Справа № 420/3163/22
Суддя: Андрухів В.В.
Дата ухвалення: 2022-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/3163/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2022 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд під головуванням судді Андрухіва В.В., за участю секретаря судового засідання Рижук В.І., представника позивача адвоката Гудкової Н.Ф., представник відповідача не з`явився, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень та податкової вимоги,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 26.06.2019 року №№ 00661304, 00641304, 00651304 та податкової вимоги від 07.08.2019 року на суму 216529,90 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що на підставі наказу Головного управління ДФС в Одеській області №1833 від 14.03.2019 року було вирішено провести документальну позапланову невиїзну перевірку фізичної особи ОСОБА_1 з питань дотримання податкового законодавства щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати сум податку на доходи фізичних осіб та військового збору з доходу, отриманого платником податку як додаткове благо за період з 01.01.2015 року по 31.12.2015 року, з 06 травня 2019 року тривалістю 5 робочих днів. 17.05.2019 року за результатами перевірки відповідачем складений акт №942/15-32-13-04/ НОМЕР_1 .

За результатами перевірки ГУ ДФС в Одеській області прийнято податкові повідомлення-рішення: №00661304 від 26.06.2019 року на загальну суму 201211,89 грн. (160969,51 грн. - основний платіж; 40242,38 грн. - штрафні санкції) за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачується за результатами річного декларування; №00641304 від 26.06.2019 року на суму 170,00 грн. (штрафні санкції) за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачується за результатами річного декларування; №00651304 від 26.06.2019 року на загальну суму 15147,99 грн. (12118,39 грн. - основний платіж; 3029,60 грн. - штрафні санкції) - військовий збір, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування.

07.08.2019 року ГУ ДФС в Одеській області складено податкову вимогу про сплату позивачем боргу у розмірі 216529,90 грн.

Як вказав позивач, з акту про результати документальної позапланової невиїзної перевірки від 17.05.2019 р. вбачається, що підставою для прийняття податкових повідомлень-рішень, та як наслідок податкової вимоги, є отримання ОСОБА_1 доходу як додаткового блага у вигляді суми боргу платника податку, анульованого кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним із процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності.

В акті перевірки зазначається, що згідно з інформацією, отриманою від АТ Укрсоцбанк та відповідно до відомостей ЦБД ДРФО ДФС України розмір прощеної суми боргу ОСОБА_1 становить 807892,56 грн. (враховуючи п.165.1.55 ст.165.1 ПК України (808501,56 - 609 грн. (1218*50%) (розмір суми, що не включається до загально місячного (річного) оподаткованого доходу за п.165.1.55 ПК України в редакції на момент виникнення спірних правовідносин).

Сума доходу у вигляді анульованої основної суми кредитної заборгованості становить 808501,56 грн., що підтверджується листом АТ Укрсоцбанк від 30.10.2018 року.

У зв`язку з кризою та девальвацією української гривні, на підставі заяви ОСОБА_1 , 18.12.2015 року АТ Укрсоцбанк проведено реструктуризацію заборгованості позивача за договором про іпотечний кредит № МRТG-71 від 09.06.2008 року.

Відповідно до заяви позичальника станом на 18.12.2015 року: сума кредитної заборгованості, що підлягала сплаті ОСОБА_1 808526,26 грн./іноземна валюта 31753,00 євро; сума заборгованості, яка анульована банком (основна сума кредитної заборгованості) 808501,56 грн./іноземна валюта 31752,03 євро.

Позивач вказав, що відповідачем при проведенні перевірки невірно застосовано до спірних правовідносин вимоги абзацу "д" підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України. Адже, їх застосування має місце виключно у випадку перевищення суми прощеного (анульованого) кредитором боргу над сумою курсової різниці, обрахованої за правилами, передбаченими пунктом 8 підрозділу 1 розділу XX "Перехідні положення" ПК України.

Позивач зазначив, що сума курсової різниці, яка згідно із приписами пункту 8 підрозділу 1 розділу XX "Перехідні положення" ПК України дорівнює різниці між основною сумою боргу за фінансовим кредитом в іноземній валюті, визначеній за офіційним курсом НБУ на дату зміни валюти зобов`язання за таким кредитом з іноземної валюти у гривню, та сумою такого боргу, визначеною за офіційним курсом НБУ станом на 1 січня 2014 року, обраховується наступним чином: 1617027,82 грн. (еквівалент основної суми боргу позивача у розмірі 63505,03 євро, визначена у гривні за офіційним курсом НБУ на дату зміни валюти зобов`язання за кредитом (25,462988 грн. за 1 євро)) мінус 701192,69 грн. (еквівалент основної суми боргу позивача у розмірі 63505,03 євро, визначений у гривні за офіційним курсом НБУ станом на 1 січня 2014 року (11,04153 грн. за 1 євро)) становить 915835,126 грн.

Отже, різниця між прощеною (анульованою) сумою боргу 808501,56 грн. та сумою курсової різниці 915835,126 грн. є від`ємною та складає негативне значення -107333,57 грн. (808501,56 - 915835,126), тобто, об`єкт оподаткування податком на доходи фізичних осіб у розумінні абзацу "д" підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України відсутній.

Зважаючи на те, що різниця між прощеною (анульованою) сумою боргу та сумою курсової різниці є від`ємною, у ОСОБА_1 не виникло обов`язку щодо включення до оподаткованого доходу платника податку суми боргу, прощеного кредитором.

Таким чином, позивач вважав, що відповідачем при проведені перевірки не застосовано пункт 8 підрозділу 1 розділу XX "Перехідні положення" ПК України, та прийнято податкові повідомлення-рішення не на підставі та не у спосіб, що визначений Податковим кодексом України.

Ухвалою від 11.02.2022 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Ухвалою від 15.02.2022 року визнано поважними причини пропуску ОСОБА_1 строку звернення до суду з даним позовом. Поновлено ОСОБА_1 строк для звернення до суду з позовом. Прийнято до розгляду вказану позовну заяву та відкрито провадження у справі. Ухвалено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Ухвалою від 23.02.2022 року за клопотанням Головного управління ДПС в Одеській області ухвалено здійснювати подальший розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін та викликано сторін у судове засідання.

У судове засідання, призначене на 07.09.2022 року на 12:30 годину, з`явився представник позивача (в режимі відеоконференції).

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, 07.09.2022 року подав до суду заяву про проведення судового засідання без участі представника відповідача.

Під час судового розгляду справи представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві.

22.02.2022 року представник відповідача подав відзив на позовну заяву, відповідно до якого вважає позов необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

У відзиві на позовну заяву відповідач зазначив таке.

На підставі пп.78.1.1, пп.78.1.2 п.78.1 ст.78 Податкового кодексу України та наказу ГУ ДФС в Одеській області від 14.03.2019 р. №1833, ГУ ДПС в Одеській області була проведена документальна позапланова невиїзна перевірка ОСОБА_1 з питань дотримання податкового законодавства щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати сум податку на доходи фізичних осіб та військового збору з доходу, отриманого платником податку, як додаткове благо за період з 01.01.2015 року по 31.12.2015 року.

16.11.2018 р. ОСОБА_1 вручено поштою повідомлення №9518/Н/15-32-52-07- 12 від 07.11.2018 року щодо необхідності подання річної декларації про майновий стан і доходи за 2015 р. Однак, ОСОБА_1 так і не задекларував отримані доходи та не сплатив податки та збори до бюджету, що підтверджується даними ІС Податковий блок.

Згідно відомостей з ЦБД ДРФО ДФС України про суми виплачених доходів за період з 01.01.2015 р. по 31.12.2015 р. ОСОБА_1 було отримано дохід як додаткове благо у вигляді суми боргу платника податку, анульованого кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності.

ГУ ДФС в Одеській області надіслано лист-запит від 11.09.2018 р. №12961/10/15-32-13-12-12 до АТ Укрсоцбанк щодо надання інформації про суми нарахованого/сплаченого доходу на користь ОСОБА_1

АТ Укрсоцбанк надано відповідь від 30.10.2018 р. №05.6-12/79-1134 та підтверджено інформацію про суми виплачених (нарахованих) доходів ОСОБА_1 у 2015 році, що відображені у податкових розрахунках сум доходу, нарахованого (сплаченого) фізичним особам і сум утриманого податку (форма №1ДФ) за ознакою доходу 126, у повному обсязі. Доходи, нараховані у вигляді основної суми боргу (кредиту), анульованих кредитором за його самостійним рішенням з врученням боржнику відповідного повідомлення про анулювання (прощення) боргу згідно вимог підпункту 164.2.17 д пункту 164.2 статті 164 ПКУ та включенням суми анульованого боргу до податкового розрахунку за формою 1ДФ.

Відповідач вказав, що сума загального річного оподатковуваного доходу ОСОБА_1 складає 807892,56 грн.

Боржник (платник податків), який отримав додаткове благо у вигляді прощення (анулювання) суми боргу за кредитом, та який був належним чином повідомлений про прощення (анулювання) такого боргу, зобов`язаний відобразити анульовану суму боргу у складі оподатковуваного доходу з обчисленням та перерахуванням до бюджету відповідної суми податку.

Відповідач зазначив, що дохід, отриманий в сумі 807892,56 грн. ОСОБА_1 у вигляді основної суми боргу, анульованого кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, включається до загального річного оподатковуваного доходу і підлягає оподаткуванню за ставкою 15%, що визначено п.167.1 ст.167 ПКУ.

Якщо база оподаткування, яка визначена з урахуванням норм пункту 164.6 статті 164 цього розділу щодо доходів, зазначених в абзаці першому цього пункту, в календарному місяці перевищує десятикратний розмір мінімальної заробітної плати, до суми такого перевищення застосовується ставка 20 відсотків.

Отже, сума податку на доходи фізичних осіб, яка підлягає сплаті, складає 160969,51 гри. ((12180* 15%=1827)+(795712,56*20%=159142,51)).

Перевіркою встановлено заниження суми військового збору за 2015 р. в сумі 12118,39 грн. (807892,56 грн. *1,5% ставка збору).

Відповідач зазначив, що згідно даних ІС Податковий блок ОСОБА_1 не подано податкову декларацію про майновий стан і доходи, та не сплачено податок на дохід фізичних осіб та військовий збір з доходу як додаткове благо у вигляді основної суми боргу платника податку, анульованого кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у наслідок чого занижено податок на доходи фізичних осіб на суму 160969,51 грн., та військовий збір на суму 12118,39 грн., який підлягає перерахуванню до бюджету.

За викладених обставин, відповідач вважав оскаржувані податкові повідомлення-рішення та податкову вимогу законними та обгрунтованими.

Заслухавши вступне слово представника позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд встановив такі обставини.

Судом встановлено, що на підставі пп.78.1.1, пп.78.1.2 п.78.1 ст.78 Податкового кодексу України та наказу ГУ ДФС в Одеській області від 14.03.2019 р. №1833, посадовими особами відповідача була проведена документальна позапланова невиїзна перевірка фізичної особи ОСОБА_1 з питань дотримання податкового законодавства щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати сум податку на доходи фізичних осіб та військового збору з доходу, отриманого платником податку, як додаткове благо за період з 01.01.2015 року по 31.12.2015 року.

За результатами перевірки фізичної особи ОСОБА_1 складено Акт від 17.05.2019 року №942/15-32-13-04/ НОМЕР_1 про результати документальної позапланової невиїзної перевірки фізичної особи ОСОБА_1 з питань дотримання податкового законодавства щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати сум податку на доходи фізичних осіб та військового збору з доходу, отриманого платником податку, як додаткове благо за період з 01.01.2015 року по 31.12.2015 року (а.с. 16-21).

Перевіркою встановлено такі порушення фізичною особою ОСОБА_1 :

- пп.168.2.1. п.168.2. ст.168, пп.168.1.3 п.168.1 ст.168, пп. "д" пп.164.2.17 п.164.2 ст.164, п.167.1 ст.167, п.179.7 ст.179, пп.49.18.4. п49.18 ст.49 ПК України - не надана декларація про майновий стан і доходи за 2015 р., занижено податок на доходи фізичних осіб, що підлягає сплаті до бюджету в сумі 160969,51 грн.;

- п.16-1 підрозділу 10 розділу XX ПК України - занижено зобов`язання з військового збору, що підлягає сплаті до бюджету за 2015р. в сумі 12118,39 грн.

За результатами розгляду матеріалів перевірки ГУ ДФС в Одеській області винесено оскаржувані податкові повідомлення-рішення від 26.06.2019 року:

- №00661304, згідно з яким ОСОБА_1 збільшено суму грошового зобов`язання за платежем Податок на доходи фізичних осіб, що сплачується за результатами річного декларування на 201011.89 грн, з яких 160969,51 грн. за податковим зобов`язанням, та 40242,38 грн. за штрафними (фанансовими) санкціями (штрафами) (а.с. 24);

- №00641304, згідно з яким до ОСОБА_1 застосована штрафна санкція на загальну суму 170 грн. за платежем Податок на доходи фізичних осіб, що сплачується за результатами річного декларування (а.с. 25);

- №00651304, згідно з яким ОСОБА_1 збільшено суму грошового зобов`язання на загальну суму 15147,99 грн. (12118,39 грн. - за податковими зобов`язаннями; 3029,60 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами)) за платежем Військовий збір, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування (а.с. 26).

У зв`язку з несплатою позивачем заборгованості податковим органом було винесено податкову вимогу форми Ю №293534-52 від 07.08.2019 року на суму 216529 грн. (а.с. 32).

Також судом встановлено, що 09.06.2008 року між ОСОБА_1 та УніКредит Банком ТзОВ був укладений договір про іпотечний кредит №MRTG-71, згідно п.1.1 якого позивачу наданий кредит в іноземній валюті (118000 Євро) (а.с. 67-73).

18.12.2015 позивач подав до банку заяву на сплату заборгованості згідно умов Опції 50-50 з частковим анулюванням, в якій просив банк здійснити анулювання (прощення) заборгованості за договором кредиту в загальній сумі 808501,56 грн. (31752,03 Євро) протягом поточного дня (а.с. 74). У заяві позивача повідомлено про його обов`язок самостійно сплатити податок з доходів фізичних осіб з суми прощеної основної заборгованості за кредитом і відобразити такий дохід у річній податковій декларації відповідно до вимог п.п.164.2.17 ст.164 ПК України (а.с.74).

Дана заява є Додатком № 1 до Договору про внесення змін № 1 від 18.12.2015 року до Договору кредиту №MRTG-71 від 09.06.2008 року.

11.09.2018 р. ГУ ДФС в Одеській області надіслано лист-запит №12961/10/15-32-13-12-12 до АТ Укрсоцбанк, , щодо надання інформації про суми нарахованого/сплаченого доходу на користь ОСОБА_1 та щодо повідомлення платника податку боржника про прощення (анулювання) боргу в порядку, визначеному пп. д) ст.164.2.17 ПК України, оскільки громадянин самостійно не надав річну податкову декларацію про отриманий дохід у вигляді прощеної кредитором основної суми доргу (кредиту) та не сплатив відповідні податки (а.с.136).

АТ Укрсоцбанк, , надано відповідь від 30.10.2018 р. №05.6-12/79-1134 та підтверджено інформацію про суми виплачених (нарахованих) доходів ОСОБА_1 у 2015 році, що відображені у Податкових розрахунках сум доходу, нарахованого (сплаченого) фізичним особам і сум утриманого податку (форма № 1-ДФ) за ознакою доходу 126, у розмірі 807892,56 грн. Згідно даної відповіді доходи нараховані у вигляді основної суми боргу (кредиту), анульованих кредитором за його самостійним рішенням з врученням боржнику відповідного повідомлення про анулювання (прощення) боргу згідно вимог підпункту 164.2.17 д пункту 164.2 статті 164 ПКУ та включенням суми анульованого боргу до податкового розрахунку за формою 1-ДФ (а.с. 75-76, 137-138).

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Підпунктом 14.1.47 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що додатковим благом є кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов`язаний з виконанням обов`язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку.

Згідно пункту 164.1 статті 164 ПК України базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Відповідно до підпункту "д" підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді суми боргу платника податку, анульованого (прощеного) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Якщо кредитор повідомляє платника податку - боржника рекомендованим листом з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або шляхом надання повідомлення боржнику під підпис особисто про анулювання (прощеного) боргу та включає суму анульованого (прощеного) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано (прощеного), такий боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації.

За змістом пункту 176.2 статті 176 ПК України особи, які відповідно до цього Кодексу мають статус податкових агентів, зобов`язані: а) своєчасно та повністю нараховувати, утримувати та сплачувати (перераховувати) до бюджету податок з доходу, що виплачується на користь платника податку та оподатковується до або під час такої виплати за її рахунок; б) подавати у строки, встановлені цим Кодексом для податкового кварталу, податковий розрахунок суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, а також суми утриманого з них податку до контролюючого органу за місцем свого розташування.

Підпунктами 14.1.47, 14.1.54 пункту 14.1 статті 14 ПК України закріплено, що додаткові блага - це кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов`язаний з виконанням обов`язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

Дохід з джерелом їх походження з України - будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні, у тому числі, але не виключно, доходи у вигляді: а) процентів, дивідендів, роялті та будь-яких інших пасивних (інвестиційних) доходів, сплачених резидентами України; б) доходів від надання резидентам або нерезидентам в оренду (користування) майна, розташованого в Україні, включаючи рухомий склад транспорту, приписаного до розташованих в Україні портів; в) доходів від продажу рухомого та нерухомого майна, доходів від відчуження корпоративних прав, цінних паперів, у тому числі акцій українських емітентів; г) доходів, отриманих у вигляді внесків та премій на страхування і перестрахування ризиків на території України; ґ) доходів страховиків - резидентів від страхування ризиків страхувальників - резидентів за межами України; д) інших доходів від діяльності, у тому числі пов`язаних з повною або частковою переуступкою прав та обов`язків за угодами про розподіл продукції на митній території України або на територіях, що перебувають під контролем митних органів (у зонах митного контролю, на спеціалізованих ліцензійних митних складах тощо); е) спадщини, подарунків, виграшів, призів; є) заробітної плати, інших виплат та винагород, виплачених відповідно до умов трудового та цивільно-правового договору; ж) доходів від зайняття підприємницькою та незалежною професійною діяльністю.

Аналіз наведених норм законів дає підстави для висновку, що додаткове благо визначається як дохід у разі приросту показників фінансового та/або майнового стану платника податку. Грошова сума, яка надана в кредит, підлягає поверненню, тому сама по собі ця сума не збільшує дохід платника податку. Водночас, у разі коли відпадуть встановлені законом та/або договором підстави для витребування кредитором у боржника грошової суми, наданої на умовах повернення, у платника податку - боржника виникає приріст фінансових показників за рахунок суми, взятої в борг.

Таким чином, сума кредиту, прощена (анульована) банком, збільшує дохід платника податку і включається в його оподатковуваний дохід. Разом з тим проценти, які нараховані банком за умовами договору за користування кредитом, та підвищені проценти, нараховані у разі прострочення платежу, не є доходами, які призводять до приросту показників фінансового та/або майнового стану платника податку. Відповідно, у разі прощення (анулювання) процентів, нарахованих за користування кредитом, та підвищених процентів, нарахованих у разі прострочення платежу, відсутні підстави вважати їх додатковим благом платника податку.

З викладеного випливає, що під додатковим благом розуміється основна сума боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, і не включає в цю суму боргу (кредиту) проценти, нараховані за користування кредитом, прощені (анульовані) кредитором.

У справі, що розглядається, податковим органом встановлено, що позивач отримав дохід у вигляді анулювання основної суми заборгованості за ознакою доходу "126" у вигляді додаткового блага.

Суд зазначає, що сума кредиту, прощена (анульована) банком, збільшує дохід платника податку і включається в його оподатковуваний дохід. Разом з тим проценти, які нараховані банком за умовами договору за користування кредитом, та підвищені проценти, нараховані у разі прострочення платежу, не є доходами, які призводять до приросту показників фінансового та/або майнового стану платника податку. Відповідно, у разі прощення (анулювання) процентів, нарахованих за користування кредитом, та підвищених процентів, нарахованих у разі прострочення платежу, відсутні підстави вважати їх додатковим благом платника податку.

З викладеного слідує, що під додатковим благом розуміється основна сума боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, і не включає в цю суму боргу (кредиту) проценти, нараховані за користування кредитом, прощені (анульовані) кредитором.

Так, 7 травня 2015 набув чинності Закон України від 9 квітня 2015 року №321-VIII Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо кредитних зобов`язань (далі Закон №321-VIII), згідно з яким підрозділ 1 розділу ХХ Перехідні положення ПК України доповнено пунктом 8 у наступній редакції: не вважається додатковим благом платника податку та не включається до розрахунку загального місячного (річного) оподатковуваного доходу сума, прощена (анульована) кредитором у розмірі різниці між основною сумою боргу за фінансовим кредитом в іноземній валюті, визначена за офіційним курсом Національного банку України на дату зміни валюти зобов`язання за таким кредитом з іноземної валюти у гривню, та сумою такого боргу, визначеною за офіційним курсом Національного банку України станом на 1 січня 2014 року, а також сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені) за такими кредитами, прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Норми цього пункту застосовуються до фінансових кредитів в іноземній валюті, непогашених до 1 січня 2014 року. Дія абзацу першого цього пункту поширюється на операції з прощення (анулювання) кредитором боржникові заборгованості за фінансовим кредитом в іноземній валюті, що здійснювалися, починаючи з 1 січня 2015 року.

Із системного аналізу наведених правових норм Верховний Суд у складі суддів судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у постанові від 28 липня 2021 року у справі №826/12872/17 дійшов висновку, що у разі, якщо кредитором (банком) здійснено анулювання (прощення) основної суми боргу (кредиту), а не суми у розмірі різниці, розрахованої кредитором відповідно до пункту 8 підрозділу 1 розділу XX Перехідних положень ПК України, то з метою оподаткування сума такого анульованого боргу вважається додатковим благом і включається до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу відповідно до підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України з обчисленням та перерахуванням до бюджету відповідної суми податку. Отже ключовою умовою застосування зазначеної норми Судова палата визначила факт зміни сторонами кредитного договору валюти зобов`язання.

Як встановлено судом з наданих сторонами доказів, 18.12.2015 позивач подав до банку заяву на сплату заборгованості згідно умов Опції 50-50 з частковим анулюванням, в якій просив банк здійснити анулювання (прощення) заборгованості за договором кредиту в загальній сумі 808501,56 грн. (31752,03 Євро) протягом поточного дня (а.с. 74). У заяві позивача повідомлено про його обов`язок самостійно сплатити податок з доходів фізичних осіб з суми прощеної основної заборгованості за кредитом і відобразити такий дохід у річній податковій декларації відповідно до вимог п.п.164.2.17 ст.164 ПК України.

Таким чином, вказана сума прощеного боргу відповідно до абзацу д підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України є додатковим благом платника податку (позивача) та підлягає включенню до його загального місячного (річного) оподатковуваного доходу за 2015 рік.

У спірних правовідносинах підтверджено дотримання кредитором умов, з якими положення абзацу д підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України пов`язують обов`язок платника податків відобразити анульовану суму боргу у складі оподатковуваного доходу з обчисленням та перерахуванням до бюджету відповідної суми податку.

Матеріали справи не містять будь-яких доказів зміни умов кредитного договору №MRTG-71 від 09.06.2008 року щодо валюти зобов`язання, що було б підставою для застосування преференції, передбачених пунктом 8 підрозділу 1 розділу XX Перехідних положень ПК України.

Перевіряючи доводи позивача про те, що у спірних правовідносинах відбулась зміна валюти зобов`язання на підставі додаткового договору №1 від 18.12.2015 року, укладеного між позивачем та банком, у судовому засіданні 27.07.2022 року суд запропонував представнику позивача надати означений договір про внесення змін № 1 від 18.12.2015 до Договору кредиту від 09.06.2008 року та копію платіжного документа на підтвердження сплати зобов`язань за кредитним договором згідно заяви від 18.12.2015 року, однак, вказаного договору про внесення змін № 1 від 18.12.2015 чи іншого доказу, які б свідчили про зміну валюти зобов`язання за кредитним договором №MRTG-71 від 09.06.2008 року, позивач суду не надав.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що відповідачем правомірно визначено позивачу грошові зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, військового збору, обраховані з суми прощеного (анульованого) кредитором основного боргу (кредиту), та застосовано штрафні санкції з означених податку та збору.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 28.07.2021 року у справі №826/12872/17 та від 05.11.2021 року у справі №420/1071/20.

Таким чином, суд дійшов висновку про непоширення на анульовану банком суму боргу 808501,56 грн. положень пункту 8 підрозділу 1 розділу ХХ Перехідні положення ПК України, адже в даному випадку відсутні відповідні умови, за яких застосовуються вказані положення законодавства.

Окрім того, враховуючи, що позивачем не подано декларацію про майновий стан і доходи до податкового органу за 2015 рік, суд вважає обґрунтованим застосування відповідачем до позивача штрафу в сумі 170 грн. на підставі пункту 120.1 статті 120 ПК України.

За таких обставин, відповідач законно та обгрунтовано нарахував позивачу грошові зобов`язання та штрафи оскражуваними податковими повідомленнями-рішеннями №№ 00661304, 00641304, 00651304.

Згідно наданого суду розрахунку податкового боргу та довідки про суми податкового боргу (а.с.30, 31) оскражувана позивачем податкова вимога від 07.08.2019 року на суму 216529,90 грн. грунтується на вказаних вище податкових повідомленнях-рішеннях, а тому вона також є прийнятою правомірно.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Суд вважає, що вищевказані податкові повідомлення-рішення та податкова вимога відповідають вимогам ч.2 ст.2 КАС України, зокрема, прийняті відповідачем на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення; з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку. Тому вказані рішення та податкова вимога не підлягають скасуванню.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч.1 ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є безпідставними та не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 2, 5-6, 9, 72, 77, 90, 241-246, 293 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС в Одеській області (адреса: вул. Семінарська, 5, м. Одеса, 65044, код ЄДРПОУ ВП 44069166) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень ГУ ДФС в Одеській області від 26 червня 2019 року №№ 00661304, 00641304, 00651304 та податкової вимоги від 07 серпня 2019 року № 293534-52 на суму 216529,90 грн. відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складено 12 вересня 2022 року.

Суддя В.В. Андрухів