Справа № 420/9612/22
Суддя: Юхтенко Л.Р.
Дата ухвалення: 2022-09-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/9612/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2022 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Юхтенко Л.Р.,

розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні Одеського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Управління соціального захисту населення Білгород-Дністровської районної державної адміністрації (, місце знаходження: 67700, Одеська область, м. Білгород-Дністровський, вул. Грецька, 24) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду 12 липня 2022 року надійшла позовна заява ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 . Місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Управління соціального захисту населення Білгород-Дністровської районної державної адміністрації (, місце знаходження: 67700, Одеська область, м. Білгород-Дністровський, вул. Грецька, 24), в якій позивач просив:

- визнати протиправною відмову Управління соціального захисту населення Білгород-Дністровської районної державної адміністрації у призначенні та виплаті позивачу допомоги при народженні дитини;

- зобов`язати Управління соціального захисту населення Білгород-Дністровської районної державної адміністрації призначити, здійснити нарахування та виплату позивачу допомоги при народженні дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за весь період з дати її звернення із заявою за призначенням такої допомоги грудень місяць 2021 року.

Ухвалою від 15 липня 2022 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) сторін у порядку ч. 5 ст. 262 КАС України.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач протиправно відмовив позивачу у наданні державної допомоги сім`ям з дітьми з причини пропущення строку звернення за вказаним видом допомоги та дано посилання на п. 12 постанови КМУ № 1751 від 27 грудня 2001 року (зі змінами), якою затверджено Порядок призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми.

У позовній заяві зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 в КНП «Пологовий будинок №5» Одеської міської ради у позивача народилася донька, що підтверджується медичним свідоцтвом про народження №202 від 19.12.2019 року, виданим зазначеною установою.

Позивач вказав, що під час перебування у пологовому будинку, подаючи заяву на отримання свідоцтва про народження дитини, позивачу було повідомлено, що вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з громадянином іноземної держави.

Звернувшись до органів ДРАЦСу позивач отримала свідоцтво про шлюб від 30.01.2020 року з позначкою «повторно» серії НОМЕР_2 , який був зареєстрований 07.10.2017 року Приморським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області за актовим записом № 1832.

Зі змісту даного свідоцтва вбачається, що чоловіком позивача є громадянин Республіки Ірак ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Після реєстрації шлюбу прізвища чоловіка та дружини не змінились та залишились різними: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 .

Позивач зазначив, що для отримання свідоцтва про народження доньки 30.01.2020 року звернувся до Одеського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

Листом від 30.01.2020 року № 14/56-91 позивача було повідомлено, що через те, що подружжя має різні прізвища після реєстрації шлюбу і відсутня особисто подана заява батька дитини про державну реєстрацію народження або подана через представника, заявниці порадили вирішити порушене питання в органі опіки та піклування чи в судовому порядку.

Позивач звернула увагу, що з метою реалізації прав своєї дитини на соціальний захист, в березні 2020 року вона вперше звернулася до відповідача. Позивач зазначив, що зі слів посадових осіб відповідача, без надання оригіналу документа органу ДРАЦС про народження дитини, допомога при народженні дитини та до досягнення нею трирічного віку не призначається. Позивачу було рекомендовано отримати свідоцтво про народження дитини та звернутися повторно.

Оскільки свого чоловіка позивач особисто не знала, звернулась до органу ДРАЦС із запитом на отримання публічної інформації щодо факту реєстрації свого шлюбу та отримання копій відповідних документів, зокрема копії актового запису про реєстрацію шлюбу та копії відповідної заяви на шлюб.

Листом Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 05.05.2020 року № Пі-Б-10203/03-07 позивача повідомлено, що між нею та гр. Республіки Ірак ОСОБА_3 07.10.2017 року укладено шлюб, який зареєстрований Приморським районним у м. Одесі ВДРАЦС ГТУЮ в Одеській області за актовим записом про шлюб №1832, а в отриманні копії актового запису про шлюб №1832 відмовлено з поясненням про можливість його отримання на підставі ухвали суду і рекомендовано звернутися до органу ДРАЦС за місцем реєстрації шлюбу для отримання копії заяви про державну реєстрацію шлюбу.

Додатково позивач звернула увагу на те, що згідно з повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб від 14.05.2020 року № 9 підтверджено зазначену інформацію та вбачається, що свідоцтво про шлюб видано нареченій ОСОБА_1 , а в подальшому, після реєстрації шлюбу, неодноразово видавалось повторно.

Після ознайомлення із заявою про реєстрацію шлюбу, позивач повідомив Приморський ВДРАЦС, що підпис, наявний на заяві про намір реєстрації шлюбу їй не належить, в день реєстрації шлюбу позивач була відсутня в приміщенні органу ДРАЦСу, не знайома з особою, яка наразі є її чоловіком, до органу ДРАЦСу із заявами про реєстрацію шлюбу не зверталась. Враховуючи викладене, просила анулювати актовий запис № 1832, вчинений 07 жовтня 2017 року Приморським районним у м. Одесі відділом ДРАЦС ГТУЮ в Одеській області про реєстрацію зазначеного шлюбу.

Листом Приморського районного у м. Одесі відділу ДРАЦС ГТУЮ в Одеській області від 26.05.2020 р. № 531/54-117 позивача повідомлено, що заява про державну реєстрацію шлюбу подається нареченими особисто, а процедура такої державної реєстрації проводиться у їх присутності. Для вирішення питання про анулювання актового запису про шлюб рекомендовано звернутися до суду.

У зв`язку із викладеним, у липні 2020 року позивач звернулася до Саратського районного суду Одеської області із заявою про визнання шлюбу неукладеним. Ухвалою вказаного суду від 03 вересня 2020 року по справі № 513/570/20 заяву позивача було залишено без розгляду.

Вказану ухвалу позивач оскаржував в Одеському апеляційному суді, постановою якого від 30 березня 2021 року апеляційну скаргу залишено без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін.

Позивач звернувся до Саратського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) щодо державної реєстрації народження дитини, яка досягла одного року і більше. Позивачу було повідомлено, що у відповідності до п. 21 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18.10.2000 № 52/5 (зі змінами), зареєстровані 18 жовтня 2000 р. за № 719/4940, для проведення державної реєстрації народження дитини, яка досягла одного року і більше, необхідно надати паспорт батька та його нотаріально посвідчений переклад на українську мову; медичне свідоцтво про народження дитини; медичну довідку про перебування дитини під наглядом лікувального закладу, а також довідку з місця проживання дитини. А у разі неможливості надання одного із зазначених документів та неможливості присутності матері і батька дитини, питання щодо присвоєння прізвища дитині для проведення державної реєстрації відповідно до ст. 133 Сімейного кодексу України вирішується в органах опіки та піклування або в судовому порядку.

Позивач зазначив, що вказаний шлюб все ж таки було розірвано, що підтверджується рішенням Саратського районного суду Одеської області від 23.12.2021 р. по справі № 513/968/21.

Для вирішення питання реєстрації народження дитини в позасудовому порядку, позивач звернувся до виконавчого комітету Кулевчанської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, де отримала письмову відповідь від 13.05.2021 р. № 904, де було повідомлено, що відповідно до п. 71 постанови КМУ від 24.09.2008 року №866 «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини» Кулевчанська сільська рада, як орган опіки та піклування, відмовила у задоволенні заяви через відсутність спору між батьками дитини. Позивачу було рекомендовано звернутися до суду.

Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 06 жовтня 2021 року по справі № 513/569/21 визначено прізвище та по-батькові дитини, якій на час набрання законної сили судовим рішенням виповнилося 1 рік 11 місяців.

26 листопада 2021 року Саратським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) позивачу видано свідоцтво про народження її дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (серія НОМЕР_3 ).

В грудні 2021 року позивач повторно звернулася до відповідача, надавши повний пакет документів для призначення допомоги при народженні дитини, додатково надавши документи, що підтверджують поважність причини пропуску строку звернення за такою допомогою.

18.02.2022 року позивач отримав повідомлення від 11.02.2022 року про відмову у наданні державної допомоги сім`ям з дітьми, де зазначено, що позивач пропустив строк звернення за вказаним видом допомоги.

Копія позовної заяви разом з копією ухвали про відкриття провадження надіслана на адресу відповідача електронною поштою 18 липня 2022 рокую

Відзив на позовну заяву до суду не надходив.

Вивчивши матеріали справи, а також обставини, якими обґрунтовуються вимоги, докази, якими вони підтверджуються, судом встановлено таке.

ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується паспортом громадянина України.

Суд встановив, що відповідно до медичного свідоцтва про народження №202, виданого 19.12.2019 року, у громадянки ОСОБА_1 в пологовому будинку №5 м. Одеси 18.12.2019 року о 23 год. 30 хв. народилась дитина - дівчинка.

Спорідненість родинних зв`язків між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 , де вказано, що ОСОБА_2 народилася ІНФОРМАЦІЯ_5 , а ОСОБА_1 є її матір`ю.

Позивач тривалий час не могла отримати зазначене свідоцтво про народження дитини, без якого державна допомога при народженні дитини не призначається. Саме таку відповідь на своє звернення за вказаною допомогою отримала позивач від посадових осіб відповідача, про що зазначено у позовній заяві (а.с. 2, другий абзац).

Листом від 30.01.2020 року № 14/56-91 позивачу було відмовлено у державній реєстрації народження доньки через те, що за відсутності згоди між подружжям дитині присвоюється прізвище на підставі рішення органу опіки та піклування або суду.

Рішенням суду від 06 жовтня 2021 року по справі № 513/569/21 позов задоволено, зокрема, визначено ПІБ доньки позивача: прізвище « ОСОБА_5 », ім`я « ОСОБА_6 », по батькові « ОСОБА_7 ».

26 листопада 2021 року Саратським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) позивачу видано свідоцтво про народження її дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (серія НОМЕР_3 ).

У грудні 2021 року позивач повторно звернулася до відповідача, надавши повний пакет документів для призначення допомоги при народженні дитини, додатково надавши документи, що підтверджують поважність причини пропуску строку звернення за такою допомогою.

Проте, звернувшись до відповідача за отриманням відповіді на свою заяву, отримала повідомлення від 11.02.2022 року про відмову, де вказано, що позивач не має права на допомогу при народженні дитини на підставі п. 12 Постанови КМУ «Про затвердження Порядку призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми» від 27.12.2001 року №-1751.

Не погодившись з відмовою у наданні державної допомоги сім`ям з дітьми, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Проаналізувавши положення чинного законодавства, обставини справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги належать задоволенню повністю, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Згідно частини 1 статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно статті 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Гарантований державою рівень матеріальної підтримки сімей з дітьми шляхом надання державної грошової допомоги встановлює Закон України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» від 21 листопада 1992 року № 2811-XII (далі -Закон № 2811-XII).

Даний Закон спрямований на забезпечення пріоритету державної допомоги сім`ям з дітьми у загальній системі соціального захисту населення.

Так, згідно з частиною 1 статті 1 Закону № 2811-XII, громадяни України, в сім`ях яких виховуються та проживають неповнолітні діти, мають право на державну допомогу у випадках та на умовах, передбачених Законом та іншими законами України.

Щодо права на допомогу при народженні дитини, суд зазначає таке.

Згідно з пунктом 2 частиною 1 статті 3 Закону одним із видів державної допомоги сім`ям з дітьми є допомога при народженні дитини. Така допомога призначається і виплачується органами соціального захисту населення; надається одному з батьків дитини (опікуну), який постійно проживає разом з дитиною; покриття витрат на її виплату здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України у вигляді субвенцій до місцевих бюджетів (стаття 4, частина 1 статті 5, частина 1 статті 10 Закону), з урахуванням умов, визначених у статті 11 Закону № 2811-XII.

Таким чином, допомога при народженні дитини є різновидом державної допомоги у загальній системі соціального захисту населення і надається з метою забезпечення відповідного рівня матеріальної підтримки сімей, у яких є діти, створення належних умов для утримання та виховання дітей.

За приписами статті 11 Закону № 2811-XII, для призначення допомоги при народженні дитини до органу соціального захисту населення за умови пред`явлення паспорта або іншого документа, що посвідчує особу, та свідоцтва про народження дитини подається одним з батьків (опікуном), з яким постійно проживає дитина, заява за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, та копія свідоцтва про народження дитини. Даний перелік документів є вичерпним. Допомога при народженні дитини призначається за умови, якщо звернення за її призначенням надійшло не пізніше дванадцяти місяців з дня народження дитини.

Суд встановив, що вказані норми Закону пов`язані з положеннями Порядку призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1751 від 27 грудня 2001 року (зі змінами, внесеними згідно з постановою Кабінету Міністрів України № 59 від 04 лютого 2009 року).

Суд зазначає, що відповідно ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради Української РСР від 27.02.1991 №789-ХІІ, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують, щоб установи, служби і органи, відповідальні за піклування про дітей або їх захист, відповідали нормам, встановленим компетентними органами, зокрема, в галузі безпеки й охорони здоров`я та з точки зору численності і придатності їх персоналу, а також компетентного нагляду.

Крім того, допомога при народженні дитини за своєю природою є допомогою самій дитині, а не її батькам.

В даному випадку неможливість своєчасного звернення одним з батьків до органу, який здійснює призначення допомоги при народженні дитини, призводить до порушення інтересів дитини.

Отже, як вбачається з матеріалів справи, позивачу відмовлено у призначенні та виплаті державної допомоги при народженні з огляду на те, що позивачем подано заяву більш ніж через 12 місяців після народження дитини та з огляду на відсутність свідоцтва про народження дитини.

З матеріалів позовної заяви вбачається, що в березні 2020 року позивач звернулась до відповідача з приводу призначення та виплати державної допомоги при народженні дитини, проте посадові особи відповідача повідомили позивача про те, що без надання оригіналу документа органу ДРАЦС про народження дитини, така допомога не призначається.

Вказане підтверджується п. 11 Порядку призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми, затвердженого Постановою КМУ від 27 грудня 2001 року № 1751, де зазначено, що «Для призначення допомоги при народженні дитини за умови пред`явлення паспорта або іншого документа, що посвідчує особу, подається: 1) заява одного з батьків (опікуна), з яким постійно проживає дитина, що складається за формою, затвердженою Мінсоцполітики; 2) копія свідоцтва про народження дитини (з пред`явленням оригіналу).

Тобто, про необхідність надання зазначених документів позивач була обізнана, проте протягом встановленого Порядком строку їх не надала, у зв`язку з чим відповідач видав оскаржуване повідомлення.

Так, суд встановив, що відповідно до медичного свідоцтва про народження №202, виданого 19.12.2019 року, підтверджено, що у громадянки ОСОБА_1 в пологовому будинку №5 м. Одеси 18.12.2019 року о 23 год. 30 хв. народилась дитина - дівчинка.

Листом від 30.01.2020 року № 14/56-91 позивачу було відмовлено у державній реєстрації народження доньки через те, що за відсутності згоди між подружжям дитині присвоюється прізвище на підставі рішення органу опіки та піклування або суду.

Рішенням суду від 06 жовтня 2021 року по справі № 513/569/21 позов задоволено, зокрема, визначено ПІБ доньки позивача: прізвище « ОСОБА_5 », ім`я « ОСОБА_6 », по батькові « ОСОБА_7 ».

26 листопада 2021 року Саратським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) позивачу видано свідоцтво про народження її дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (серія НОМЕР_3 ).

Таким чином, позивач не надав у встановлений Порядком строк свідоцтво про народження дитини з підстав, які від неї не залежали.

В свою чергу, у відповідача були відсутні підстави для призначення виплат без надання повного пакету документів.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Згідно з частиною сьомою статті 7 Сімейного кодексу України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини, що ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Допомога при народженні дитини за своєю природою є допомогою самій дитині, а не її батькам. І даний адміністративний позов фактично заявлений в інтересах дитини для її належного матеріального забезпечення.

Тобто в спірних правовідносинах неможливість своєчасного звернення одним з батьків до органу, який здійснює призначення допомоги при народженні дитини, призводить до порушення інтересів дитини.

Відповідно до статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно з встановлених обставин справи позивач з об`єктивних причин не мала змоги звернутися до відповідача з відповідною заявою у визначені законодавством строки.

Таким чином, беручи до уваги необхідність захисту прав та інтересів малолітньої дитини, яка є громадянином України, і перед якою держава Україна має певні зобов`язання, враховуючи ту обставину, що неможливість вчасного надання свідоцтва про народження дитини обумовлено тим, що позивачу довелось звертатись до суду з позовною заявою про визначення прізвища, ім`я та по батькові дитини, що призвело до порушення строку звернення із заявою про призначення та виплату державної допомоги при народженні дитини, та зважаючи на тривалість судових та реєстраційних процедур, виходячи з принципу верховенства права та завдань адміністративного судочинства, суд дійшов висновку про необхідність визнання протиправними дій відповідача щодо відмови в призначенні та виплаті допомоги при народженні дитини, і зобов`язання відповідача призначити та провести виплату позивачу допомоги при народженні дитини в порядку та розмірі, що встановлені статтею 12 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми».

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з ч.1 ст.6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ч.1,3 ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, оцінюючи встановлені факти, суд дійшов висновку, що відповідач, відмовивши у призначенні та виплаті державної допомоги при народженні дитини діяв протиправно, а тому позовні вимоги належать задоволенню повністю.

У зв`язку з тим, що позов задоволено, судовий збір належить стягненню з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 6, 12, 72, 77,90, 139, 246, 255,295,297 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Управління соціального захисту населення Білгород-Дністровської районної державної адміністрації (, місце знаходження: 67700, Одеська область, м. Білгород-Дністровський, вул. Грецька, 24) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,- задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Управління соціального захисту населення Білгород-Дністровської районної державної адміністрації (, місце знаходження: 67700, Одеська область, м. Білгород-Дністровський, вул. Грецька, 24) щодо відмови в призначенні та виплати ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) державної допомоги при народженні дитини.

Зобов`язати Управління соціального захисту населення Білгород-Дністровської районної державної адміністрації (, місце знаходження: 67700, Одеська область, м. Білгород-Дністровський, вул. Грецька, 24) призначити та провести виплату ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) державної допомоги при народженні дитини.

Стягнути з Управління соціального захисту населення Білгород-Дністровської районної державної адміністрації (, місце знаходження: 67700, Одеська область, м. Білгород-Дністровський, вул. Грецька, 24) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 992,40 грн. (дев`ятсот дев`яносто дві гривні 40 копійок).

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та в строки, встановлені ст. ст. 295,297 КАС України, з урахуванням п.п.15.5 п. 15 ч. 1 Перехідних положень КАС України, п. 3 Розділу IV Прикінцеві положення КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та в строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Суддя Л.Р. Юхтенко