Справа № 120/19433/21-а
Суддя: Бошкова Юлія Миколаївна
Дата ухвалення: 2022-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

09 вересня 2022 р. Справа № 120/19433/21-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Бошкової Ю.М., розглянувши в письмовому порядку за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Агрономічної сільської ради про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) з адміністративним позовом до Агрономічної сільської ради (далі відповідач).

За змістом позовних вимог позивач просить суд: визнати протиправним та скасувати рішення 16 сесії 8 скликання Агрономічної сільської ради Вінницького району Вінницької області №1299 від 25.11.2021, яким ОСОБА_1 відмовлено в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) в с. Агрономічне на території Агрономічної сільської ради Вінницького району Вінницької області.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що 03.11.2021, він звернувся до Агрономічної сільської ради із заявою, в якій просив надати дозвіл на розробку проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) орієнтовною площею 0,10 га, яка межує із земельними ділянками за кадастровими номерами: :04:001:0037,:046001:0103, :04:001:0046. Як зазначає позивач, до заяви було додано графічні матеріали із зазначенням бажаного місця розташування земельної ділянки, копія паспорта громадянина України, копія документа про присвоєння РНОКПП.

Позивач вказує, що про результати розгляду клопотання йому стало відомо з офіційного сайту відповідача. Так, згідно з рішення Агрономічної сільської ради від 25.11.2021 №1299 ОСОБА_1 відмовлено у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, у зв`язку з тим, що зазначене на графічному матеріалі бажане місце розташування земельної ділянки знаходиться у власності інших осіб.

Таке рішення відповідача ОСОБА_1 вважає протиправним та необґрунтованим, адже Агрономічною сільською радою не вказано у власності якої саме особи (осіб) перебуває бажана ним земельна ділянка.

Ухвалою суду від 04.01.2022 відкрито провадження у цій справі та вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Окрім того, даною ухвалою вирішено витребувати у Агрономічної сільської ради всі належним чином засвідченні копії матеріалів, які стали підставою для прийняття рішення від 25.11.2021 №1299 "Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) в с. Агрономічне на території Агрономічної сільської ради Вінницького району Вінницької області гр. ОСОБА_1 ".

07.02.2022 до суду надійшло клопотання про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу.

04.07.2022 надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить відмовити у задоволенні позову. Мотивуючи свою позицію Агрономічна сільська рада вказує, що підставою для відмови в задоволенні клопотання та наданні дозволу на розробку проекту землеустрою стало те, що бажана земельна ділянка перебуває у приватній власності інших осіб. Право власності на бажану позивачем земельну ділянку засвідчено державним актом на право приватної власності на землю (державним актом «старого зразка»).

При цьому, представник відповідача зазначає, що пунктом 10 розділу VII Прикінцеві та перехідні положення Закону України Про Державний земельний кадастр визначено, що документи, якими було посвідчено право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, видані до набуття чинності цим Законом (що відбулося 01.01.2013), є дійсними.

Щодо доводів позивача про те, що рішення №1299 від 25.11.2021 не містить конкретних даних про особу (осіб) у власності яких перебуває земельна ділянка представник відповідача вказує, що відповідно до Закону України «Про захист персональних даних», Агрономічна сільська рада не може поширювати персональні дані таких осіб без їх згоди.

Ухвалою суду від 25.07.2022 вирішено повторно витребувати у Агрономічної сільської ради всі належним чином засвідченні копії матеріалів, які стали підставою для прийняття рішення від 25.11.2021 №1299 "Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) в с. Агрономічне на території Агрономічної сільської ради Вінницького району Вінницької області гр. ОСОБА_1 ", зокрема, докази, що підтверджують факт перебування бажаної позивачем земельної ділянки у власності іншої особи або осіб.

12.08.2022 на адресу суду надійшли витребувані судом докази.

Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, оцінивши наведені сторонами доводи, суд встановив таке.

03.11.2021 ОСОБА_1 звернувся до Агрономічної сільської ради із заявою, у якій просив надати дозвіл на розробку проекту із землеустрою, щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 0,10 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та межує із земельною ділянкою за кадастровим номером: :04:001:0037, яка перебуває у власності ОСОБА_2 , із земельною ділянкою за кадастровим номером: :04:001:0103, яка перебуває у власності ОСОБА_3 та із земельною ділянкою за кадастровим номером: :04:001:0046, яка перебуває у власності ОСОБА_4 .

За результатами розгляду заяви позивача на 16 сесії 8 скликання Агрономічної сільської ради прийнято рішення від 25.11.2021 №1299, яким ОСОБА_5 відмовлено у наданні вказаного дозволу з посиланням на те, що бажане місце розташування земельної ділянки перебуває у власності інших осіб.

Позивач вищезазначене рішення відповідача вважає протиправним та таким, що підлягає скасуванню, а тому звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд керується такими мотивами.

За змістом положень частини першої статті 3 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 ЗК України завданням земельного законодавства є регулювання земельних відносин з метою забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель.

Згідно із ст. 18 ЗК України до земель України належать усі землі в межах її території, в тому числі острови та землі, зайняті водними об`єктами, які за основним цільовим призначенням поділяються на категорії. Категорії земель України мають особливий правовий режим.

Конкретні категорії земель визначені у частині першій статті 19 ЗК України, до яких належать, зокрема, землі житлової та громадської забудови.

Як зазначено у статті 40 ЗК України, громадянам України за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування можуть передаватися безоплатно у власність або надаватися в оренду земельні ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і гаражного будівництва в межах норм, визначених цим Кодексом. Понад норму безоплатної передачі громадяни можуть набувати у власність земельні ділянки для зазначених потреб за цивільно-правовими угодами.

Отже, законом передбачено право громадян України на безоплатне набуття у власність земельних ділянок для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд.

Відповідно до ч. 2 ст. 116 ЗК України набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Повноваження органів місцевого самоврядування щодо передачі земельних ділянок у власність або у користування та порядок надання земельних ділянок комунальної власності у користування передбачені статтями 118, 122 та 123 ЗК України.

Згідно з ч. 6 ст. 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, клопотання подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку (частина сьома статті 118 ЗК України).

Аналіз положень частин шостої та сьомої статті 118 ЗК України дає підстави для висновку, що з метою реалізації права на отримання земельної ділянки зацікавлена особа повинна звернутися із клопотанням до компетентного органу державної влади чи місцевого самоврядування. Наведене законодавче регулювання обумовлено розмежуванням компетенції між органами державної влади та місцевого самоврядування щодо розпорядження земельними ділянками державної та комунальної форми власності.

Сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб (частина перша статті 122 ЗК України).

Разом з тим порядок прийняття органом місцевого самоврядування відповідних рішень врегульований Законом України "Про місцеве самоврядування в Україні".

Так, відповідно до п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються, зокрема, питання регулювання земельних відносин.

Частиною першою статті 46 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" передбачено, що сільська, селищна, міська, районна у місті (у разі її створення), районна, обласна рада проводить свою роботу сесійно. Сесія складається з пленарних засідань ради, а також засідань постійних комісій ради.

Сесії ради проводяться гласно із забезпеченням права кожного бути присутнім на них, крім випадків, передбачених законодавством. Порядок доступу до засідань визначається радою відповідно до закону. Протоколи сесії ради є відкритими та оприлюднюються і надаються на запит відповідно до Закону України "Про доступ до публічної інформації" (ч. 17 ст. 46 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні").

Для вивчення, попереднього розгляду і підготовки питань, які належать до її відання, здійснення контролю за виконанням рішень ради, її виконавчого комітету з числа депутатів ради обираються постійні комісії ради (ч. 1 ст. 47 України "Про місцеве самоврядування в Україні").

Відповідно до ч. 4 ст. 47 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" постійні комісії за дорученням ради або за власною ініціативою попередньо розглядають проекти програм соціально-економічного і культурного розвитку, місцевого бюджету, звіти про виконання програм і бюджету, вивчають і готують питання про стан та розвиток відповідних галузей господарського і соціально-культурного будівництва, інші питання, які вносяться на розгляд ради, розробляють проекти рішень ради та готують висновки з цих питань, виступають на сесіях ради з доповідями і співдоповідями.

За результатами вивчення і розгляду питань постійні комісії готують висновки і рекомендації. Висновки і рекомендації постійної комісії приймаються більшістю голосів від загального складу комісії і підписуються головою комісії, а в разі його відсутності - заступником голови або секретарем комісії. Протоколи засідань комісії підписуються головою і секретарем комісії. Висновки і рекомендації постійної комісії, протоколи її засідань є відкритими та оприлюднюються і надаються на запит відповідно до Закону України "Про доступ до публічної інформації" (ч. 10 ст. 47 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні").

Згідно з ч. 1 ст. 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Рішення ради приймаються відкритим поіменним голосуванням, окрім випадків, передбачених пунктами 4 і 16 статті 26, пунктами 1, 29 і 31 статті 43 та статтями 55, 56 цього Закону, в яких рішення приймаються таємним голосуванням. Результати поіменного голосування підлягають обов`язковому оприлюдненню та наданню за запитом відповідно до Закону України "Про доступ до публічної інформації". На офіційному веб-сайті ради розміщуються в день голосування і зберігаються протягом необмеженого строку всі результати поіменних голосувань. Результати поіменного голосування є невід`ємною частиною протоколу сесії ради (ч. 3 ст. 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні").

Предметом спору у цій справі є рішення Агрономічної сільської ради, яким позивачу відмовлено у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з тих підстав, що бажана для заявника земельна ділянка перебуває у власності іншої особи.

Вдаючись до оцінки правомірності наведених підстав для відмови, суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 5 ст. 116 ЗК України земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.

Таким чином, безоплатна приватизація земельних ділянок, що вже перебувають у власності чи законному користуванні інших осіб можлива лише після припинення таких прав на земельні ділянки у визначеному законом порядку.

Відповідні підстави припинення врегульовано главою 22 Земельного кодексу України, які поділяються на добровільні та примусові.

Так, статтею 141 ЗК України передбачено, що вилучення земельної ділянки є однією з підстав припинення права користування земельною ділянкою. Це кореспондується з положеннями частини шостої статті 118 ЗК України, якою визначено обов`язок заявника додати до клопотання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою земельної ділянки погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб).

Отже, зазначене погодження є необхідним у випадку, якщо безоплатна приватизація стосується тих земельних ділянок державної чи комунальної власності, що перебувають у власності або користуванні інших громадян або юридичних осіб і їх право користування не припинено у визначеному законом порядку.

Як встановлено судом під час розгляду справи, земельна ділянка, щодо якої позивач подав клопотання, на момент його подачі була не сформована та не зареєстрована в Державному земельному кадастрі, а, відповідно, кадастровий номер такій земельній ділянці присвоєно не було.

Водночас, з наданих відповідачем доказів на виконання ухвали суду про витребування доказів вбачається, що на підставі рішення 17 сесії 3 скликання Агрономічної сільської ради народних депутатів від 26.02.2001 вказану земельну ділянку передано у приватну власність ОСОБА_6 .

Право власності ОСОБА_6 на земельну ділянку площею 0,0784 підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю серії ІІІ-ВН №040721 від 09.07.2002.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 Земельного кодексу України в редакції Закону від 19.12.1990 № 561-XII (втратив чинність 01.01.2002) право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право. Приступати до використання земельної ділянки, в тому числі на умовах оренди, до встановлення меж цієї ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує право власності або право користування землею, забороняється.

Частиною першою статті 23 цього Кодексу було визначено, що право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів.

Окрім того, ч. 1 ст. 126 ЗК України від 25.10.2001 №2768-III (набрав чинності з 01.01.2022, в редакції від 01.01.2022) також передбачалось, що право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. Форми державних актів затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 7 розділу X "Перехідні положення" Земельного кодексу України від 25.10.2001 передбачено, що громадяни та юридичні особи, що одержали у власність, у тимчасове користування, в тому числі на умовах оренди, земельні ділянки у розмірах, що були передбачені раніше діючим законодавством, зберігають права на ці ділянки.

Таким чином, суд встановив, що бажана для позивача земельна ділянка не є вільною та не перебуває у комунальній власності, що виключає можливість її безоплатної приватизації без попереднього припинення права власності в порядку, визначеному законом.

Крім того, суд встановив, що позивач, звертаючись до відповідача з клопотанням про надання дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення вказаної земельної ділянки у власність, не додав до клопотання погодження землекористувача цієї земельної ділянки.

В той же час частина шоста статті 118 ЗК України містить вимоги щодо переліку документів, необхідного для отримання такого дозволу, зокрема необхідність надання погодження землекористувача в разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб.

Згідно з ч.ч. 1-2 ст. 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю.

Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Отже, чинне законодавство гарантує власникам земельних ділянок захист їх права на землю.

Таким чином, з урахуванням положень ч. 5 ст. 116 та ч. 6 ст. 118 ЗК України, вимога щодо надання погодження землекористувача спрямована на захист прав власників та землекористувачів (орендарів та постійних землекористувачів) від протиправного втручання в їх право власності та користування земельною ділянкою.

Відтак погодження землекористувача є обов`язковим, якщо клопотання про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою стосується земельних ділянок державної чи комунальної власності, що перебувають у власності (користуванні) інших громадян або юридичних осіб і таке право не припинено у визначеному законом порядку.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так, Верховний Суд у постановах від 17.12.2018 у справі № 509/4156/15-а та від 06.06.2019 у справі № 804/4435/16 дійшов висновку, що недодержання вимог щодо змісту клопотання, ненадання погодження землекористувача, якщо бажана земельна ділянка не є вільною, може бути самостійною підставою для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою.

Отже, Верховний Суд акцентує увагу на тому, що клопотання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою та додатки до нього мають бути належним чином оформленими. Водночас ненадання належним чином оформлених графічних матеріалів, так само як і погодження землекористувача, якщо бажана земельна ділянка не є вільною, може бути самостійною підставою для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою.

З огляду на викладене суд дійшов висновку, що рішення Агрономічної сільської ради №1299 від 25.11.2021, яким ОСОБА_1 відмовлено в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність є правомірним та не підлягає скасуванню.

Частиною першою статті 9 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних справах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В силу приписів частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Перевіривши обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій, суд приходить до переконання, що заявлений позов не підлягає задоволенню.

Враховуючи положення статті 139 КАС України, підстав для відшкодування позивачу витрат зі сплати судового збору та витрат на правничу допомогу немає.

Керуючись ст.ст. 72, 77, 90, 139, 242, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач: Агрономічна сільська рад (вул. Мічуріна, 12, с. Агрономічне, Вінницький район, Вінницька область, 23227; ).

Рішення суду в повному обсязі складено: 12.09.2022.

Суддя Бошкова Юлія Миколаївна