Справа № 640/22287/20
Суддя: Карпушова Олена Віталіївна
Дата ухвалення: 2022-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2022 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Карпушової О.В., суддів: Губської Л.В., Епель О.В., секретар Євгейчук Ю.О., розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 лютого 2022 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

21.09.2020 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби у м. Києві від 25.03.2020р. № та зобов`язання Головного управління Державної податкової служби у м. Києві здійснити перерахунок податкової знижки за 2018 рік із включенням до складу податкової знижки суми витрат у розмірі 2 007, 00 грн., що сплачені позивачем за навчання в Національному технічному університеті України «Київський політехнічний інститут імені Ігоря Сікорського» за договором про надання освітніх послуг №СГ-51/650 від 12.08.2015 та додатковою угодою №2 від 01.06.2018 до договору №СГ-51/650 від 12.08.2015.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідачем прийнято спірне рішення внаслідок помилкового висновку про порушення позивачем податкового законодавства, оскільки позивачем здійснювались витрати на навчання доньки протягом звітного 2018 року, що підтверджується належними, достатніми та допустимими доказами, внаслідок чого позивач має право на податкову знижку на суму коштів сплачених на користь закладу освіти протягом звітного податкового року.

Рішенням Окружного адміністративного суду м.Києва від 18.02.2022 позовні вимоги задоволено у повному обсязі: визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби у м. Києві від 25.03.2020р. № та зобов`язано Головне управління Державної податкової служби у м. Києві здійснити перерахунок податкової знижки за 2018 рік із включенням до складу податкової знижки суми витрат у розмірі 2 007, 00 грн., що сплачені позивачем за навчання в Національному технічному університеті України «Київський політехнічний інститут імені Ігоря Сікорського» за договором про надання освітніх послуг №СГ-51/650 від 12.08.2015 та додатковою угодою №2 від 01.06.2018 до договору №СГ-51/650 від 12.08.2015.

Приймаючі таке рішення суд першої інстанції виходив з того, що позивачем доведено обґрунтованість позовних вимог відповідними та допустимими доказами, проте як відповідачем як суб`єктом владних повноважень не доведено правомірність спірного рішення.

Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить через порушення судом норм матеріального права скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення про відмову у задоволені позовних вимог у повному обсязі.

Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що за наслідками проведеної камеральної перевірки відповідачем було прийнято правомірне рішення.

Відповідно до ст.311 КАС України, апеляційну скаргу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

Від позивача відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами апеляційної та першої інстанцій встановлено, що 12.08.2015р. між Національним технічним університетом «Київський політехнічний університет» імені Ігоря Сікорського, як навчальним закладом (виконавець) та ОСОБА_1 (замовник), ОСОБА_2 (студент) укладено Договір надання освітньої послуги (навчання) №СГ-51/650 за умовами п. 1.1 якого виконавець бере на себе зобов`язання за рахунок коштів замовника (студента) здійснити навчання студента, а саме: форма навчання (далі - навчання освітньої послуги), з метою отримання ним ступеня вищої освіти/освітньо-кваліфікаційного рівня «Бакалавр» за напрямом 6.020205 Образотворче мистецтво.

Пунктом 4.1 даного Договору передбачено вартість першого року навчання складає 17 700,00 грн. Без урахування інфляції за час дії Договору розмір плати за весь строк навчання складає 70 800,00 грн.

Виконавець має право змінювати розмір плати за кожний наступний рік навчання в межах офіційно визначеного рівня інфляції за попередній календарний рік.

Відповідно до пункту 4.2 даного Договору Замовник (студент) вносить плату через установи банків на реєстраційний рахунок Університету в ГУ ДКСУ в м. Києві щосеместрово не пізніше 10 днів з початку чергового обумовленого терміну оплати, крім першого внеску, який вноситься не пізніше 31 серпня першого року навчання.

01.06.2018р. між Національним технічним університетом «Київський політехнічний університет» імені Ігоря Сікорського, як навчальним закладом (виконавець) та ОСОБА_1 (замовник), ОСОБА_2 (студент) укладено додаткову угоду № 2 до Договору №СГ-51/650 від 12.08.2015 про надання освітніх послуг за умовами якої п. 4 Договору доповнено абзацом 4.1 такого змісту: «вартість 2018/2019 року навчання (10 місяців) становить 22 300, 00 грн., що складається з вартості 19 800, 00 грн. року навчання, збільшеної на індекс (рівень) інфляції за 2017р. індекс 13 % календарний рік навчання».

На виконання вищезазначеного договору та додаткової угоди, позивач здійснив оплату навчання своєї дочки - ОСОБА_2 на рахунок Національного технічного університету «Київський політехнічний університет» імені Ігоря Сікорського на загальну суму 21 050, 00 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи квитанціями, зокрема квитанція від 07.02.2018р. № 0.0.958105386.1 на суму 9 900, 00 грн. та від 15.08.2018р. № 108530659.1 на суму 11 150, 00 грн.

25.11.2019р. позивачем було подано до Головного управління ДПС у м. Києві податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2018 рік з метою отримання податкової знижки, в якій зазначено суму витрат на навчання - 21 050, 00 грн. та суму надмірно сплаченого податку, що підлягає поверненню позивачу - 3 789, 01 грн.

25.11.2019р. позивачем було подано до Головного управління ДПС у м. Києві заяву про повернення сплаченого в дохід бюджету суми податку на доходи фізичних осіб у вигляді заробітної плати у 2018 році до якої додано відповідні документи.

ГУ ДПС у м. Києві на підставі п.п 20.1.4 п. 20.1 ст. 20 розділу І ПК України, у порядку ст. 76 розділу ІІ ПК України та вимог ст. 176 ПК України проведено камеральну перевірку податкової декларації проведено камеральну перевірку податкової декларації позивача про майновий стан і доходи за 2018 рік, результати якої оформлено актом від 27.01.2020р. №593/26-5-33-20-21, та встановлено порушення позивачем вимог пп.14.1.170, п. 14.1 ст. 14, п.п. 166.2.1 п.166.2 ст. 166, п.п. 166.3.3 п. 166.3 ст. 166 Податкового Кодексу України.

На підставі висновків вищезазначеного акту перевірки ГУ ДПС у м. Києві 25.03.2020р. винесено податкове повідомлення-рішення № , яким ОСОБА_1 збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фіз. ос., що сплачується фізичними особами за результатом річного декларування на суму 2 007, 00 грн.

Отже, підставою для прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення слугували висновки відповідача про те, що позивачем завищено суму витрат, дозволених до включення до податкової знижки за наслідком звітного податкового 2018 року сплачених на користь вітчизняних закладів освіти, оскільки відповідно до квитанції від 15.08.2018р. відсутня інформація про платника, що не дає можливості ідентифікувати, що витрати понесені безпосередньо платником податку.

Вказані обставини підтверджені відповідними доказами, і не є спірними.

Нормативно-правове обґрунтування.

Згідно частини 1 статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Підпунктами 14.1.170, 14.1.263 п.14.1 ст.14 ПК України визначено, що податкова знижка для фізичних осіб, які не є суб`єктами господарювання, - документально підтверджена сума (вартість) витрат платника податку - резидента у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг) у резидентів - фізичних або юридичних осіб протягом звітного року, на яку дозволяється зменшення його загального річного оподатковуваного доходу, одержаного за наслідками такого звітного року у вигляді заробітної плати, у випадках, визначених цим Кодексом; членами сім`ї фізичної особи першого ступеня споріднення для цілей розділу IV цього Кодексу вважаються її батьки, її чоловік або дружина, діти такої фізичної особи, у тому числі усиновлені.

Згідно з п.п.166.1.1, 166.1.2 п.166.1 ст.166 ПК України, платник податку має право на податкову знижку за наслідками звітного податкового року.

Підстави для нарахування податкової знижки із зазначенням конкретних сум відображаються платником податку у річній податковій декларації, яка подається по 31 грудня включно наступного за звітним податкового року.

Відповідно до п.п. 166.2.1 п. 166.2 ст. 166 ПК України, до податкової знижки включаються фактично здійснені протягом звітного податкового року платником податку витрати, підтверджені відповідними платіжними та розрахунковими документами, зокрема квитанціями, фіскальними або товарними чеками, прибутковими касовими ордерами, копіями договорів, що ідентифікують продавця товарів (робіт, послуг) і їх покупця (отримувача). У зазначених документах обов`язково повинно бути відображено вартість таких товарів (робіт, послуг) і строк їх продажу (виконання, надання).

Згідно з п.п. 166.3.3 п. 166.3 ст.166 ПК України (в редакції, чинній до набрання законної сили Законом № 2477-VIII від 03.07.2018р., тобто до 28.07.2018р.) до переліку витрат, дозволених до включення до податкової знижки належить, зокрема, сума коштів, сплачених платником податку на користь вітчизняних вищих та професійно-технічних навчальних закладів для компенсації вартості здобуття середньої професійної або вищої освіти такого платника податку та/або члена його сім`ї першого ступеня споріднення.

Відповідно до п.п. 166.3.3 п. 166.3 ст.166 ПК України (в редакції, чинній після набрання законної сили Законом № 2477-VIII від 03.07.2018р., тобто після 28.07.2018р.) до переліку витрат, дозволених до включення до податкової знижки належить, зокрема, сума коштів, сплачених платником податку на користь вітчизняних закладів дошкільної, позашкільної, загальної середньої, професійної (професійно-технічної) та вищої освіти для компенсації вартості здобуття відповідної освіти такого платника податку та/або члена його сім`ї першого ступеня споріднення.

Згідно з п.п 166.4.2 п. 166.4 ст.166 ПК України, загальна сума податкової знижки, нарахована платнику податку в звітному податковому році, не може перевищувати суми річного загального оподатковуваного доходу платника податку, нарахованого як заробітна плата, зменшена з урахуванням положень пункту 164.6 статті 164 цього Кодексу.

Висновки суду.

Отже, підставою для прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення слугували висновки відповідача про те, що позивачем завищено суму витрат, дозволених до включення до податкової знижки за наслідком звітного податкового 2018 року сплачених на користь вітчизняних закладів освіти, оскільки відповідно до квитанції від 15.08.2018р. відсутня інформація про платника, що не дає можливості ідентифікувати, що витрати понесені безпосередньо платником податку.

Проте матеріалами судової справи підтверджений факт понесення позивачем витрат на користь закладу освіти відповідно до квитанції від 15.08.2018р. № 108530659.1 на суму 11 150, 00 грн.

Згідно змісту копії квитанції від 15.08.2018р. № 108530659.1 вбачається, що отримувачем коштів є «КПІ ім. Ігоря Сікорського» і зазначено його р/р, код отримувача та МФО. Більше того, у квитанції вказано призначення платежу, яким є «оплата за навчання, факультет ВПІ, група 505, ОСОБА_2 , договір СГ-51/650» та сума в розмірі 11 150, 00 грн.

При цьому, вказана квитанція містить графу «підпис клієнта», а фактично особи, яка здійснила операцію (оплату) в якій наявний підпис та його розшифрування - ОСОБА_1 .

З урахуванням вказаних обставин та наданих доказів колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що квитанція від 15.08.2018р. № 108530659.1 на суму 11 150, 00 грн. підтверджує факт понесення позивачем витрат на користь закладу освіти відповідно до Договору про надання освітньої послуги (навчання) від 12.05.2015р. №СГ-51/650, а відтак висновки відповідача про те, що позивачем завищено суму витрат, дозволених до включення до податкової знижки за наслідком звітного податкового 2018 року сплачених на користь вітчизняних закладів освіти, через те, що відповідно до квитанції від 15.08.2018р. відсутня інформація про платника, що не дає можливості ідентифікувати, що витрати понесені безпосередньо платником податку, є помилковими.

Згідно з ч.ч. 1,2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивачем доведена належними та допустимими доказами обґрунтованість позовних вимог, а відповідач не підтвердив правомірність спірного рішення.

Крім того, колегія судді наголошує, що надаючи оцінку всім іншим доводам учасників приймає до уваги рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, в якому суд зазначив, що «…хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід…».

Згідно зі ст. 6 КАС України та ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Отже, всі доводи апелянта є такими що не заслуговують уваги, оскільки не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів вирішила згідно ст. 316 КАС України залишити апеляційні скарги без задоволення, а рішення суду - без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 244, 250, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 лютого 2022 р. - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 лютого 2022 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 з позовом до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та подальшому оскарженню не підлягає, відповідно до п.2 ч.1 ст.263, п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Колегія суддів: О.В. Карпушова

Л.В. Губська

О.В. Епель