.6 ст.198, п.201.10 ст.210 ПК України дають позивачу право для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та є достатньою підставою для його декларування у податкових деклараціях. Придбані товари не підпадають під визначення безоплатно наданих товарів, що наведене у пп.14.1.13 п.14.1 ст.14 ПК України. Одночасне врахування в податковому обліку витрат у зв`язку з придбанням товару та доходу в розмірі вартості цього ж товару як безоплатно отриманого не відповідає методології застосування норм пункту 134.1 статті 134 ПК України.

Тож суд установив, що позивач, діючи у взаємовідносинах з ПП "Артан" та ПП "Техбудіндустрія" як постачальник товарів, на дату виникнення податкових зобов`язань за господарськими операціями з постачання товарів, які є об`єктом оподаткування, правомірно склав податкові накладні, визначивши базу оподаткування виходячи з договірної вартості товарів, а податкові зобов`язання за основною ставкою, і подав податкові накладні на реєстрацію до ЄРПН. Завищення податкових зобов`язань за цими господарськими операціями позивач не допустив. Отримані від ПП "Артан" та ПП "Техбудіндустрія" кошти відображені позивачем у бухгалтерському обліку у складі доходу (виручки) від реалізації товарів. Підстави для подвійного відображення цих коштів ще і в складі інших доходів, на чому наполягає відповідач, відсутні.

Первинні документи, які наявні у позивача та надавалися контролюючому органу на перевірку, відповідають вимогам Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні". Зауважень щодо форми та змісту цих документів контролюючий орган не висував. У ході розгляду справи достовірність цих документів відповідачем не спростовано та не доведено, що викладені у них відомості не відповідають дійсності.

Контролюючий орган в акті перевірки зазначив, що до перевірки не були надані акти приймання продукції за формою №14-НК та сертифікати відповідності на нафтопродукти. У наданих товарно-транспортних накладних відсутня повна інформація про пункти навантаження, дату і час виїзду з підприємства-вантажовідправника та прибуття до вантажоодержувача, а юридичні адреси підприємств, зазначених замовниками перевезень та вантажовідправниками, не співпадають із адресами пунктів навантаження, вказаними у цих товарно-транспортних накладних, що не дає змогу ідентифікувати точне місце навантаження товару.

У зв`язку з цим суд зазначає, що наявність або відсутність окремих документів, як і помилки у їх оформленні, не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов`язаннях платника податків у зв`язку з його господарською діяльністю мали місце, а певні недоліки в заповненні первинних документів носять оціночний характер.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 11.09.2018 року у справі №804/4787/16, від 24.05.2019 року №826/7423/16, від 08.06.2022 року у справі №560/4131/19.

Сертифікаційні документи на товар не є документами первинного бухгалтерського або податкового обліку, що фіксують рух активів. Такі документи не містять відомостей про учасників та умови господарської операції з поставки, тому відсутність у платника сертифікатів відповідності (якості) на товар само по собі не є свідченням безтоварності операцій і не має вирішального значення для встановлення переміщення активів у процесі виконання поставок.

Транспортні документи на перевезення товарно-матеріальних цінностей не є обов`язковими при оподаткуванні операцій за договорами купівлі-продажу чи поставки, вони є обов`язковими при оподаткуванні операцій за договорами перевезення, а тому недоліки в оформленні товарно-транспортних накладних чи відчутність таких документів не може бути самостійним доказом безтоварності господарських операцій, проведених з контрагентами. Натомість, факт передання товару позивачу та, відповідно, набуття права власності на нього підтверджується належно оформленими видатковими накладними.

Суд установив, що перевезення товарів у спірних господарських операціях здійснювалося залученими автомобільними перевізниками, що підтверджується товарно-транспортними накладними на відпуск нафтопродуктів (нафти), складеними за формою, передбаченою Інструкцією про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України, затвердженою наказом Міністерства палива та енергетики України, Міністерства економіки України, Міністерства транспорту та зв`язку України, Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 20.05.2008 року №281/171/578/155, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 02.09.2008 року за №805/15496.

Ці товарно-транспортні накладні складали вантажовідправники та перевізники, тож позивач не несе відповідальність за недоліки у їх оформленні.

У статті 83 ПК України наведений перелік матеріалів, які є підставами для висновків під час проведення перевірок, в якому міститься і податкова інформація (підпункт 83.1.2 пункту 83.1 статті 83 ПК України).

Згідно з підпунктом 72.1.1 пункту 72.1 статті 72 ПК України для інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності контролюючого органу використовується інформація, що надійшла від платників податків та податкових агентів, зокрема що міститься в податкових деклараціях, розрахунках, інших звітних документах; що міститься у наданих великими платниками податків в електронній формі копіях документів з обліку доходів, витрат та інших показників, пов`язаних із визначенням об`єктів оподаткування (податкових зобов`язань), первинних документах, які ведуться в електронній формі, регістрах бухгалтерського обліку, фінансовій звітності, інших документах, пов`язаних з обчисленням та сплатою податків і зборів; про фінансово-господарські операції платників податків.

Пунктом 73.5 статті 73 ПК України передбачено, що з метою отримання податкової інформації, необхідної у зв`язку з проведенням перевірок, контролюючі органи мають право здійснювати зустрічні звірки даних суб`єктів господарювання щодо платника податків. Під час зустрічної звірки здійснюється зіставлення даних, отриманих від платників податків та інших суб`єктів інформаційних відносин, з метою документального підтвердження господарських відносин з платником податків та зборів, а також підтвердження відносин, виду, обсягу і якості операцій та розрахунків, що здійснювалися між ними, для з`ясування повноти їх відображення в обліку платника податків. За результатами зустрічних звірок складається довідка, що надається суб`єкту господарювання у десятиденний строк.

Як вбачається з акту №14/11-28-14-11/20641422 від 22.04.2019 року, у ході документальної планової виїзної перевірки позивача зустрічні звірки з його контрагентами з питань підтвердження отриманих від ТОВ фірми "Алеко" відомостей щодо господарських відносин між ними контролюючі органи не проводили. Натомість відповідач використав податкову інформацію щодо цих контрагентів, наявну в базах даних інформаційних систем ДФС, на підставі якої зробив висновки про відсутність у них необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності в силу відсутності трудових ресурсів, виробничих активів, складських приміщень, основних фондів.

Суд не бере до уваги посилання відповідача на податкову інформацію, що наявна в інформаційно-аналітичних базах відносно контрагентів позивача, оскільки така інформація не ґрунтується на безпосередньому аналізі первинних документів, не є належним доказом в розумінні процесуального закону і не породжує правових наслідків для платника податків. Схожу правову позицію висловив Верховний Суд у постановах від 27.03.2018 року у справі №816/809/17, від 15.05.2018 року у справі №810/4391/16, від 11.05.2022 року у справі №826/6126/18.

Правовідносини контрагентів позивача із третіми особами у ланцюгах постачання, з якими позивач не вступав у господарські відносини, самі по собі, за відсутності інших об`єктивних та підтверджених даних про порушення позивачем податкового законодавства, не можуть бути самостійною та достатньою підставою для висновку про нереальність господарських взаємовідносин позивача із його постачальниками. Такий висновок сформульовано у постановах Верховного Суду від 28.11.2018 року у справі №818/1504/17, від 17.12.2018 року у справі №810/1753/17.

Суд зазначає, що норми податкового законодавства не ставлять у залежність право платника на врахування витрат при визначенні оподатковуваного прибутку та право на податковий кредит при визначенні податкових зобов`язань з ПДВ від дотримання податкової дисципліни його контрагентом - постачальником товару (послуг), якщо цей платник мав реальні витрати у зв`язку з фактичним придбанням товару (послуг), призначених для використання у його господарській діяльності та в оподатковуваних ПДВ операціях. Порушення постачальником товару (послуг) податкового законодавства не може бути підставою для висновку про порушення іншим платником податків - покупцем товару (послуг) вимог закону щодо обліку витрат та формування податкового кредиту за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про його (покупця) обізнаність щодо протиправної податкової поведінки контрагента (постачальника) та про злагодженість дій між ними.

Такий висновок відповідає сталій практиці Верховного Суду, наведеній зокрема в постановах від 24.09.2019 року у справі №826/9039/16, від 18.11.2019 року у справі №808/3356/17, від 17.09.2019 року у справі №500/2733/18, від 22.03.2021 року у справі №440/545/19.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 07.07.2022 року у справі №160/3364/19 підтримала такий висновок та вказала, що платник податків не може бути обмежений у використанні первинного документа для цілей податкового обліку в тому разі, якщо безпосередньо він не вносив до такого документа неправдиві (недостовірні) відомості. Всі негативні наслідки, пов`язані з недостовірністю даних, зазначених у первинному документі, мають покладатися виключно на ту особу, яка їх внесла. Отже, якщо іншою особою були внесені до документа відомості щодо учасника господарської операції, який має дефекти правового статусу, то добросовісний платник податків, який скористався відповідним документом для підтвердження даних свого податкового обліку, не може зазнавати жодних негативних наслідків у тому разі, якщо інші обставини, зазначені в первинному документі, зокрема рух відповідних активів, мали місце. При цьому має враховуватися реальна можливість платника податків пересвідчитися у тому, чи були достовірними відомості, що внесені до первинного документа його контрагентом.

Сам собою факт використання первинних документів з недостовірними даними для підтвердження обставин здійснення господарської операції не повинен автоматично вказувати на безпідставність даних податкового обліку. Натомість контролюючий орган має довести, що платник податків, приймаючи від контрагентів та використовуючи певні документи для цілей податкового обліку, діяв нерозумно, недобросовісно або без належної обачності. А це також пов`язано з фактичною можливістю й економічною доцільністю перевірки самим платником податків достовірності відомостей, які були включені до первинних документів. Мають бути наявні докази того, що розумними заходами добросовісний платник податків міг перевірити правдивість відповідних документів, а також мав достатні підстави, діючи з належною обачністю, для обґрунтованих сумнівів у їх змісті.

У ході судового розгляду справи відповідачем не надано достатніх та достовірних доказів, які б доводили нереальність виконання операцій з поставки товарів/послуг, невідповідність цих операцій дійсному економічному змісту, або засвідчили б наявність інших обставин, що підтвердили несумлінність позивача як платника податків. Відповідачем не доведено, що особи, від імені яких підписані первинні документи про поставку товарів позивачу чи їх отримання від позивача, заперечують свою участь у створенні та діяльності підприємств або у господарських операціях з позивачем та підписанні відповідних первинних документів.

На виконання ухвали суду контрагенти позивача підтвердили господарські взаємовідносини щодо поставки товарів, які визнані податковим органом безтоварними, та направили до суду відповідні первинні документи, зокрема: ТОВ "Юж-Тех" (а.с. 82 - 253, т. 21; а.с. 1 - 11, т. 22), ПП "Прем`єра Південь" (а.с. 127 - 121, т. 20), ТОВ "ВКФ "Марка+" (а.с. 55 - 251, т. 19; а.с. 1 - 126, т.20), ТОВ "Вег" (а.с. 119 - 190, т. 18), ТОВ "Лайкдей" (а.с. 222 - 252, т. 20; а.с. 1 - 80, т. 21).

З метою з`ясування обставин виконання спірних господарських операцій, описаних в акті перевірки, суд допитав у судовому засіданні як свідків директора ТОВ "ВКФ "Марка+" ОСОБА_1 та директора ПП "Прем`єра Південь" ОСОБА_2 , які підтвердили господарські взаємовідносини цих підприємств з позивачем.

Суд також викликав у судове засідання для допиту як свідків директорів ТОВ "Аргон-2015" ОСОБА_3 , ТОВ "Юж-Тех" ОСОБА_4 , ТОВ "Прото Трейд" - ОСОБА_5 , ТОВ "Блакитна Стрічка" - ОСОБА_6 , ТОВ "Вег" - ОСОБА_7 , ТОВ "Лайкдей" - ОСОБА_8 , ПП " ОСОБА_9 , ПП "Техбудіндустрія" ОСОБА_10 , направивши їм повістки про виклик до суду за адресами реєстрації їхнього місця проживання за даними Державного реєстру фізичних осіб - платників податків, повідомленими суду відповідачем. Але ці особи до суду для допиту не з`явилися.

Посилання відповідача в акті перевірки та у ході судового розгляду на внесені до Єдиного державного реєстру судових рішень ухвали судів у кримінальних провадженнях, які, на думку відповідача, доводять той факт, що контрагенти позивача задіяні у протиправному фінансово-економічному механізмі, мають ознаки фіктивності та проводять незаконні фінансові операції, суд відхиляє, оскільки відповідачем не доведено, що у вказаних кримінальних провадженнях ухвалено обвинувальні вироки щодо осіб, причетних до діяльності цих суб`єктів, та з висновками щодо спірних господарських операцій чи щодо пов`язаності цих суб`єктів з позивачем, або щодо причетності або обізнаності позивача з приводу незаконної діяльності цих суб`єктів. Наведені відповідачем судові рішення не містять жодних висновків, які б стосувалися безпосередньо діяльності ТОВ фірма "Алеко", тож відповідно до частин 6, 7 статті 78 КАС України вони не є обов`язковими для суду.

Суд установив, що слідчим управлінням Головного управління ДФС у Кіровоградській області здійснювалося досудове розслідування кримінального провадження №0000023, яке зареєстровано в ЄРДР 01.04.2020 року за фактом вчинення службовими особами ТОВ фірма "Алеко" кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.212 КК України. (а.с. 244, т.18; а.с. 101 - 104 , т.24)

Відповідач не довів, що у цьому кримінальному провадженні зібрано докази, які підтверджують вчинення позивачем податкових правопорушень, описаних в акті перевірки №14/11-28-14-11/ НОМЕР_1 від 22.04.2019 року.

Оскільки відповідач не довів суду обґрунтованість висновків акту перевірки про порушення ТОВ фірма "Алеко" норм податкового законодавства при декларуванні показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та податкових зобов`язань у деклараціях з податку на прибуток та з податку додану вартість за господарськими операціями з придбання товарів/послуг у ТОВ "Аргон-2015", ТОВ "Юж-Тех", ТОВ "Смарт Трейдін", ТОВ "Апард Трейд", ПП "Прем`єра Південь", ТОВ "ВКФ "Марка+", ТОВ "Вег" та ТОВ "Лайкдей" та постачання товарів/послуг ПП "Артан", ПП "Техбудіндустрія", які б призвели до несплати податків до бюджету, тому збільшення грошових зобов`язань на підставі п.54.3.2 п.54.3 ст.54 ПК України є неправомірним.

Згідно з пунктом 57.4 статті 57 ПК України штрафні санкції, нараховані на суму грошового зобов`язання (її частку), скасовану за результатами адміністративного чи судового оскарження, також підлягають скасуванню.

Суд вважає, що податкове повідомлення-рішення форми "Р" №2 від 11.06.2019 року про донарахування податку на прибуток є протиправним та підлягає скасуванню повністю.

Податкове повідомлення - рішення форми "Р" №2 від 11.06.2019 року про донарахування податку на додану вартість є протиправним та підлягає скасуванню в оскарженій позивачем частині.

З огляду на арифметичні помилки, допущені позивачем у заяві про зміну предмету позову від 03.02.2021 року, суд вважає за доцільне вийти за межі змінених (зменшених) позовних вимог та визнати протиправним і скасувати спірне податкове повідомлення-рішення форми "Р" №2 від 11.06.2019 року в частині збільшення грошового зобов`язання з податку на додану вартість на суму 10 366 982 грн., із яких 8 293 586 грн. - податкове зобов`язання, 2 073 396 грн. - штраф, накладений на підставі п.123.1 ст.123 ПК України.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З огляду на задоволення позову, здійснені позивачем витрати на сплату судового збору у сумі 21020 грн. слід стягнути на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 90, 139, 242-246, 250, 251, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю фірми "Алеко" задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Кіровоградській області форми "Р" №2 від 11.06.2019 року.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Кіровоградській області форми "Р" №2 від 11.06.2019 року в частині збільшення грошового зобов`язання з податку на додану вартість на суму 10 366 982 грн., із яких 8 293 586 грн. - податкове зобов`язання, 2 073 396 грн. - штрафна (фінансова) санкція.

Стягнути на користь товариства з обмеженою відповідальністю фірми "Алеко" витрати на сплату судового збору у розмірі 21020 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Кіровоградській області.

Копію рішення надіслати учасникам справи.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду, шляхом подачі апеляційної скарги, у 30-денний строк, установлений статтею 295 КАС України.

Суддя Кіровоградського окружного

адміністративного суду О.А. Черниш