Справа № 380/10601/22
Суддя: Хома Олена Петрівна
Дата ухвалення: 2022-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 вересня 2022 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Хоми О.П., розглянувши у письмовому провадженні в м. Львові в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій, зобов`язання здійснити перерахунок і виплату пенсії,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ), в інтересах якого діє адвокат ОСОБА_2 , звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі - відповідач, ГУ ПФУ у Львівській області), в якому просить:

- визнати протиправними дії відповідача щодо зменшення відсоткового значення розміру пенсії за вислугу років позивача з 90% до 70% сум грошового забезпечення та застосуванні обмеження максимального розміру пенсії при здійсненні перерахунку з 01.04.2019 на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 від 13.08.2021 за №С/3457 про розмір грошового забезпечення станом на 05.03.2019;

- зобов`язати відповідача здійснити з 01.04.2019 перерахунок та виплату пенсії за вислугу років позивача, виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 90% сум грошового забезпечення без обмеження максимальним розміром, з урахуванням виплачених сум та з урахуванням вимог постанови Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 №118 «Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році».

Позивач в обґрунтування позовних вимог зазначив, що він перебуває на пенсійному обліку в ГУ ПФУ у Львівській області та отримує пенсію за вислугу років, призначену в порядку та на умовах Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» в розмірі 90% від суми грошового забезпечення. Протиправна поведінка пенсійного органу при перерахунку його пенсії призвела до оскарження такої в судовому порядку. Так, право на отримання пенсії, виходячи з розміру 90% суми грошового забезпечення, встановлено рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 09.01.2020 у справі №1.380.2019.006141. В подальшому, рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 24.11.2021 у справі №380/16042/21 ГУ ПФУ у Львівській області зобов`язано провести перерахунок та виплату пенсії позивачу на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_2 від 13.08.2021 за №С/3457. Саме при проведенні перерахунку пенсії на виконання судового рішення від 24.11.2021 у справі №380/16042/21 на підставі довідки від 13.08.2021 №С/3457 відповідачем протиправно повторно застосовано визначення основного розміру пенсії у розмірі 70% відповідних сум грошового забезпечення та обмежено розмір пенсії максимальним розміром такої. Для відновлення порушеного права звернувся з даним позовом до суду.

Ухвалою суду від 08.08.2022 відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін.

Відповідно до довідок про доставку електронного листа, до електронного кабінету ГУ ПФУ у Львівській області в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі доставлено: 04.08.2022 - позовну заяву з копіями доданих до позовної заяви документів (тобто у день надходження позову до суду) та 08.08.2022 - ухвалу від 08.08.2022 про відкриття спрощеного позовного провадження в адміністративній справі без виклику сторін (тобто у день прийняття судом цієї ухвали).

Відповідачу роз`яснено право подання відзиву на позов з посиланням на докази, якими такий обґрунтовується.

Відповідач не скористався правом на подання відзиву на позовну заяву.

У відповідності до частини четвертої статті 159 Кодексу адміністративного суду України (далі - КАС України) неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Відповідно до положень частини п`ятої статті 262 КАС України судом вирішено справу на підставі наявних у ній доказів.

Суд, з`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_1 перебуває на обліку у ГУ ПФУ у Львівській області та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 09.01.2020 у справі №1.380.2019.006141 (набрало законної сили 01.04.2020):

- визнано протиправними дії ГУ ПФУ у Львівській області щодо зменшення відсоткового значення розміру пенсії за вислугу років ОСОБА_1 з 90% до 70% сум грошового забезпечення;

- зобов`язано ГУ ПФУ у Львівській області здійснити з 01 січня 2018 року перерахунок пенсії за вислугу років ОСОБА_1 , виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 90% сум грошового забезпечення та здійснити виплату, з урахуванням виплачених сум.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 09.01.2020 у справі № 1.380.2019.006141 розміщено в Єдиному державному реєстрові судових рішень за посиланням https://reyestr.court.gov.ua/Review/86870254.

На виконання рішення суду від 09.01.2021 у справі №1.380.2019.006141, ГУ ПФУ у Львівській області перераховано пенсію позивача, виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 90% сум грошового забезпечення.

Окрім того, рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 24.11.2021 у справі №380/16042/21 (набрало законної сили 28.12.2021):

- визнано протиправною бездіяльність ГУ ПФУ у Львівській області щодо відмови ОСОБА_1 у проведенні перерахунку пенсії у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_2 від 13.08.2021 за №С/3457 про розмір грошового забезпечення станом на 05.03.2019, в яку включено основні і додаткові щомісячні види грошового забезпечення (надбавки, премія), з 01.04.2019.

- зобов`язано ГУ ПФУ у Львівській області провести перерахунок та виплату (з урахуванням виплачених сум) пенсії ОСОБА_1 у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_2 від 13.08.2021 за №С/3457 про розмір грошового забезпечення станом на 05.03.2019, в яку включено основні і додаткові щомісячні види грошового забезпечення (надбавки, премія), з 01.04.2019.

Відповідач при виконанні рішення Львівського окружного адміністративного суду від 24.11.2021 у справі №380/16042/21 зменшив відсоток основного розміру пенсії із 90% до 70%, а також застосував обмеження максимального розміру його пенсії.

Позивач звернувся до відповідача з заявою про перерахунок пенсії на підставі довідки від 13.08.2021 №С/3457, виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 90% сум грошового забезпечення та без обмеження максимальним розміром.

ГУ ПФУ у Львівській області листом від 01.07.2022 №8234-7359/Р-52/8-1300/22 повідомило про відсутність підстав для перерахунку пенсії відповідно до оновленої довідки, виходячи з розміру 90% грошового забезпечення та без обмеження максимальним розміром пенсії.

Позивач, вважаючи, що відповідач при проведенні перерахунку пенсії на підставі оновленої довідки, протиправно зменшив основний розмір пенсії з 90% грошового забезпечення до 70% грошового забезпечення та обмежив її максимальний розмір, звернувся до суду з даним позовом.

При вирішення спору суд керувався таким.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди.

Делегування функцій судів, а також привласнення цих функцій іншими органами чи посадовими особами не допускаються.

Згідно із статтею 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Як визначено статтею 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII (далі - Закон № 1402-VIII), суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Стаття 13 Закону № 1402-VIII розкриває суть такої конституційної засади судочинства як обов`язковість судових рішень, відповідно до якої судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд у межах повноважень, наданих йому законом.

Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.

Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Судові рішення не можуть бути переглянуті іншими органами чи особами поза межами судочинства, за винятком рішень про амністію та помилування.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи не можуть приймати рішення, які скасовують судові рішення або зупиняють їх виконання.

Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, є, зокрема Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 №2262-ХІІ (далі - Закон №2262-ХІІ).

Відповідно до положень статті 13 Закону №2262-ХІІ (у редакції, чинній на момент призначення пенсії позивачу) максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 90 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43), а особам, які під час проходження служби брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і віднесені в установленому законом порядку до категорії 1, - 100 процентів, до категорії 2, - 95 процентів.

Законами України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 № 3668-VI (далі - Закон №3668-VI) та «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» від 27.03.2014 року №1166-VII (далі - Закон №1166-VII) внесено зміни до частини другої статті 13 Закону №2262-ХІІ, яким встановлено, що максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 70 процентів відповідних сум грошового забезпечення.

Верховний Суд в рішенні від 04.02.2019 у зразковій справі № 240/5401/18 зазначив, що внесені Законом №3668-VІ та Законом №1166-VII зміни до статті 13 Закону №2262-ХІІ щодо розміру пенсії у відсотках стосуються порядку призначення пенсії за вислугу років військовослужбовцям та особам, які мають право на пенсію за цим Законом у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії. Процедури призначення та перерахунку пенсії є різними за змістом і механізмом їх проведення. Нормами, які визначають механізм здійснення перерахунку пенсії за вислугу років є норми статті 63 Закону №2262-ХІІ, яка не зазнала змін у зв`язку з прийняттям Закону №3668-VІ та Закону №1166-VII.

Судом встановлено, що звернення до суду з даним позовом зумовлено протиправною поведінкою ГУ ПФУ у Львівській області, яка полягає, зокрема у ігноруванні відповідачем при проведенні позивачу на виконання судового рішення від 24.11.2021 у справі №380/16042/21 перерахунку пенсії на підставі оновленої довідки про грошове забезпечення, судового рішення від 09.01.2021 у справі №1.380.2019.006141, яким підтверджено наявність у позивача права на основний розмір пенсії в розмірі 90% грошового забезпечення та відсутність підстав для застосування механізму нового обчислення пенсії із застосуванням норм частини другої статті 13 Закону №2262-ХІІ, яка застосовується при призначенні пенсії.

Суд встановив, що при перерахунку пенсії змінною величиною є лише розмір грошового забезпечення, натомість відсоткове значення розміру основної пенсії, яке обчислюється при її призначенні, відповідно до наявної у позивача вислуги років, є незмінним.

Відповідно до частини четвертої статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Ураховуючи вказану норму, право позивача на основний розмір пенсії в розмірі 90% грошового забезпечення підтверджено судовим рішенням від 09.01.2020 у справі №1.380.2019.006141, яке набрало законної сили, та не є предметом доказування при розгляді даної справи.

Судове рішення від 09.01.2020 у справі №1.380.2019.006141 є обов`язковим для виконання та врахування відповідачем при здійсненні перерахунку пенсії позивача не тільки на підставі довідки від 13.08.2021 №С/3457, а й будь-якого перерахунку в майбутньому.

Поведінка ГУ ПФУ у Львівській області при проведенні перерахунку пенсії позивачу на підставі довідки від 13.08.2021 №С/3457 без урахування судового рішення від 09.01.2020 у справі №1.380.2019.006141 між цими сторонами у аналогічних правовідносинах, нівелює таку конституційну засаду судочинства як обов`язковість судового рішення, закріплену статтею 129-1 Конституції України та суперечить вимогам статті 13 Закону № 1402-VIII, статей 14 та 370 КАС України.

Вказане в сукупності зумовлює висновок суду про протиправність дій відповідача щодо обмеження основного розміру пенсії 90% грошового забезпечення при здійсненні перерахунку пенсії позивача з 01.04.2019 на підставі довідки від 13.08.2021 №С/3457 на виконання рішення суду від 24.11.2021 у справі №380/16042/21.

Щодо обмеження відповідачем при проведенні перерахунку пенсії позивача максимальним розміром суд зазначає наступне.

Законом №2262-XII визначено, що цей Закон визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які, зокрема, перебували на військовій службі.

Статтею 10 Закону № 2262-XII визначено, що призначення і виплата пенсій, зокрема, особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом здійснюються органами Пенсійного фонду України.

Відповідно до частини третьої статті 43 Закону №2262-XII пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24.12.2015 (далі - Закон №848-VIII) статтю 43 Закону №2262-XII доповнено частиною сьомою, відповідно до якої максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Проте зазначене положення в цілому визнано неконституційним відповідно до Рішення Конституційного Суду України №7-рп/2016.

Згідно із пунктом другим резолютивної частини Рішення №7-рп/2016 частина сьома статті 43 Закону №2262-XII втратила чинність з дня ухвалення КСУ цього Рішення.

Враховуючи викладене, з 20.12.2016 частина сьома статті 43 Закону №2262-XII є нечинною.

Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 (далі - Закон №1774-VIII), який відповідно до «Прикінцевих положень» цього Закону, набрав чинності з 01.01.2017, у частині сьомій статті 43 Закону №2262-XII слова і цифри «у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року» замінено словами і цифрами «по 31 грудня 2017 року».

Таким чином, буквальне розуміння змін, внесених Законом №1774-VIII, з урахуванням Рішення №7-рп/2016, дозволяє стверджувати, що у Законі №2262-XII відсутня частина сьома статті 43, а внесені до неї зміни, що полягають у зміні слів і цифр, є нереалізованими.

Наведене означає, що протягом 2017 року стаття 43 Закону №2262-XII не передбачала положення про те, що максимальний розмір пенсії не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів.

Тобто, внесені Законом №1774-VIII до частини сьомої зазначеної статті, яка визнана неконституційною і втратила чинність, зміни (щодо періоду, протягом якого діють обмеження пенсії), самі по собі не створюють підстав для такого обмеження.

Таким чином, з 20.12.2016 (Рішення КСУ №7-рп/2016) обмеження максимальним розміром пенсії є протиправним та відповідно є протиправними дії відповідача щодо такого обмеження призначеної позивачу пенсії.

Крім того, суд звертає увагу на те, що відповідно до статті 1-1 Закону №2262-XII законодавство про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, базується на Конституції України і складається з цього Закону, Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та інших нормативно-правових актів України, прийнятих відповідно до цих законів.

Зміна умов і норм пенсійного забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону та Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Закон №2262-XII є спеціальним до спірних правовідносин та саме його норми слід першочергово застосовувати для їх врегулювання.

Суттєвою є обставина, що обмеження пенсії військовослужбовців максимальним розміром вже регулювалося частиною сьомою статті 43 Закону №2262-XII, яка визнана неконституційною з 20.12.2016, а тому неможливо стверджувати, що з вказаної дати виникла ситуація, за якої дане питання попадає під регулювання положень статті 2 Закону №3668-VI в частині, що не вирішується нормами Закону №2262-XII.

Застосування положень Закону №3668-VI по відношенню до військовослужбовців фактично суперечить висновкам Рішення КСУ №7-рп/2016, яким встановлено, що обмеження пенсії військовослужбовців максимальним розміром не відповідає статті 17 Конституції України.

Висновки по даній справі не спростовують можливість застосування норм Закону №3668-VI по відношенню до осіб, щодо яких положення про обмеження виплати пенсії в максимальному розмірі встановлено іншими спеціальними Законами, які у встановленому порядку неконституційними не визнано.

Саме така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 9.11.2020 у справі №813/678/18 та від 9.02.2021 у справі №640/2500/18.

Ураховуючи викладене в сукупності, у позивача були обґрунтовані правомірні очікування щодо перерахунку відповідачем на підставі довідки від 13.08.2021 №С/3457 основного розмірі пенсії у відсотковому значенні 90% сум грошового забезпечення та без обмеження максимального розміру.

Поведінка відповідача при перерахунку пенсії позивача на підставі довідки від 13.08.2021 №С/3457 із зменшенням основного розміру з 90% до 70% грошового забезпечення та з обмеженням максимального розміру порушує право позивача на отримання пенсії у визначеному чинним пенсійним законодавством розмірі.

Відповідно до вимог частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач вказаного обов`язку не виконав.

Доводи відповідача з посиланням на норми Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2021 №3668-VI та частину 7 статті 43 Закону №2262-ХІІ спростовано судовим рішенням від 09.01.2020 у справі №1.380.2019.006141, яке набрало законної сили та є обов`язковим до виконання, а також наведеним вище аналізом чинного законодавства.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Даючи оцінку поведінці відповідача, яка зумовила звернення позивача до суду з даним позовом, суд дійшов висновку, що дії відповідача щодо зменшення позивачу відсоткового значення основного розміру пенсії з 90% на 70% сум грошового забезпечення та обмеження її максимальним розміром при перерахунку з 01.04.2019 на підставі довідки від 13.08.2021 №С/3457 не відповідають визначеним частиною другою статті 2 КАС України критеріям поведінки відповідача у спірних правовідносинах, тому такі дії слід визнати протиправними, задовольнивши першу позовну вимогу.

У зв`язку із протиправним зменшенням відповідачем основного розміру пенсії позивача до 70% грошового забезпечення та обмеження пенсії максимальним розміром, перерахунок та виплата пенсії позивача з 01.04.2019 на підставі довідки від 13.08.2021 №С/3457, відбулася не у повному обсязі.

Вказане зумовлює висновок суду про обґрунтованість позовних вимог щодо зобов`язання відповідача здійснити перерахунок пенсії позивача, виходячи з основного розміру пенсії в розмірі 90% грошового забезпечення без обмеження максимальним розміром та здійснити виплату перерахованих сум пенсії, з урахуванням виплачених сум.

Друга позовна вимога є похідною від першої і підлягає до часткового задоволення шляхом зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 , виходячи з відсоткового значення основного розміру пенсії 90% сум грошового забезпечення, визначених у довідці ІНФОРМАЦІЯ_2 від 13.08.2021 року № С/3457 про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 , станом на 05.03.2019 без обмеження пенсії максимальним розміром, з урахуванням раніше виплачених сум.

Щодо вимоги в частині зобов`язати відповідача здійснити перерахунок провести індексацію пенсії, суд зазначає таке.

Судовим рішенням у даній справі встановлено наявність у позивача права на перерахунок та виплату пенсії на підставі довідки від 13.08.2021 №С/3457 виходячи із відсоткового значення основного розміру пенсії 90% від грошового забезпечення без обмеження максимальним розміром, однак відповідачем не проводився перерахунок пенсії позивача на виконання цього судового рішення, тому відсутні підстави вважати про порушення при такому перерахунку права позивача на отримання проіндексованої пенсії.

Системний аналіз частини першої статті 2 пункту 1 і 2 частини першої статті 4 КАС України свідчить, що останній не передбачає захисту адміністративним судом прав та інтересів громадян на майбутнє, якщо на день розгляду справи вони ще не порушені і спору з цього приводу не виникло.

Оскільки судовому захисту підлягають порушені права чи інтереси особи, а не ті, що можливо/ймовірно будуть порушені у майбутньому, у задоволенні другої позовної вимоги в згаданій частині слід відмовити як передчасної.

Оцінюючи зібрані у справі докази в сукупності та мотиви суду щодо кожної з позовних вимог, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити частково.

Позивач також просить вирішити питання про стягнення з відповідача понесених ним судових витрат.

При вирішенні цього питання, суд враховує таке.

Відповідно до пункту 1 частини третьої статті 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з частинами першою-третьою статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до частини четвертої статті 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з частинами п`ятою, шостою статті 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частини сьомої статті 134 КАС України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Отже, від учасника справи вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Відповідно до частини дев`ятої статті 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Професійна правова допомога ОСОБА_1 надавалася Адвокатським об`єднанням «Мицик, Кравчук і Партнери», зокрема адвокатом Ревером С.В. (свідоцтво про зайняття адвокатською діяльністю від 21.02.2018 серія ЛВ №000876) на підставі договору про надання правової допомоги від 02.06.2022 №218, примірник якого наявний у матеріалах справи.

Вид наданих ОСОБА_1 послуг професійної правової допомоги, їх тривалість та вартість підтверджується актом виконаних робіт від 02.08.2022.

Згідно з вказаним актом ОСОБА_1 надано наступні послуги: надання консультацій та узгодження правової позиції, тривалість 0,5 год; оформлення заяви до ГУ ПФУ у Львівській області, тривалість 1 год; пошук в Єдиному державному реєстрі судових рішень, практики в аналогічній категорії справ, тривалість 0,5 год; складання позовної заяви, тривалість 2 год.

Розрахунок здійснено у відповідності до розміру погодинної ставки за надані послуги, з розрахунку вартості 1 години - 1 000 грн, загальна сума до оплати за виконану роботу становить 4 000 грн (4 год. х 1 000 грн).

Оплата послуг за правову допомогу згідно з договором про надання правничої допомоги від 02.06.2022 №218 здійснена в розмірі 3 000 грн, що підтверджується меморіальним ордером від 02.08.2022 №@2PL692693 на суму 3000 грн та меморіальним ордером від 06.06.2022 №@2PL072816 на суму 1 000 грн.

Додані до матеріалів справи документи підтверджують надання адвокатом Ревером С.В. професійної правової допомоги ОСОБА_1 на підставі договору та ордеру про надання правової допомоги, а акт виконаних робіт від 02.08.2022 та платіжні документи підтверджують понесення позивачем витрат на правову допомогу.

Суд вказує на те, що при визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, слід керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг.

Саме така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 14.11.2019 у справі № 826/15063/18, від 20.11.2020 у справі № 910/13071/19 та врахована судом при вирішення питання розподілу судових витрат.

Дана справа є незначної складності, типовою, Єдиний державний реєстр судових рішень містить значну кількість судових рішень щодо справ у аналогічних правовідносинах та відповідно до частини шостої статті 12 КАС України є справою незначної складності, що зумовило її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Визначена адвокатом сума понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу не є обґрунтованою та є завищеною у контексті обсягу фактично наданих ним послуг, із урахуванням складності справи, досліджених та підготовлених доказів, обсягу нормативно-правових актів, використаних адвокатом та, відповідно, співмірності обсягу цих послуг з розміром заявленої суми витрат на професійну правничу допомогу.

Вказане зумовлює висновок суду про стягнення з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань в користь позивача витрати на правову допомогу в сумі 2 000 грн.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача понесені позивачем судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 992 грн 40 к., сплаченого за квитанцією №51 від 02.08.2022.

Керуючись ст.ст.6-10, 14, 72-77, 90, 132, 159, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (вул. Митрополита Андрея, буд. 10, м. Львів, 79016, ) про визнання протиправними дій, зобов`язання здійснити перерахунок і виплату пенсії, - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (вул. Митрополита Андрея, буд. 10, м. Львів, 79016, ) при проведенні з 01.04.2019 перерахунку пенсії ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_2 від 13.08.2021 №С/3457 про розмір грошового забезпечення щодо зменшення з 90% до 70% сум грошового забезпечення основного розміру та із застосуванням обмеження її максимального розміру.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного Фонду України у Львівській області (вул. Митрополита Андрея, буд. 10, м. Львів, 79016, ) здійснити з 01.04.2019 перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), виходячи з відсоткового значення основного розміру пенсії 90% сум грошового забезпечення, визначених у довідці ІНФОРМАЦІЯ_2 від 13.08.2021 №С/3457 про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 05.03.2019 без обмеження пенсії максимальним розміром, з урахуванням раніше виплачених сум.

У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного Фонду України у Львівській області (вул. Митрополита Андрея, буд. 10, м. Львів, 79016, ) за рахунок бюджетних асигнувань в користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) 2 000 (дві тисячі) грн витрат на правничу допомогу та 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) грн 40 к. судових витрат у вигляді судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.П. Хома