Справа № 140/5889/22
Суддя: Каленюк Жанна Василівна
Дата ухвалення: 2022-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

12 вересня 2022 року ЛуцькСправа № 140/5889/22
Суддя Волинського окружного адміністративного суду Каленюк Ж.В., вивчивши позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Волинській області про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії, стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Головного управління Національної поліції у Волинській області із позовними вимогами:

1) про визнання протиправною бездіяльності щодо ненарахування та невиплати надбавки поліцейським, які виконують службові обов`язки в нічний час, у розмірі 35 відсотків посадового окладу з розрахунку за кожну годину служби в нічний час за період з 01 травня 2016 року по 09 вересня 2020 року включно та зобов`язання нарахувати та виплатити надбавку поліцейським, які виконують службові обов`язки в нічний час, у розмірі 35 відсотків посадового окладу з розрахунку за кожну годину служби в нічний час за період з 01 травня 2016 року по 09 вересня 2020 року включно (з урахуванням податку з доходів фізичних осіб та військового збору);

2) про визнання протиправною бездіяльності щодо ненарахування та невиплати індексації грошового забезпечення за період проходження служби з 07 листопада 2015 року по 31 жовтня 2017 року та зобов`язання нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за період проходження служби в поліції з 07 листопада 2015 року по 31 жовтня 2017 року;

3) про визнання протиправною бездіяльності з приводу непроведення остаточного розрахунку при звільненні 09 вересня 2020 року та стягнення відшкодування шкоди, заподіяної протиправною бездіяльністю, в сумі 43139,04 грн за період з 10 вересня 2020 року по 29 грудня 2020 року.

Відповідно до пунктів 3, 5 частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; чи позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).

Позовна заява не відповідає вимогам, встановленим статтею 161 КАС України, та містить такі недоліки.

Однією із позовних вимог є вимога про визнання протиправною бездіяльності відповідача з приводу непроведення остаточного розрахунку при звільненні 09 вересня 2020 року та стягнення шкоди, заподіяної протиправною бездіяльністю, у сумі 43139,04 грн. При цьому в обгрунтування позовних вимог позивач вказав, що зі служби звільнений наказом Головного управління Національної поліції у Волинській області від 09 вересня 2020 року №273 о/с та мала місце затримка розрахунку при звільненні, а саме частину грошового забезпечення у вигляді додаткової доплати, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 29 квітня 2020 року №375, у розмірі 5945,10 грн йому виплачено лише 29 грудня 2020 року, тобто із затримкою на 111 днів.

Не дивлячись на словесне формулювання позовних вимог «про стягнення відшкодування шкоди, заподіяної протиправною бездіяльністю, у сумі 43139,04 грн», фактично позивач із посиланням на положення статті 117 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) просить стягнути на його користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 10 вересня 2020 року по 29 грудня 2020 року.

Частиною третьою статті 161 КАС України визначено, що до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно з частиною першою статті 3 Закону України від 08 липня 2011 року №3674-VI «Про судовий збір» (далі - Закон №3674-VI) судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

Відповідно до частини першої статті 4 Закону №3674-VI судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Підпунктом 1 пункту 3 частини другої статті 4 Закону №3674-VI визначено, що ставки судового збору встановлюються у таких розмірах: за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру, який подано фізичною особою або фізичною особою-підприємцем - 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України від 02 грудня 2021 року №1928-IX «Про Державний бюджет України на 2022 рік» установлено у 2022 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб з 01 січня 2022 року - 2481,00 грн.

У позовній заяві ОСОБА_1 зазначив, що звільнений від сплати судового збору за пред`явлення цього позову на підставі пункту 1 частини першої статті 5 Закону №3674-VI.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 5 Закону №3674-VI від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Таким чином, пункт 1 частини першої статті 5 Закону №3674-VI закріплює дві категорії справ, за заявлені позовні вимоги у яких позивачі звільняються від сплати судового збору, а саме: 1) про стягнення заробітної плати; та 2) про поновлення на роботі.

Однак законодавство не звільняє особу від обов`язку щодо сплати судового збору в таких справах за іншими позовними вимогами.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 30 січня 2019 року у справі №910/4518/16 сформувала правовий висновок про те, що стягнення з роботодавця (власника або уповноваженого ним органу підприємства, установи, організації) середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні (в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, за весь час затримки по день фактичного розрахунку) за своєю правовою природою є спеціальним видом відповідальності роботодавця, який нараховується у розмірі середнього заробітку і спрямований на захист прав звільнених працівників щодо отримання ними в передбачений законом строк винагороди за виконану роботу (усіх виплат, на отримання яких працівники мають право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій). Середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за своєю правовою природою не є основною чи додатковою заробітною платою, а також не є заохочувальною чи компенсаційною виплатою (зокрема, компенсацією працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати) у розумінні статті 2 Закону України «Про оплату праці», тобто середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні не входить до структури заробітної плати. З огляду на викладене пільга щодо сплати судового збору, передбачена пунктом 1 частини першої статті 5 Закону №3674-VI, згідно з якою від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі, не поширюється на вимоги позивачів про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні під час розгляду таких справ в усіх судових інстанціях.

Отже, підстави звільнення позивача від сплати судового збору згідно з пунктом 1 частини першої статті 5 Закону №3674-VI за пред`явлення позову у цій частині позовних вимог відсутні.

В контексті наведеного вимога про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні у сумі 43139,04 грн є майновою вимогою, що не ототожнюються із грошовим забезпеченням, та має бути оплачена судовим збором у сумі 992,40 грн (не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб).

Проте в порушення вимог частини третьої статті 161 КАС України до позовної заяви не долучено документ про сплату судового збору у вказаному розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Крім того, згідно з частиною шостою статті 161 КАС України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Позивач разом із позовною заявою подав заяву про поновлення строку звернення до суду, у якій вказав, що у даній категорії справ підлягає застосуванню тримісячний строк звернення до суду, встановлений статтею 233 КЗпП України (в редакції Закону України від 01 липня 2022 року №2352-IX), за змістом якої із заявою про вирішення трудового спору у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, працівник має право звернутися до суду у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116).

Як на поважність причин пропуску строку звернення до суду позивач вказує те, що лише 24 лютого 2022 року отримав від відповідача відомості на його звернення щодо чергувань у нічний час, додаткової виплати згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 29 квітня 2020 року №375 та розрахункові листи. Водночас з 25 лютого 2022 року позивач був призваний до лав Збройних сил України, а тому своєчасно звернутися до суду за захистом своїх прав та інтересів не мав можливості. Крім того, як зазначив позивач, він уже звертався із цим позовом до суду 10 серпня 2022 року, який ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 19 серпня 2022 року у справі №140/5442/22 був йому повернутий без розгляду; копію ухвали він отримав 02 вересня 2022 року.

Із цього приводу варто зазначити, що строки звернення до суду в порядку адміністративного судочинства визначені у статті 122 КАС України і частина п`ята цієї статті, яка передбачає місячний строк звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, є спеціальною нормою щодо частини другої цієї статті з установленим у ній загальним строком у шість місяців.

У постанові Верховного Суду у складі судової палати з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян Касаційного адміністративного суду від 11 лютого 2021 року №240/532/20 висловлено правову позицію, відповідно до якої строк звернення до суду за вирішенням публічно-правового спору в частині вимог, які стосуються несвоєчасного розрахунку при звільненнні та стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, охоплюється спеціальною нормою частини п`ятої статті 122 КАС України та відсутні підстави для застосування у спірних правовідносинах статті 233 КЗпП України.

У свою чергу перебіг строку звернення до суду про виплату середнього заробітку (грошового забезпечення) за несвоєчасний розрахунок при звільненні розпочався з дати фактичного розрахунку з позивачем.

Така правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 23 грудня 2020 року у справі №560/4006/19, від 22 січня 2020 року у справі №620/1982/19, від 11 лютого 2021 року у справі №240/532/20.

З матеріалів позову вбачається, що 29 грудня 2020 року позивачу була виплачена та частина грошового забезпечення у вигляді додаткової доплати, яка не була йому виплачена на день звільнення 09 вересня 2020 року. Отже, на дату проведення розрахунку (29 грудня 2020 року) позивач був обізнаний про затримку розрахунку при звільненні, а тому з цього часу обчислюється місячний строк звернення до суду в частині позовних вимог про виплату середнього заробітку (грошового забезпечення) за несвоєчасний розрахунок при звільненні.

Натомість позивач звернувся до суду у цій частині позовних вимог лише 05 вересня 2022 року, що свідчить про пропуск строку звернення до суду, передбаченого частиною п`ятою статті 122 КАС України.

В порушення пункту 5 частини п`ятої статті 160 КАС України позивач у позовній заяві належним чином не обґрунтував поважність причин пропуску місячного строку звернення до суду, перебіг якого в означеній частині позовних вимог розпочався з 30 грудня 2020 року, а не з 24 лютого 2022 року, як помилково вважає позивач.

За правилами частин першої, другої статті 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Згідно з частинами першою, другою статті 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Оскільки позовна заява не відповідає зазначеним вище вимогам, встановленим статтею 161 КАС України, її належить залишити без руху, встановивши позивачу строк для усунення недоліків - десять днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Позивачу у цей строк необхідно усунути зазначені недоліки позовної заяви шляхом подання до суду заяви про поновлення строку звернення до суду в частині позовних вимог з приводу непроведення остаточного розрахунку при звільненні 09 вересня 2020 року та стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні у сумі 43139,04 грн, у якій вказати інші підстави поважності причин пропуску строку звернення до суду, надати доказами поважності причин його пропуску. Крім того, слід надати документ про сплату судового збору в розмірі 992,40 грн або документів, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Усуваючи недоліки позовної заяви, позивачу також необхідно дотриматися вимог частини першої статті 161 КАС України.

Керуючись статтями 122, 123, 161, 169, 171, 248 КАС України, суддя

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Волинській області про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії, стягнення коштів залишити без руху.

Встановити позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви - десять днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Роз`яснити, що у випадку не усунення недоліків позовної заяви у встановлений судом строк позовну заяву і додані до неї документи будуть повернуті позивачу без розгляду.

Копію ухвали надіслати особі, яка подала позовну заяву.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не може бути оскаржена окремо від рішення суду.

Суддя Ж.В. Каленюк