Справа № 640/14858/22
Суддя: Кузьменко А.І.
Дата ухвалення: 2022-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

12 вересня 2022 року м. Київ № 640/14858/22

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючої судді Кузьменко А.І., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову подану в адміністративній справі

за позовом ОСОБА_2

до Державного агентства меліорації та рибного господарства України

про визнання незаконним та скасування рішення, наказу

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 (далі - позивач) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Державного агентства меліорації та рибного господарства України, в якому просить: визнати незаконним та скасувати рішення акціонера компанії «Фішинг Компані С.А.» від 29 серпня 2022 року про припинення повноважень та звільнення з посади директора компанії «Фішинг Компані С.А.» ОСОБА_2 ; визнати незаконним та скасувати наказ №46 від 29 серпня 2022 року про розірвання трудового договору контракту №10 від 04 вересня 2020 року з директором компанії «Фішинг Компані С.А.» ОСОБА_2 .

Разом із позовом ОСОБА_2 подано до Окружного адміністративного суду міста Києва заяву про забезпечення позову шляхом: зупинення дії Рішення Державного Агентства меліорації та рибного господарства України, як акціонера Компанії Фішинг Компані С.А. » («Fishing Company S.A.») від 29 серпня 2022 року про припинення повноважень та звільнення ОСОБА_2 до набрання законної сили рішення суду у судовій справі; зупинення дії Наказу № 46 Державного агентства меліорації та рибного господарства України від 29 серпня 2022 року про розірвання трудового контракту № 46 від 04 вересня 2020 року з директором Компанії Фішинг Компані С.А.» («Fishing Company S.A.») ОСОБА_2 до набрання законної сили рішення суду у судовій справі; заборони Державному агентству меліорації та рибного господарства України приймати накази про укладання Трудового Контракту на посаду директора Компанії Фішинг Компані С.А.» («Fishing Company S.A.») з будь-якими іншими особами, в тому числі із ОСОБА_4 , або приймати будь-які рішення та вчиняти будь-які дії, спрямовані на припинення повноважень, відсторонення від виконання обов`язків директора, зміну реєстру директорів, обмеження повноважень ОСОБА_2 , як директора юридичної особи - компанї «Фішинг Компані С.А.» («Fishing Company S.A.» на території України або Британських Віргінських Островів до набрання законної сили рішенням у судовій справі.

Заява обґрунтована очевидною протиправністю оскаржуваних рішення та наказу, що позбавляє позивача права виконувати свої функції директора, а також створює загрозу подальшого незаконного призначення нового директора.

Розглянувши заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову, Окружний адміністративний суд міста Києва вважає за необхідне зазначити наступне.

Інститут забезпечення адміністративного позову регламентовано статями 150, 151 Кодексу адміністративного судочинства України, які закріплюють підстави для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, а також способи забезпечення позову в адміністративному процесі.

Забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи по суті визначених законом заходів з метою створення можливості реального виконання у майбутньому постанови суду, якщо її буде прийнято на користь позивача.

У відповідності до вимог частини 1 статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи може вжити визначені цією статтею заходи забезпечення адміністративного позову.

Підставою для вжиття заходів забезпечення позову можуть стати такі обставини:

- невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивачем за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

- очевидність ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Ці підстави є оціночними, тому містять небезпеку для застосування заходів забезпечення позову всупереч цілям цієї статті при формальному дотриманні її вимог. Необґрунтоване вжиття таких заходів може привести до правових ускладнень, значно більших, ніж ті, яким вдалося б запобігти, тому суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Згідно частини 2 статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття забезпечення позову для заінтересованих осіб.

В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову та підстави його обрання (частина 6 статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України).

У той же час, співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі "Пантелеєнко проти України" зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Салах Шейх проти Нідерландів", ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17 липня 2008 року), Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу. Суд наголошує, що інститут забезпечення адміністративного позову дійсно є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення, прийнятого в адміністративній справі.

Так, предметом розгляду даної справи є рішення Державного агентства меліорації та рибного господарства України від 29 серпня 2022 року про припинення повноважень та звільнення з посади директора компанії «Фішинг Компані С.А.» ОСОБА_2 , а також наказ Державного агентства меліорації та рибного господарства України №46 від 29 серпня 2022 року про розірвання трудового договору контракту.

Доводи позивача щодо очевидної протиправності оскаржуваних рішення та наказу підлягають перевірці судом під час розгляду справи по суті, а не на стадії вирішення питання щодо застосування заходів забезпечення позову.

Водночас, з доводів позивача, без здійснення вказаної перевірки, неможливо встановити протиправність оскаржуваних рішення та наказу, а відтак позивачем не доведено наявності відповідної очевидної протиправності як однієї з підстав для вжиття заходів забезпечення позову.

Також, позивачем до заяви про забезпечення позову не додано належних, достатніх, достовірних та допустимих доказів на підтвердження факту, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити подальше виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених прав та інтересів позивача.

Оцінюючи доводи позивача суд зазначає, що законодавство передбачає ефективні засоби відновлення в судовому порядку прав незаконно звільненої особи роботодавцем: 1) рішення суду про поновлення на посаді підлягає до негайного виконання; 2) за весь час вимушеного прогулу на користь незаконно звільненої особи стягується середній заробіток; 3) у випадку затримки виконання рішення суду про поновлення на посаді особа вправі позиватися про стягнення середнього заробітку за весь час затримки виконання рішення суду.

За таких підстав та враховуючи, що позивачем не доведено існування обставин, вказаних у частині 2 статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України, у суду відсутні підстави стверджувати, що невжиття судом заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, унеможливити ефективний захист або поновлення порушених прав та інтересів позивача, оскільки вирішення вказаного питання у запропонований позивачем спосіб на даній стадії фактично є свідченням розгляду справи по суті, що не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову, а тому заява позивача про забезпечення позову задоволенню не підлягає.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 150, 151, 153-155, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову відмовити.

Відповідно до частини 8 статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України ухвала про відмову у забезпеченні адміністративного позову може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297, пункту 3 розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України. Оскарження ухвали не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя А.І. Кузьменко