Справа № 640/24372/21
Суддя: Каракашьян С.К.
Дата ухвалення: 2022-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 вересня 2022 року м. Київ № 640/24372/21

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Каракашьяна С.К. розглянувши у порядку прощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
доКомандування Сил логістики Збройних Сил України
провизнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 (позивач/ ОСОБА_1 ) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Командування Сил логістики Збройних Сил України (відповідач), в якому просить суд:

- визнати протиправними дії Командуванням Сил логістики Збройних Сил України, які полягають у безпідставній відмові у задоволенні запиту ОСОБА_1 від 09.08.2021 року;

- зобов`язати Командування Сил логістики Збройних Сил України надати ОСОБА_1 відповідь по суті запиту на інформацію від 09.08.2021 згідно Закону України «Про доступ до публічної інформації».

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивач зазначає, що відповідач безпідставно відмовив у наданні запитуваної інформації і посиланням на Перелік відомостей Збройних Сил України, що становлять службову інформацію (ПСІ-2017), затвердженого наказом Генерального штабу Збройних Сил України від 22.11.2017 № 408. Проте, як зазначає позивач, зміст запитуваної інформації - щодо посадових осіб, які погодили наказ Командувача Сил логістики Збройних Сил України (по особовому складу) від 09.06.2021 № 79, а не сам наказ по особовому складу військовослужбовці.

На переконання позивача, відповідачем проігноровано норми ч. 7 ст. 6 Закону України «Про доступ до публічної інформації» - якщо документ містить інформацію з обмеженим доступом, для ознайомлення надається інформація, доступ до якої необмежений. А запитувана позивачем інформація не є службовою, у розумінні Закону, не може бути обмежена в доступі і підлягає наданню на запит.

В поданому відзиві відповідач проти задоволення позовних вимог заперечував, з підстав того, що відмовляючи ОСОБА_1 у задоволенні його запиту, діяло в рамках правового поля, суворо дотримуючись вимог чинного законодавства.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Командування Сил логістики Збройних Сил України із запитом від 09.08.2021, в якому запитував: «інформацію щодо посадових осіб, які погодили наказ Командування Сил логістики Збройних Сил України (по особовому складу) від 09.06.2021 №79, із наданням копії аркушу погодження.

Листом від 17.08.2021 №370/1/2/1401 Командування Сил логістики Збройних Сил України, розглянувши запит, повідомило, відповідно до Переліку відомостей Збройних Сил України, які містять службову інформацію (ПСІ-20П), наказ по особовому складу має гриф обмеження допуску "Для службового користування", що унеможливлює надання Інформації щодо посадових осіб та відповідних копій погодження наказу Командувача Сил логістики Збройних Сил України (по особовому складу) від 0909.06.2021 №79.

Вважаючи, що відповідачем протиправно відмовлено позивачу у доступі до публічної інформації, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд бере до уваги наступне.

Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації та інформації, що становить суспільний інтерес визначається Законом України "Про доступ до публічної інформації".

Положеннями статті 1 Закону України "Про доступ до публічної інформації" встановлено, що публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до статті 3 Закону України "Про доступ до публічної інформації" право на доступ до публічної інформації гарантується: 1) обов`язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом; 2) визначенням розпорядником інформації спеціальних структурних підрозділів або посадових осіб, які організовують у встановленому порядку доступ до публічної інформації, якою він володіє; 3) максимальним спрощенням процедури подання запиту та отримання інформації; 4) доступом до засідань колегіальних суб`єктів владних повноважень, крім випадків, передбачених законодавством; 5) здійсненням парламентського, громадського та державного контролю за дотриманням прав на доступ до публічної інформації; 6) юридичною відповідальністю за порушення законодавства про доступ до публічної інформації.

Статтею 12 Закону України "Про доступ до публічної інформації" встановлено, що суб`єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є: 1) запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об`єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб`єктів владних повноважень; 2) розпорядники інформації - суб`єкти, визначені у статті 13 цього Закону; 3) структурний підрозділ або відповідальна особа з питань доступу до публічної інформації розпорядників інформації.

Частиною першою статті 13 Закону України "Про доступ до публічної інформації" передбачено, що розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються: 1) суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання; 2) юридичні особи, що фінансуються з державного, місцевих бюджетів, бюджету Автономної Республіки Крим, - стосовно інформації щодо використання бюджетних коштів; 3) особи, якщо вони виконують делеговані повноваження суб`єктів владних повноважень згідно із законом чи договором, включаючи надання освітніх, оздоровчих, соціальних або інших державних послуг, - стосовно інформації, пов`язаної з виконанням їхніх обов`язків; 4) суб`єкти господарювання, які займають домінуюче становище на ринку або наділені спеціальними чи виключними правами, або є природними монополіями, - стосовно інформації щодо умов постачання товарів, послуг та цін на них.

До розпорядників інформації, зобов`язаних оприлюднювати та надавати за запитами інформацію, визначену в цій статті, у порядку, передбаченому цим Законом, прирівнюються суб`єкти господарювання, які володіють: 1) інформацією про стан довкілля; 2) інформацією про якість харчових продуктів і предметів побуту; 3) інформацією про аварії, катастрофи, небезпечні природні явища та інші надзвичайні події, що сталися або можуть статися і загрожують здоров`ю та безпеці громадян; 4) іншою інформацією, що становить суспільний інтерес (суспільно необхідною інформацією).

На розпорядників інформації, визначених у пунктах 2, 3, 4 частини першої та в частині другій цієї статті, вимоги цього Закону поширюються лише в частині оприлюднення та надання відповідної інформації за запитами.

Частиною четвертою статті 13 Закону України "Про доступ до публічної інформації" визначено, що усі розпорядники інформації незалежно від нормативно-правового акта, на підставі якого вони діють, при вирішенні питань щодо доступу до інформації мають керуватися цим Законом.

Як визначає частина перша статті 19 Закону України "Про доступ до публічної інформації", запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні.

Ознаками публічної інформації є:

- готовий продукт інформації, який отриманий або створений лише в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством;

- заздалегідь відображена або задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація;

- така інформація знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень або інших розпорядників публічної інформації;

- інформація не може бути публічною, якщо створена суб`єктом владних повноважень не під час виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків;

- інформація не може бути публічною, якщо створена не суб`єктом владних повноважень.

За правилами пунктів 3, 6 частини першої статті 14 Закону України "Про доступ до публічної інформації" розпорядники інформації зобов`язані: вести облік запитів на інформацію; надавати та оприлюднювати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об`єктивність наданої інформації і оновлювати оприлюднену інформацію.

Так, запит на доступ до публічної інформації зводиться до прохання надати інформацію, якою вже володіє розпорядник. Закон України "Про доступ до публічної інформації" надає право доступу вже до існуючої інформації і не вимагає створення у відповідь на запит нової інформації.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 14 лютого 2018 року у справі справа №303/5005/15-а (2а/303/218/15), провадження №К/9901/3496/18.

Отже, публічною інформацією є те, що заздалегідь зафіксовано будь-якими засобами та на будь-яких носіях та знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації.

Дана позиція узгоджується також із роз`ясненням Вищого адміністративного суду України, викладеним у постанові Пленуму від 29 вересня 2016 року №10 "Про практику застосування адміністративними судами законодавства про доступ до публічної інформації".

При цьому, положеннями частини першої, другої статті 6 Закону України "Про доступ до публічної інформації" визначено, що інформацією з обмеженим доступом є: конфіденційна інформація; таємна інформація; службова інформація.

Обмеження доступу до інформації здійснюється відповідно до закону при дотриманні сукупності таких вимог:

1) виключно в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров`я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя;

2) розголошення інформації може завдати істотної шкоди цим інтересам;

3) шкода від оприлюднення такої інформації переважає суспільний інтерес в її отриманні.

Відповідно до статті 9 Закону України "Про доступ до публічної інформації" відповідно до вимог частини другої статті 6 цього Закону до службової може належати така інформація:

1) що міститься в документах суб`єктів владних повноважень, які становлять внутрівідомчу службову кореспонденцію, доповідні записки, рекомендації, якщо вони пов`язані з розробкою напряму діяльності установи або здійсненням контрольних, наглядових функцій органами державної влади, процесом прийняття рішень і передують публічному обговоренню та/або прийняттю рішень;

2) зібрана в процесі оперативно-розшукової, контррозвідувальної діяльності, у сфері оборони країни, яку не віднесено до державної таємниці.

Документам, що містять інформацію, яка становить службову інформацію, присвоюється гриф "для службового користування". Доступ до таких документів надається відповідно до частини другої статті 6 цього Закону.

Перелік відомостей, що становлять службову інформацію, який складається органами державної влади, органами місцевого самоврядування, іншими суб`єктами владних повноважень, у тому числі на виконання делегованих повноважень, не може бути обмеженим у доступі.

З наведених положень вбачається, що на запит про надання інформації надається вже існуюча інформація та не вимагається створення у відповідь на запит нової інформації. При цьому мають враховуватися обмеження у доступі до інформації, зокрема, службової.

Так, у Збройних Силах України був складений Перелік відомостей, що становить службову інформацію (ПСІ-2017), затверджений наказом Генерального штабу Збройних Сил України від 22.11.2017 № 408 (далі - Перелік).

Пунктом 3 Переліку встановлено, накази по особову складу військовослужбовців (крім наказів про зарахування військовослужбовців у розпорядження начальника Головного управління розвідки Міністерства оборони України) віднесено до відомостей Збройних Сил України, що становлять службову інформацію.

У той же час, главою 12 розд. II Інструкції з організації обліку особового складу Збройних Сил України, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 26.05.2014 № 333 (зі змінами), зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 12.06.2014 за № 611/25388 (далі - Інструкція) врегульовано правила складання наказів по особовому складу.

Пунктом 12.10 Інструкції передбачено, що проекти наказів до подання їх на підпис командирам (керівникам) повинні бути перевірені (вичитані), звірені з документами персонального обліку військовослужбовців та завізовані на звороті останнього аркуша наказу безпосереднім керівником кадрового органу або особою, на яку відповідно до письмового наказу покладено тимчасове виконання обов`язків за цією посадою. Зразок звороту останнього аркуша наказу наведено в додатку 52 до цієї Інструкції.

Отже, суд погоджується з відповідачем, що останній аркуш (аркуш погодження) наказу по особовому складу є частиною цього наказу, що спростовує твердження позивача, що він у своєму запиті на інформацію від 09.08.2021 не запитував наказу командувача Сил логістики Збройних Сил України (по особовому складу) від 09.06.2021 № 79 (далі - наказ від 09.06.2021 № 79), адже у вказаному запиті, крім надання інформації щодо посадових осіб, які погодили зазначений наказ, стояло питання надання копії його аркушу погодження, який є останнім аркушем і невід`ємною частиною наказу.

З приводу доводів ОСОБА_1 щодо незастосування при опрацюванні його запиту частини сьомої статті 6 Закону та пункту 11.8.9 Інструкції з діловодства в Збройних Силах України, затвердженої наказом Генерального штабу Збройних Сил України від 07.04.2017 № 124, зокрема, стосовно того, що йому не була надана копія запитуваного документу в обсязі інформації, доступ до якої необмежений, тобто у заретушованому вигляді, суд враховує наступне.

Наказ від 09.06.2021 № 79, як і його невід`ємний останній аркуш погодження містить дійсні найменування посад посадових осіб, що є службовою інформацією, ретушування якої не містило б цілісного (зрозумілого) об`єму інформації та унеможливило встановити посадових осіб, які погоджували обумовлений наказ.

Що стосується тверджень позивача щодо незастосування Командуванням Сил логістики Збройних Сил України при відмові йому у доступі до запитуваної інформації "трискладового тесту" відповідно до частини другої статті 6 Закону, яка передбачає дотримання сукупності таких вимог: 1) виключно в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи кримінальним правопорушенням, для охорони здоров`я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя; 2) розголошення інформації може завдати істотної шкоди цим інтересам; 3) шкода від оприлюднення такої інформації переважає суспільний інтерес в її отриманні.

Як зазначає відповідач, оприлюднення запитуваної ОСОБА_1 інформації про посадових осіб, які погодили наказ від 09.06.2021 № 79 та котрі брали безпосередню участь в операції об`єднаних сил (антитерористичної операції), їх місце проходження військової служби значно знижує рівень захищеності національної (державної) безпеки та територіальної цілісності в умовах прогресивного розвитку глобалізаційних процесів і його впливу на інформаційну сферу держави, що цілком відповідає зазначеним вимогам "трискладового тесту" відповідно до частини другої статті 6 Закону та свідчить про обґрунтованість вищевказаної відмови позивачу.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставах, в межах та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, Окружний адміністративний суд міста Києва, з урахуванням вимог встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, виходячи з системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, вважає, що адміністративний позов не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 6-11, 73-77, 79, 90, 139, 241 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295 - 297 КАС України.

Суддя С.К. Каракашьян