Справа № 380/8120/22
Суддя: Клименко Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2022-09-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2022 року м. Львів

справа № 380/8120/22

провадження № П/380/8177/22

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Клименко О.М., за участю секретаря судового засідання Давид О.Ю., та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник Луців О.М.

відповідача: представник Тістечко Ю.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у загальному позовному провадженні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ВОЛАГРО» до Львівської митниці про визнання протиправними та скасування карток відмови,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «ВОЛАГРО» (Позивач) звернулося до Львівського окружного адміністративного суду із позовом до Львівської митниці (Відповідач), в якому, із урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 25.07.2022, просить:

- визнати протиправними та скасувати Картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 02.12.2021 № UА209170/2021/001639, від 02.12.2021 № UА209170/2021/001640 і від 09.12.2021 № UА209170/2021/001691, складені Львівською митницею;

- покласти судові витрати на відповідача.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що у грудні 2021 року за зовнішньоекономічними договорами (контрактами) купівлі-продажу товарів ТОВ «ВОЛАГРО» придбало у Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРОЛОК» (AGROLOK, Sp. z o. o., Республіка Польща) і Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕЛЬВІТА» (ELVITA, Sp. z o. o., Республіка Польща) три партії мінеральних добрив, а саме: одну партію YARA MILA NPK 16-16-16 із вмістом азоту (N) 16%, фосфору (P2O5) 16% та калію (K2O) 16% (експортер - Товариство з обмеженою відповідальністю «АГРОЛОК») і дві партії YARA MILA 7-20-28 (CORN) із вмістом азоту (N) 7%, фосфору (P2O5) 20% та калію (K2O) 28% (експортери - Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕЛЬВІТА» і Товариство з обмеженою відповідальністю «АГРОЛОК»). Згідно з товаросупровідними документами заявленою країною походження товару був Європейський Союз. При цьому мінеральні добрива були пред`явлені до митного оформлення за такими митними деклараціями: № UА209170/2021/096022 від 02.12.2021, № UА209170/2021/096141 від 02.12.2021, № UА209170/2021/098427 від 09.12.2021.

Для здійснення митного оформлення мінеральних добрив було подано пакет документів, який посвідчував походження товару, зокрема: зовнішньоекономічні договори (контракти) купівлі-продажу товарів; рахунки-фактури (інвойси); товаротранспортні накладні; інші товаросупровідні документи. При цьому підставою для застосування до Товару тарифних пільг (тарифних преференцій) за кодом « 410» відповідно до Класифікатора звільнень від сплати митних платежів при ввезенні товарів на митну територію України, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 20.09.2012 р. № 1011, - «Товари, що ввозяться в Україну та походять з країн ЄС» були сертифікати з перевезення товару EUR.1, видані митними органами Республіки Польща.

Проте, Львівська митниця, склала картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 02.12.2021 № UА209170/2021/001639, від 02.12.2021 № UА209170/2021/001640 і від 09.12.2021 № UА209170/2021/001691, якими відмовила у митному оформленні товару, імпортованого в Україну за усіма вищезазначеними експортно-імпортними операціями. Підставою для відмови у митному оформленні товару зазначено: «Неможливість завершення митного оформлення у зв`язку із призупиненням застосування преференцій до отримання результатів перевірки достовірності документів про преференційне походження товару у зв`язку із не підтвердженням походження товарів митними органами країни ЄС відповідно до норм статті 32 Доповнення I «Щодо визначення поняття» походження товарів і методів адміністративного співробітництва» до Регіональної конвенції про пан-євро-середземноморські преференційні правила походження в рамках Угоди про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами членами, з іншої сторони від 27.06.2014 року, та, відповідно, відсутністю підстав для застосування преференції « 410» до вищезазначених товарів, Постанова Кабінету Міністрів від 21.05.2012 №450 «Питання, пов`язані із застосуванням митних декларацій» (зі змінами), Наказ Міністерства фінансів від 30.05.2012 №631 «Про затвердження Порядку виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа» (зі змінами), Наказ Міністерства фінансів від 30.05.2012 №651 «Про затвердження Порядку заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа». Роз`яснюючи вимоги, виконання яких забезпечує можливість митного оформлення товару зазначив про необхідність «подання нової митної декларації заповнену відповідно до норм чинного законодавства».

Саме тому позивач просить визнати протиправними та скасувати картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

26.07.2022 позивач подав відповідь на відзив, у якому підтримав мотиви щодо задоволення позовних вимог, вказаних у позовній заяві. Також зазначив, що заповнюючи спірні картки відмови, відповідач, як випливає з відзиву, послався, по суті, на результати верифікації (перевірки достовірності) зовсім інших документів про походження товару («підтверджень походження»). Наполягаючи на відсутності підстав для застосування тарифної пільги (тарифної преференції) за кодом « 410» до товару, імпортованого ТОВ «ВОЛАГРО» разом із Сертифікатами з перевезення товару EUR.1 від 01.12.2021 № PL/MF/AS 0098998, від 01.12.2021 № PL/MF/AS 0325404 і від 08.12.2021 № PL/MF/AS 0253006, відповідач, водночас, жодних зауважень щодо форми чи змісту цих документів у своїх рішеннях не навів, про наявність будь-яких сумнівів з приводу достовірності відомостей, що в них містяться, включаючи відомості про країну походження товару, декларанта не повідомив.

Із змісту Карток відмови випливає, що єдиною підставою для їх заповнення стало якраз «непідтвердження походження товарів митними органами країн ЄС», а не факт виникнення у Відповідача сумнівів з приводу дійсності Сертифікатів з перевезення товару EUR.1 від 01.12.2021 № PL/MF/AS 0098998, від 01.12.2021 № PL/MF/AS 0325404 і від 08.12.2021 № PL/MF/AS 0253006 чи достовірності відомостей, які в них містяться. При цьому Картки відмови не містять посилань на всі ті обставини, з якими п. 4 ст. 32 Доповнення I пов`язує призупинення надання преференційного режиму для товарів, зокрема: 1) відомостей щодо звернення Відповідача до польських митних органів із запитом про проведення перевірки відповідного підтвердження походження; 2) пропозиції Позивачу про випуск Товару для вільного обігу на митній території України за умови вжиття певних запобіжних заходів (надання фінансової гарантії, внесення грошової застави тощо). Натомість, відмовляючи у митному оформленні (випуску) Товару з причини непідтвердження походження товарів, відповідач запропонував декларанту подати нові митні декларації без застосування тарифних преференцій.

Окрім цього, зауважує, що необхідною умовою для прийняття рішень щодо відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення є звернення митного органу до компетентних організацій країни, зазначеної як країна походження товару, із запитом про проведення перевірки документів про походження товару за процедурою, визначеною ст. 32 Доповнення I. Звідси випливає, що надіслання запиту про проведення перевірки має передувати прийняттю рішення про призупинення надання преференційного режиму для відповідних товарів, чого відповідач не врахував.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, просив позов задоволити.

Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву та додаткові пояснення, в яких просить суд відмовити в задоволенні позову. Позиція відповідача обґрунтована тим, що декларантом позивача до митного оформлення на товар «Добрива мінеральні із вмістом трьох поживних елементів азоту, фосфору, калію та мікроелементів» подано митні декларації №№ UА209170/2021/096022 від 02.12.2021, UА209170/2021/096141 від 02.12.2021, UА209170/2021/098427 від 09.12.2021. За вказаними вище деклараціями у графі 36 МД, декларантом до товару застосовано преференцію за кодом 410.

Підставою для застосування преференційного режиму було подання декларантом сертифікатів з перевезення товару EUR.1, видані митними органами Республіки Польща.

За результатами здійснення митного контролю за МД №№ UА209170/2021/096022 від 02.12.2021, UА209170/2021/096141 від 02.12.2021, UА209170/2021/098427 від 09.12.2021 посадовими особами митного органу було прийнято рішення про відмову у митному оформленні товарів, та відповідно оформлено картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленню випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 02.12.2021 № UА209170/2021/001639, від 02.12.2021 № UА209170/2021/001640 і від 09.12.2021 № UА209170/2021/001691.

Підставою для оформлення карток відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленню випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення слугувало неможливість завершення митного оформлення у зв`язку із призупиненням застосування преференцій до отримання результатів перевірки достовірності документів про преференційне походження товару у зв`язку із не підтвердженням походження товарів митними органами країни ЄС відповідно до норм статті 32 Доповнення I «Щодо визначення поняття» походження товарів і методів адміністративного співробітництва» до Регіональної конвенції про пан-євро-середземноморські преференційні правила походження в рамках Угоди про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами членами, з іншої сторони від 27.06.2014 року, та, відповідно, відсутністю підстав для застосування преференції « 410» до вищезазначених товарів, Постанова Кабінету Міністрів від 21.05.2012 №450 «Питання, пов`язані із застосуванням митних декларацій» (зі змінами), Наказ Міністерства фінансів від 30.05.2012 №631 «Про затвердження Порядку виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа» (зі змінами), Наказ Міністерства фінансів від 30.05.2012 №651 «Про затвердження Порядку заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа».

02.12.2021 року Львівською митницею отримано лист Державної митної служби України від 02.12.2021 №15/15-03-01/7.4//5775, яким повідомлено про отримання інформації уповноваженого органу Республіки Польща від 20.10.2021 №0401-ІОА.4331.6,7,9,16,19.20.22,23,24.2021, в якому повідомлено, що документи (сертифікат від 31.03.2020 №PL/MF/AR0204265, сертифікат від 20.05.2020 №PL/MF/AR0204284, інвойс від 09.01.2020 №0/2020/4424, інвойс від 31.07.2020 №К/2020/235391, інвойс від 28.08.2020 №0/2020/272965, інвойс від 03.06.2019 №8/2019/167181, інвойс від 12.09.2018 №К/2018/258379, інвойс від 21.02.2020 №G/2020/53971, інвойс від 28.02.2020 №G/2020/62947) є автентичними/вартість експортованих товарів не перевищила 6000 Євро (щодо товарів, які постачалися згідно декларації походження (інвойс)), але експортер продуктів, на яку поширюється цей документ, не подав на вимогу митних органів документи, що надають статус походження відповідної продукції за принципом Додатку І до Регіональної конвенції «Про пан-євро-середземноморські преференційні правила походження».

Відповідач зазначив, що оскільки подані до митного оформлення сертифікати з перевезення товару EUR.1. видано (складено) експортером, який експортував товари походження яких не підтверджено митними органами країн ЄС в попередніх випадках митного оформлення, митним органом прийнято спірні картки відмови.

Окрім цього, листом Державної митної служби України від 02.07.2021 року №08- 1.4/15-03/7/6496 було доведено до відома керівників митних органів про Алгоритм дій працівників митниці Держмитслужби при проведенні перевірки документів про преференційне походження товару із залученням митних адміністрацій країни експорту.

Просить врахувати висновки Верховного Суду, викладені у Постанові від 01 березня 2021 року по справі № 240/7093/19 (адміністративне провадження № К/9901/1715/20).

Відповідач вказує, що частинами 1 та 5 статті 45 Митного кодексу України передбачено, що у разі виникнення сумнівів з приводу дійсності документів про походження товару чи достовірності відомостей, що в них містяться, включаючи відомості про країну походження товару, митний орган може звернутися до компетентного органу, що видав документ, або до компетентних організацій країни, зазначеної як країна походження товару, із запитом про проведення перевірки цих документів про походження товару чи надання додаткових відомостей.

Львівською митницею листами скеровано сертифікати з перевезення форми EUR.1 на верифікацію до Держмитслужби України, проте, документи, що підтверджують правомірність застосування преференцій до ввезеного позивачем товару на адресу Львівської митниці ще не надходили, тому Львівська митниця видала оскаржувані картки відмови.

Враховуючи наведене, відповідач вважає, що рішення митного органу є правомірними, а тому просить відмовити в задоволенні позову. Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив, просив в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Згідно п. 3 ч. 3 ст. 246 КАС України суд зазначає, що ухвалою судді від 08 червня 2022 року позовну заяву було залишено без руху.

Ухвалою судді від 04 липня 2022 року відкрито провадження в адміністративній справі за правилами загального позовного провадження і призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду, яка занесена в протокол судового засідання від 26.07.2022 задоволено клопотання представника позивача та допущено заміну Львівської митниці ДМС України на належного відповідача - Львівські митницю.

Ухвалою суду, яка занесена в протокол судового засідання 18.08.2022 було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Суд заслухав пояснення представників позивача та відповідача, дослідив долучені до матеріалів справи письмові докази, оцінив їх в сукупності і встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Товариство з обмеженою відповідальністю «ВОЛАГРО» є юридичною особою, яке зареєстровано та обліковується в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань з кодом 38592097.

У грудні 2021 року за зовнішньоекономічними договорами (контрактами) купівлі-продажу товарів ТОВ «ВОЛАГРО» придбало у Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРОЛОК» (AGROLOK, Sp. z o. o., Республіка Польща) і Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕЛЬВІТА» (ELVITA, Sp. z o. o., Республіка Польща) три партії мінеральних добрив, а саме: одну партію YARA MILA NPK 16-16-16 із вмістом азоту (N) 16%, фосфору (P2O5) 16% та калію (K2O) 16% (експортер - Товариство з обмеженою відповідальністю «АГРОЛОК») і дві партії YARA MILA 7-20-28 (CORN) із вмістом азоту (N) 7%, фосфору (P2O5) 20% та калію (K2O) 28% (експортери - Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕЛЬВІТА» і Товариство з обмеженою відповідальністю «АГРОЛОК»).

ТОВ «ВОЛАГРО» для здійснення митного оформлення товару із митними деклараціями №№ UА209170/2021/096022 від 02.12.2021, UА209170/2021/096141 від 02.12.2021, UА209170/2021/098427 від 09.12.2021 подав митному органу пакети необхідних документів, які посвідчували його походження, зокрема: зовнішньоекономічний договір №1 від 04.01.2018, зовнішньоекономічний договір №1/2021 від 15.11.2021; рахунки-фактури (інвойси), автотранспортні накладні, сертифікати з перевезення (походження) товару форми EUR.1, рахунки-фактури про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги, договір (контракт) про перевезення, копії митних декларацій країни відправлення. Відповідно до товаросупровідних документів заявленою країною походження є Польща.

Львівською митницею за результатами розгляду поданих ТОВ «ВОЛАГРО» документів складені картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 02.12.2021 № UА209170/2021/001639, від 02.12.2021 № UА209170/2021/001640 і від 09.12.2021 № UА209170/2021/001691.

Підставами для прийняття карток відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення слугувала: «Неможливість завершення митного оформлення у зв`язку із призупиненням застосування преференцій до отримання результатів перевірки достовірності документів про преференційне походження товару у зв`язку із не підтвердженням походження товарів митними органами країни ЄС відповідно до норм статті 32 Доповнення I «Щодо визначення поняття» походження товарів і методів адміністративного співробітництва» до Регіональної конвенції про пан-євро-середземноморські преференційні правила походження в рамках Угоди про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами членами, з іншої сторони від 27.06.2014 року, та, відповідно, відсутністю підстав для застосування преференції « 410» до вищезазначених товарів, Постанова Кабінету Міністрів від 21.05.2012 №450 «Питання, пов`язані із застосуванням митних декларацій» (зі змінами), Наказ Міністерства фінансів від 30.05.2012 №631 «Про затвердження Порядку виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа» (зі змінами), Наказ Міністерства фінансів від 30.05.2012 №651 «Про затвердження Порядку заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа».

Листами №7.4-1-15/4/14509 від 09.12.2021, №7.4-1-15/4/14509 від 09.12.2021, №7.4-2-15/4/15593 від 21.12.2021 Львівська митниця звернулася до Державної митної служби України, в яких клопотала здійснити перевірку сертифікатів з перевезення товарів форми EUR.1 та статусу походження товарів від 01.12.2021 №PL/MF/AS 0098998, від 01.12.2021 №PL/MF/AS 0325404, від 08.12.2021 №PL/MF/AS 0253006.

Суд зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази, які свідчать про надання відповідей на листи Львівської митниці №7.4-1-15/4/14509 від 09.12.2021, №7.4-1-15/4/14509 від 09.12.2021, №7.4-2-15/4/15593 від 21.12.2021 про здійснення перевірки сертифікатів з перевезення товарів форми EUR.1 та статусу походження товарів, в яких в свою чергу зазначено про непідтвердження походження товарів митними органами країн ЄС відповідно до норм статті 32 Доповнення І «Щодо визначення поняття «походження товарів» і методів адміністративного співробітництва» до Регіональної конвенції про пан-євро- середземноморські преференційні правила походження в рамках Угоди про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами членами, з іншої сторони, від 27.06.2014 р. та, відповідно, відсутністю підстав для застосування преференції « 410» до імпортованих товарів.

Позивач, не погоджуючись із прийнятими картками відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства (далі КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Митний Кодекс України (далі - МК України) визначає засади організації та здійснення митної справи в Україні, регулює економічні, організаційні, правові, кадрові та соціальні аспекти діяльності митної служби України, спрямований на забезпечення захисту економічних інтересів України, створення сприятливих умов для розвитку її економіки, захисту прав та інтересів суб`єктів підприємницької діяльності та громадян, а також забезпечення додержання законодавства України з питань митної справи.

Згідно з ст. 1 МК України законодавство України з питань державної митної справи складається з Конституції України, цього Кодексу, інших законів України, що регулюють питання, зазначені у статті 7 цього Кодексу, з міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також з нормативно-правових актів, виданих на основі та на виконання цього Кодексу та інших законодавчих актів.

Відносини, пов`язані із справлянням митних платежів, регулюються цим Кодексом, Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування.

Відповідно до частини першої статті 318 МК України усі товари, транспортні засоби комерційного призначення, які переміщуються через митний кордон України, підлягають митному контролю.

Митний контроль - це сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно - правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку (п. 24 ч 1 ст. 4 МК України).

Згідно з частинами другою, третьою статті 318 МК України митний контроль здійснюється виключно митними органами відповідно до цього Кодексу та інших законів України. Митний контроль передбачає виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань митної справи.

Положеннями статті 272 МК України передбачено, що ввізне мито встановлюється на товари, що ввозяться на митну територію України. Встановлення нових та зміна діючих ставок ввізного мита, визначених Митним тарифом України, здійснюються Верховною Радою України шляхом прийняття законів України.

Відповідно до частин четвертої, п`ятої статті 280 МК України ввізне мито на товари, митне оформлення яких здійснюється в порядку, встановленому для підприємств, нараховується за ставками, встановленими Митним тарифом України. Ввізне мито є диференційованим щодо товарів, що походять з держав, які спільно з Україною входять до митних союзів або утворюють з нею зони вільної торгівлі. У разі встановлення будь-якого спеціального преференційного митного режиму згідно з міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовуються преференційні ставки ввізного мита, встановлені Митним тарифом України. До товарів, що походять з України або з держав - членів Світової організації торгівлі, або з держав, з якими Україна уклала двосторонні або регіональні угоди щодо режиму найбільшого сприяння, застосовуються пільгові ставки ввізного мита, встановлені Митним тарифом України, якщо інше не встановлено законом. До решти товарів застосовуються повні ставки ввізного мита, встановлені Митним тарифом України.

Частинами першою-третьою статті 36 МК України передбачено, що країна походження товару визначається з метою оподаткування товарів, що переміщуються через митний кордон України, застосування до них заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, заборон та/або обмежень щодо переміщення через митний кордон України, а також забезпечення обліку цих товарів у статистиці зовнішньої торгівлі. Країною походження товару вважається країна, в якій товар був повністю вироблений або підданий достатній переробці відповідно до критеріїв, встановлених цим Кодексом. Під країною походження товару можуть розумітися група країн, митні союзи країн, регіон чи частина країни, якщо є необхідність їх виділення з метою визначення походження товару.

За змістом статті 43 МК України документами, що підтверджують країну походження товару, є сертифікат про походження товару, засвідчена декларація про походження товару, декларація про походження товару, сертифікат про регіональне найменування товару. Країна походження товару заявляється (декларується) митному органу шляхом зазначення назви країни походження товару та відомостей про документи, що підтверджують походження товару, у митній декларації.

Додатковими відомостями про країну походження товару є відомості, що містяться в товарних накладних, пакувальних листах, відвантажувальних специфікаціях, сертифікатах (відповідності, якості, фітосанітарних, ветеринарних тощо), митній декларації країни експорту, паспортах, технічній документації, висновках-експертизах відповідних органів, інших матеріалах, що можуть бути використані для підтвердження країни походження товару (ч. 9 ст. 43 МК України).

Частиною дев`ятою статті 36 МК України передбачено, що особливості визначення країни походження товару, що ввозиться з територій спеціальних (вільних) економічних зон, розташованих на території України, встановлюються законом.

Згідно з частиною першою статті 281 МК України допускається встановлення тарифних пільг (тарифних преференцій) щодо ставок Митного тарифу України у вигляді звільнення від оподаткування ввізним митом, зниження ставок ввізного мита або встановлення тарифних квот відповідно до законодавства України та для ввезення товарів, що походять з держав, з якими укладено відповідні міжнародні договори.

Законом України «Про ратифікацію Угоди про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з іншої сторони» від 16.09.2014 №1678-VII ратифіковано Угоду про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з іншої сторони (надалі - Угода про асоціацію).

Відповідно до статті 25 глави 1 розділу ІV Угоди про асоціацію сторони поступово створюють зону вільної торгівлі протягом перехідного періоду, що не перевищує 10 років починаючи з дати набрання чинності цією Угодою, відповідно до положень цієї Угоди та відповідно до Статті XXIV Генеральної угоди про тарифи та торгівлю 1994 року.

Як обумовлено статтею 26 глави 1 розділу ІV Угоди про асоціацію, положення цієї Глави застосовуються до торгівлі товарами, що походять з територій Сторін. Для цілей цієї Глави «походження» означає, що товар підпадає під правила походження, викладені в Протоколі I до цієї Угоди («Щодо визначення концепції «походження товарів» і методів адміністративного співробітництва») (далі - Протокол І).

Таким чином, Угода про асоціацію з ЄС передбачає обов`язок України застосовувати преференційне мито до товарів, що походять з території інших сторін.

Згідно з частиною першою статті 16 розділу V Протоколу І товари, що походять з Європейського Союзу, і товари, що походять з України, після ввезення до України чи Європейського Союзу відповідно підпадають під дію цієї Угоди за умови подання одного з таких документів: (a) сертифікат з перевезення товару EUR.1, зразок якого наведений у Додатку III до цього Протоколу; або UA/EU/P1/ua 14; (b) у випадках, вказаних у статті 22(1) цього Протоколу, - декларація, що надалі іменуватиметься «декларацією інвойс», надана експортером до інвойса, повідомлення про доставку чи будь-якого іншого комерційного документа, який описує розглядувані товари достатньо детально для того, щоб їх можна було ідентифікувати; текст декларації інвойс наведений у Додатку IV до цього Протоколу.

Відповідно до статті 22(1) розділу V Протоколу І декларація інвойс, зазначена в статті 16(1)(b) цього Протоколу, може бути складена: (a) затвердженим експортером у розумінні статті 23 цього Протоколу, або (b) експортером будь-якої партії товару, що складається з одного чи декількох місць товарів, що походять з певної країни, сукупна вартість яких не перевищує 6000 євро. Декларація інвойс може бути складена, якщо розглядувані товари можуть бути визнані такими, що походять з Європейського Союзу або України і відповідають іншим вимогам цього Протоколу. Експортер, який складає декларацію інвойс, повинен бути готовим у будь-який час на вимогу митних органів країни експорту надати всі належні документи на підтвердження статусу походження розглядуваних товарів, а також виконання інших умов цього Протоколу. Складання декларації інвойс здійснюється експортером шляхом штампування, машинописного чи поліграфічного друкування на інвойсі, повідомленні про доставку чи іншім комерційнім документі декларації, текст якої наведено у Додатку IV до цього Протоколу, з використанням однієї з мовних версій, викладених у цьому Додатку, і згідно з чинним законодавством країни експорту. Якщо декларація складена від руки, це має бути зроблено чорнилом і друкованими літерами. Декларації інвойс мають бути власноручно підписані експортером, що їх склав. Проте затверджений експортер у розумінні статті 23 цього Протоколу не повинен підписувати такі декларації, якщо він надав митним органам країни експорту письмове зобов`язання нести повну відповідальність за всі декларації інвойс, у яких він зазначений, так, ніби вони підписані ним власноручно. Декларація інвойс може бути складена експортером тоді, коли товари, яких вона стосується, експортуються, або після експортування за умови подання цієї декларації в країні імпорту не пізніше ніж протягом двох років після імпортування товарів, яких вона стосується.

Як визначено у статті 1 Рішення підкомітету Україна - ЄС з питань митного співробітництва від 21.11.2018 №1/2018 (далі - Рішення №1/2018, застосовується з 01.01.2019) Протокол І до Угоди про асоціацію замінено текстом, викладеним у Додатку до цього Рішення.

Статтею 1 Протоколу І щодо визначення концепції «походження товарів» і методів адміністративного співробітництва (додаток до Рішення №1/2018) встановлено, що з метою імплементації цієї Угоди застосовуються Доповнення I і відповідні положення Доповнення II до Регіональної конвенції про пан-євро-середземноморські преференційні правила походження.

Відповідно до пункту 1 статті 15 «Загальні вимоги» Доповнення І до Конвенції, товари, що походять з однієї з Договірних Сторін, і ввозяться в інші Договірні Сторони, підпадають під дію цієї Угоди за умови подання одного з таких документів, що підтверджують походження: (a) сертифікат з перевезення товару EUR.1, зразок якого наведений у Додатку III а; (b) сертифікат з перевезення товару EUR-MED, зразок якого наведений у Додатку III b; (c) у випадках, вказаних у Статті 21(1), декларація (надалі іменуватиметься «декларацією походження» або «декларацією походження EUR-MED»), надана експортером до інвойса, повідомлення про доставку чи будь-якого іншого комерційного документа, який описує розглядувані товари достатньо детально для того, щоб їх можна було ідентифікувати. Текст декларації походження наведений у Додатку IV a і b.

Відповідно до пункту 1 статті 21 Доповнення І до Конвенції декларація про походження або декларація про походження EUR-MED, зазначена в статті 15(1)(c), може бути складена: (a) уповноваженим експортером відповідно до положень Статті 23, або (b) експортером на будь-яку партію товару, що складається з однієї або більше одиниць упаковки, що походять з певної країни, сукупна вартість яких не перевищує 6000 євро.

Аналіз вищенаведених норм дає підстави для висновку, що основним документом, що свідчить про країну походження товару для надання товару режиму вільної торгівлі є сертифікат про походження товару, виданий уповноваженим органом держави вивезення відповідно до її національного законодавства.

Матеріалами справи підтверджено, що ТОВ «ВОЛАГРО» до митного оформлення на товар мінеральні добрива подано митні декларації №№ UА209170/2021/096022 від 02.12.2021, UА209170/2021/096141 від 02.12.2021, UА209170/2021/098427 від 09.12.2021, відповідно до яких до товару застосовано преференцію за кодом 410.

Судом встановлено, що з метою підтвердження походження товару для застосування преференційного режиму оподаткування ввізним митом під час митного оформлення ТОВ «ВОЛАГРО» надав митному органу рахунки-фактури (інвойси) від 30.11.2021 № G/D/2021/1390, від 30.11.2021 № I/D/2021/6, від 07.12.2021 № G/D/2021/1441, які складені експортером (Agrolok Sp. z о. о., Польща) та експортером (ELVITA, Sp. z o. o., Республіка Польща). При цьому, жодних зауважень щодо форми та змісту інвойсів у Львівській митниці не виникало.

Суд відзначає, що за умови подання документів із підтвердженням преференційного походження, сумніви в оформленні таких документів не можуть бути підставою для відмови у визнанні преференційного статусу. Тобто на імпортера не може бути покладено тягар доказування наявності в експортера правових підстав для підтвердження преференційного походження.

При прийнятті карток відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 02 грудня 2021 року № UA209170/2021/001639, від 02 грудня 2021 року № UA209170/2021/001640 та від 09 грудня 2021 року № UA209170/2021/001691 Львівська митниця вказала на наявність обґрунтованих сумнівів щодо преференційного походження товару, не роз`яснюючи, що стало причиною для таких сумнівів.

Поряд з тим, щодо поданих позивачем до митних декларацій сертифікатів з перевезення (походження) EUR.1 від 01.12.2021 № PL/MF/AS 0098998, від 01.12.2021 № PL/MF/AS 0325404 і від 08.12.2021 № PL/MF/AS 0253006, відповідачем жодних зауважень не висловлено.

Адже відомості, що містяться в означених документах містять відомості про країну походження товару та у розглядуваному випадку ці відомості не відрізняються від тих, які вказані експортером у рахунках-інвойсах, що саме по собі дозволяло Львівській митниці встановити дані про країну походження товарів.

Однак у спірних картках відмови відсутні будь-які обґрунтування щодо невідповідності інформації у товаросупровідних документах, у тому числі щодо виробника чи країни походження товару.

У картках відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 02 грудня 2021 року № UA209170/2021/001639, від 02 грудня 2021 року № UA209170/2021/001640 та від 09 грудня 2021 року № UA209170/2021/001691 Львівська митниця вказала щодо неможливості завершення митного оформлення у зв`язку із призупиненням застосування преференційного режиму вільної торгівлі до отримання результатів перевірки достовірності документів про преференційне походження товару у зв`язку із не підтвердженням походження товарів митними органами країни ЄС, покликаючись на статтю 32 Доповнення І «Щодо визначення поняття «походження товарів» і методів адміністративного співробітництва».

З цього приводу суд враховує таке.

Частинами першою-четвертою статті 45 МК України визначено, що у разі виникнення сумнівів з приводу дійсності документів про походження товару чи достовірності відомостей, що в них містяться, включаючи відомості про країну походження товару, митний орган може звернутися до компетентного органу, що видав документ, або до компетентних організацій країни, зазначеної як країна походження товару, із запитом про проведення перевірки цих документів про походження товару чи надання додаткових відомостей. Запит про проведення перевірки повинен містити виклад обставин, що дали підстави для сумнівів з приводу достовірності задекларованої країни походження товару, посилання на правила визначення походження товарів, що застосовуються в Україні, а також іншу необхідну інформацію. До запиту додається документ, що підлягає перевірці, або його копія, а також у разі необхідності інші відомості, що можуть сприяти проведенню перевірки. Запит про проведення перевірки надсилається протягом 1095 днів з дня подання документа про походження товару, крім випадків, коли така перевірка ініціюється у зв`язку з кримінальним провадженням.

У випадках, визначених цією статтею, товар вважається таким, що походить з відповідної країни, з моменту отримання митними органами належним чином оформлених документів про походження товару або затребуваних ними додаткових відомостей (частина п`ята названої статті).

Статтею 32 розділу VI Доповнення І до Конвенції передбачено, що подальші перевірки підтверджень походження мають здійснюватися у довільному порядку або тоді, коли митні органи Договірної сторони-імпортера мають обґрунтовані сумніви в достовірності таких документів, статусі походження відповідних товарів або виконанні інших вимог цієї Конвенції. З метою реалізації положень пункту 1 цієї статті митні органи Договірної сторони імпортера повинні повернути сертифікат з перевезення товару EUR.1 або EUR-МЕD та інвойс, якщо він був поданий, декларацію про походження або декларацію про походження EUR-МЕD, або копії цих документів митним органам країни експорту, вказавши, за необхідності, причини запиту. Будь-які отримані документи й інформація, що вказують на недостовірність інформації, наведеної в підтвердженні походження, повинні бути надіслані для обґрунтування запиту про здійснення перевірки. Перевірка має бути здійснена митними органами Договірної сторони - експортера. Для виконання цього завдання вони мають право вимагати будь-яких доказів і здійснювати будь-яку перевірку рахунків експортера та інші перевірки, які вважатимуть належними. Якщо митні органи Договірної сторони імпортера вирішують призупинити надання преференційного режиму для товарів, щодо яких здійснюється перевірка, до надходження результатів цієї перевірки, імпортеру пропонується видача продукції із застосуванням будь-яких запобіжних заходів, які вважатимуться необхідними. Митні органи, на запит яких була здійснена перевірка, мають бути якнайшвидше повідомлені про її результати. Ці результати повинні чітко вказувати на те, чи є перевірені документи достовірними та чи розглядувані товари можуть бути визнані такими, що походять з однієї з Договірних Сторін і відповідають іншим вимогам цієї Конвенції. Якщо у випадку обґрунтованих сумнівів відповідь на запит про перевірку не надійшла протягом десяти місяців з дати подання цього запита, або якщо відповідь не містить достатньої інформації для визначення достовірності розглядуваного документа або справжнього походження товарів, митні органи, що подали запит, повинні за відсутності виняткових обставин відмовити у наданні права на преференції.

Отже, вказані норми передбачають взаємодію договірних сторін, зокрема, ними передбачено право та спеціальний порядок перевірки достовірності та правильності інформації (у тому числі декларацій інвойсів), що міститься у відповідних документах. При цьому наведені положення фактично передбачають презумпцію достовірності документів до тих пір, поки митні органи країни експорту за запитом митних органів країни імпорту за результатами проведеної перевірки не доведуть протилежного (за винятком ситуації, що відповідь на запит про перевірку не надійшла протягом десяти місяців з дати подання цього запита, або якщо відповідь не містить достатньої інформації для визначення достовірності розглядуваного документа або справжнього походження товарів).

Як слідує з матеріалів справи, Львівською митницею скеровано листи №7.4-1-15/4/14509 від 09.12.2021, №7.4-1-15/4/14509 від 09.12.2021, №7.4-2-15/4/15593 від 21.12.2021 Львівська митниця звернулася до Державної митної служби України, в яких клопотала здійснити перевірку сертифікатів з перевезення товарів форми EUR.1 та статусу походження товарів від 01.12.2021 №PL/MF/AS 0098998, від 01.12.2021 №PL/MF/AS 0325404, від 08.12.2021 №PL/MF/AS 0253006.

Проте, матеріали справи не містять доказів надіслання запитів до митних органів країни - експортера про проведення перевірки. При цьому суд звертає увагу, що Львівська митниця не вжила будь-яких заходів щодо отримання від Держмитслужби України відповіді на листи про перевірку преференційного походження товару до моменту прийняття рішення у цій справі (доказів протилежного матеріали справи не містять). Суд звертає увагу, що такі листи скеровані вже після прийняття спірних карток відмови.

Вирішення питання щодо країни походження товару повинне прийматися після одержання додаткових відомостей, сам факт звернення до Державної митної служби України ще не є підставою для відмови в прийнятті митних декларацій.

Також варто зауважити, що стаття 32 розділу VI Доповнення І до Конвенції дає митному органу право або призупинити надання преференції, або відмовити у її наданні.

Призупинення надання преференційного режиму для товарів здійснюється до надходження результатів перевірки на запит договірної сторони митного органу країни імпортера; відмова у наданні права на преференцію можлива якщо відповідь на запит про перевірку не надійшла протягом десяти місяців з дати подання цього запиту, або якщо відповідь не містить достатньої інформації для визначення достовірності розглядуваного документа або справжнього походження товарів.

У свою чергу наявність у контролюючого органу сумнівів щодо наданих декларантом документів на підтвердження заявленої ним країни походження товару є лише обставиною для перевірки таких документів та не може бути беззаперечною підставою для відмови у застосуванні преференційної ставки мита.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду викладеною у Постановах від 23.04.2019 у справі № 817/4660/13-а, від 01.08.2019 у справі № 400/2924/18, від 03.03.2020 у справі № 803/1208/17.

Отже, суд відхиляє доводи відповідача в обґрунтування підстав для прийняття спірних карток відмови, що оскільки подані до митного оформлення сертифікати з перевезення товару EUR.1. видано (складено) експортером, що експортував товари походження яких не підтверджено митними органами країн ЄС в попередніх випадках митного оформлення. Адже аналіз листа від 02.12.2021 №15/15-03-01/7.4//5775, яким повідомлено про отримання інформації уповноваженого органу Республіки Польща від 20.10.2021 №0401-ІОА.4331.6,7,9,16,19.20.22,23,24.2021 вказує про невідповідність вимогам достовірності та правильності інформації про європейське походження товару у сертифікатах від 31.03.2020 №PL/MF/AR0204265 та від 20.05.2020 №PL/MF/AR0204284, проте такі не відносяться до розглядуваних поставок товарів (Сертифікатів з перевезення товару EUR.1 від 01.12.2021 № PL/MF/AS 0098998, від 01.12.2021 № PL/MF/AS 0325404 та від 08.12.2021 № PL/MF/AS 0253006).

Таким чином, митним органом не здобуто доказів невідповідності вимогам достовірності та правильності інформації про європейське походження товару, а також підтвердження обставин, що постачальники товарів Agrolok Sp. z о. о., Польща та ELVITA, Sp. z o. o., Республіка Польща не підтвердили відповідності товару вимогам правил про преференційне походження товару у межах спірних правовідносин.

Аналогічна за змістом правова позиція наведена у Постанові Верховного Суду від 29.09.2021 у справі № 1.380.2019.002337.

Суд повторно наголошує, що наявність в митного органу сумнівів з приводу достовірності задекларованої країни походження товару не є підставою для відмови у його митному оформленні, а є лише підставою для проведення перевірки відповідних відомостей в порядку, встановленому законом.

З наведених підстав, суд погоджується із позицією позивача, що лист Державної митної служби України від 02.07.2021 року №08-1.4/15-03/7/6496, який містить алгоритм дій працівників митниці при проведенні перевірки документів про походження товару не відповідає вимогам п. 4 ст. 32 Доповнення I та суперечить усталеній судовій практиці Верховного Суду.

Щодо висновків Верховного Суду, викладених у Постанові від 01 березня 2021 року у справі № 240/7093/19, які відповідач просить врахувати при прийнятті рішення, суд зазначає, що такі не є релевантними до спірних правовідносин, адже стосуються оскарження податкових повідомлень-рішень, прийнятих митним органом після надходження результатів перевірки на запит договірної сторони митного органу країни імпортера.

Оскільки позивач подав документи для підтвердження застосування преференційного режиму до товару, ввезеного згідно із митними деклараціями №№ UА209170/2021/096022 від 02.12.2021, UА209170/2021/096141 від 02.12.2021, UА209170/2021/098427 від 09.12.2021, щодо яких Львівська митниця не обґрунтувала, у чому полягають сумніви у питанні країни походження товару, при тому, що усі документи, які подавалися для митного оформлення мінеральних добрив, містять інформацію про країну виробника (Польща) тому, на думку суду, у відповідача були відсутні правові підстави для незастосування режиму вільної торгівлі щодо вказаних товарів. Митним органом не здобуто належних та допустимих доказів невідповідності вимогам достовірності та правильності інформації про європейське походження товару, а також підтвердження тієї обставини, що постачальник товарів (експортер) не підтвердив відповідності товару встановленим правилам про преференційне походження товару.

Крім того, як визначено статтею 256 МК України відмова у митному оформленні - це письмове вмотивоване рішення митного органу про неможливість здійснення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через невиконання декларантом або уповноваженою ним особою умов, визначених цим Кодексом. У рішенні про відмову у митному оформленні повинні бути зазначені причини відмови та наведені вичерпні роз`яснення вимог, виконання яких забезпечує можливість митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення. Зазначене рішення повинно також містити інформацію про порядок його оскарження.

Жодних умов невиконання положень МК України спірні картки відмови не містять.

Враховуючи викладене, суд вважає необґрунтованими та передчасними висновки митного органу викладені в картках відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 02 грудня 2021 року № UA209170/2021/001639, від 02 грудня 2021 року № UA209170/2021/001640 та від 09 грудня 2021 року № UA209170/2021/001691 про невідповідності вимогам достовірності та правильності інформації про походження товару, а також підтвердження тієї обставини, що постачальник товарів (експортер) не підтвердив відповідності товару встановленим правилам про преференційне походження товару.

Відповідно до частин першої другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З урахуванням встановлених обставин та наведених правових положень, суд приходить до висновку, що відповідачем не дотримано наведені приписи ч. 2 ст. 2 КАС України, а тому оскаржувані картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 02 грудня 2021 року № UA209170/2021/001639, від 02 грудня 2021 року № UA209170/2021/001640 та від 09 грудня 2021 року № UA209170/2021/001691, складені Львівською митницею, є протиправними та підлягають скасуванню, а позовні вимоги слід задоволити повністю.

Відповідно до ч.1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до платіжного документу № 807 від 21.06.2022, позивачем сплачено 7443,00 грн судового збору. Отже, стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Львівської митниці на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ВОЛАГРО» слід 7443,00 грн сплаченого судового збору.

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 242-246, 255, 293, 295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень, п.3 Розділу VI Прикінцевих положень КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ВОЛАГРО» (вул. Персенківка, 19, м. Львів, 79026) до Львівської митниці (вул. Костюшка, 1, м. Львів, 79000) про визнання протиправними та скасування карток відмови задоволити повністю.

Визнати протиправними та скасувати картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 02 грудня 2021 року № UA209170/2021/001639, від 02 грудня 2021 року № UA209170/2021/001640 та від 09 грудня 2021 року № UA209170/2021/001691, складені Львівською митницею.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Львівської митниці (вул. Костюшка, 1, м. Львів, 79000, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ВОЛАГРО» (вул. Персенківка, 19, м. Львів, 79026, ) 7443,00 грн сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене за правилами, встановленими ст.ст. 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України відповідно, з урахуванням положень підп.15.5 п.15 розд. VII «Перехідні положення» та п. 3 Розділу VI «Прикінцеві положення» цього Кодексу.

Повний текст рішення виготовлено 12.09.2022.

Суддя Клименко О.М.