Справа № 420/9579/22
Суддя: Танцюра К.О.
Дата ухвалення: 2022-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/9579/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2022 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді ТанцюриК.О., розглянувши у порядку письмового провадження у м.Одесі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Чорноморської селищної ради Одеського району Одеської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання надати дозвіл,-

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Чорноморської селищної ради Одеського району Одеської області про визнанн протиправним та скасування п.1.1. рішення 25 сесії Чорноморської селищної ради VIII скликання №388-VIII від 21.01.2022р. про відмову у наданні ОСОБА_1 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для індивідуального дачного будівництва на території Чорноморської селищної ради Одеського району Одеської області, зобов`язання Чорноморську селищну раду Одеського району Одеської області надати дозвіл ОСОБА_1 на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для індивідуального дачного будівництва площею 0,1000 га на території Чорноморської селищної ради в межах населеного пункту (відповідно до викопіювання).

Ухвалою суду від 14.07.2022р. відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

В обґрунтування позовних вимог позивач у позовній заяві зазначив, що не погоджується із прийняттям оскаржуваного рішення, оскільки вказані у ньому підстави для відмови є такими, що не ґрунтуються на вимогах ч.7 ст.118 Земельного кодексу України. Позивач зазначив, що відповідно до наказу Державного комітету України із земельних ресурсів «Про затвердження Класифікації видів цільового призначення земель» від 23.07.2010р. №548, землі рекреаційного призначення за цільовим призначенням поділяються, зокрема, для індивідуального дачного будівництва та, що згідно з викопіюванням з Генерального плану селища Чорноморське, бажана земельна ділянка розташована на землях «рекреаційних установ» (землях рекреаційного призначення), тому жодні обмеження щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою відсутні. Крім того, як вказав позивач, бажана земельна ділянка знаходиться у рекреаційній зоні, в якій індивідуальне дачне будівництво передбачене. Також, відповідно до викопіювання із Публічної кадастрової карти України, яке долучено до матеріалів клопотання, бажана земельна ділянка не зареєстрована та під жодні обмеження не підпадає. Крім цього, як зазначив позивач, піддаються сумніву доводи Чорноморської селищної ради з приводу твердження про перебування вказаної земельної ділянки у зоні «Зелених насаджень загального користування», оскільки суміжні земельні ділянки зареєстровано на праві приватної власності для індивідуального дачного будівництва. Окрім того, отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає прийняття позитивного рішення про надання її у власність, а є лише одним із етапів погодження і оформлення документів, які відповідно до вимог законодавства є необхідними для прийняття компетентним органом рішення про набуття громадянами земель у власність. Проект відведення земельної ділянки не визначений законом як підстава набуття права на земельну ділянку і не є правовстановлюючим документом. Разом з тим, позивач наголосив, що належним способом відновлення порушеного права буде саме зобов`язання Чорноморську селищну раду Одеського району Одеської області надати дозвіл ОСОБА_1 на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для індивідуального дачного будівництва площею 0,1000 га на території Чорноморської селищної ради в межах населеного пункту (відповідно до викопіювання).

29.07.2022р. до суду від Чорноморської селищної ради Одеського району Одеської області надійшов відзив на позовну заяву у якому відповідач зазначив, що підставою для відмови у наданні спірного дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Таким чином, як вказав відповідач, земельна ділянка на яку претендує позивач в отриманні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність для індивідуального дачного будівництва, розташована на території, яка в Генеральному плану селища Чорноморське призначена для зелених насаджень загального користування. Ця обставина і стала підставою для відмови у наданні позивачу - ОСОБА_1 дозволу - невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Відповідач вказав, що біля земельної ділянки, яка відповідно до плану зонування передбачена для зелених насаджень загального користування (на яку позивач подавав клопотання), в бік населеного пункту смт. Чорноморське розташовані земельні ділянки для індивідуального дачного будівництва. Однак, земельна ділянка на яку позивач подав клопотання знаходиться в зоні інтенсивного зсуву прибережної смуги Чорного моря, тобто в протилежній стороні від зазначених ділянок, а саме в бік моря. Оскільки спірна земельна ділянка знаходиться в зоні інтенсивного зсуву прибережної смуги Чорного моря, містобудівною документацією Генерального плану доцільно було передбачено розміщення в цій зоні, у тому числі в зоні вказаної земельної ділянки, зелених зон і зелених насаджень, які є елементом берегоукріплення схилу та використовуються для покращення здоров`я населення, забезпечення естетичної привабливості для туристів, охорони зелених насаджень, водних об`єктів тощо. З приводу надання до позову викопіювання з Публічної кадастрової карти України з офіційного веб-сайту, відповідачем зазначено, що відповідно до підпункту 4 пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 07.05.2022р. № 564 «Деякі питання ведення та функціонування Державного земельного кадастру в умовах воєнного стану» в умовах воєнного стану в Україні та протягом одного місяця з дня його припинення чи скасування внесення до Державного земельного кадастру відомостей (змін до них) про об`єкти Державного земельного кадастру та користування такими відомостями, зокрема шляхом доступу до Державного земельного кадастру, оприлюднення відомостей Державного земельного кадастру, зокрема через Публічну кадастрову карту, що є частиною програмного забезпечення Державного земельного кадастру, забезпечується з урахуванням таких особливостей: вимоги законодавства щодо оприлюднення на офіційному веб-сайті Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру, зокрема через Публічну кадастрову карту, що є частиною програмного забезпечення Державного земельного кадастру, картографічної основи, індексних кадастрових карт (планів), базових, аналітичних, кадастрових, інформаційних шарів та всіх відомостей Державного земельного кадастру, передбачених статтями 12-15 Закону України Про Державний земельний кадастр, зокрема у векторному вигляді, не застосовуються. Тобто, як вказав відповідач, достовірність інформації, яка була надана позивачем з Публічної кадастрової карти України не може бути перевірена, оскільки на момент подачі позову веб-сайт з Публічною кадастровою картою України не працював. Поряд з цим, відповідач вважає, що суд не може перебирати на себе повноваження та функції уповноваженого органу, втручатись при цьому у внутрішньо організаційну специфіку роботи та не вправі зобов`язувати відповідача до вчинення тих дій, які згідно із вищезазначеним земельним законодавством України можуть здійснюватись лише за його розсудом і межах наданих йому законом повноважень.

09.08.2022р. до суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив у якій представник вказав, що не погоджується із відзивом та просить суд задовольнити позов у повному обсязі. Так, представник позивача вважає, що у відзиві відповідачем не наведено жодного належного доказу, що бажана земельна ділянка, відповідно до Генерального плану селища Чорноморське призначена для «Зелених насаджень загального користування», у зв`язку з чим вказане рішення оскаржується. Також, позивач вважає, що посилання відповідача на те, що бажана земельна ділянка знаходиться у зоні інтенсивного зсуву не підтверджено жодними доказами та не відповідає дійсності. При цьому, представник наголосив, що ухвалюючи оскаржуване рішення та надаючи відповідний відзив на позов, відповідачем не надано належних та допустимих доказів, що бажана земельна ділянка площею 0,100га на території Чорноморської селищної ради у межах населеного пункту, відповідно до Генерального плану смт.Чорноморське, розміщеного на офіційному веб сайті Чорноморської ОТГ, підпадає під будь - які заборони чи обмеження, в частині користування чи розпорядження нею.

16.08.2022р. до суду від Чорноморської селищної ради Одеського району Одеської області надійшли заперечення на відповідь на відзив у яких відповідач вказав, що позивач заявляє клопотання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою на земельну ділянку, яка призначена для зелених зон і зелених насаджень, в яких відповідно до частини третьої статті 52 Земельного Кодексу України заборонено будівництво об`єктів житлового та громадського призначення. З приводу того, що земельна ділянка розташована у зоні інтенсивного зсуву, відповідач проінформував, що проблема зсувних процесів та діяльність щодо запобігання подальшого руйнування території Чорноморської селищної територіальної громади почали здійснюватися ще з моменту створення селища міського типу Чорноморське. Берегова територія селища Чорноморське дуже схильна до інтенсивних зсувних процесів, протяжність берегової смуги складає 6 км. З 1998 року проводилося обстеження морського узбережжя і будинків смт. Чорноморське. Все узбережжя являло собою обвальний схил, який напряму пов`язаний з процесами підтоплення. Так у 2001 році багатоквартирні житлові будинки та Будинок культури знаходилися в межах 120-метрової зсувної зони. А вже у 2006 році межі зсуву знаходяться в 60-ти метровій зоні від багатоквартирних житлових будинків. Швидкість зсуву обвалу кожний рік досягала 7-10 метрів землі. Зсувні процеси обабіч всього узбережжя впритул підійшли до багатоповерхових житлових будинків, житлові будинки руйнувалися, була виявлена деформація ґрунту під житловими будинками, просідання поверхні землі, виявлено утворення значної кількості наскрізних тріщин у стінах житлових будинків і без вжиття термінових заходів по берегоукріпленню могло відбутися їх обрушення. Відповідач вказав, що, враховуючи те, що спірна земельна ділянка знаходиться в зоні інтенсивного зсуву прибережної смуги Чорного моря, містобудівною документацією Генерального плану доцільно було передбачено розміщення і цій зоні, у тому числі в зоні вказаної земельної ділянки, зелених зон і зелених насаджень, які є елементом берегоукріплення схилу та використовуються для покращення здоров`я населення, забезпечення естетичної привабливості для туристів, охорони зелених насаджень, водних об`єктів тощо. Також, відповідач наголосив, що підставою для прийняття оскаржуваного рішення стала невідповідність наданих документів вимогам ч. 6, 7 ст. 118 Земельного Кодексу України, а саме: невідповідність бажаного місця розташування земельної ділянки Генеральному плану сел. Чорноморське, затвердженого у встановленому законом порядку рішенням 18 сесії Чорноморської селищної ради №404-V від 18 липня 2008 року. Згідно з Генеральним планом села Чорноморське зазначена земельна ділянка передбачена для зелених насаджень загального користування. Окрім цього, у відзиві було уточнено відмову - відповідно до частини третьої статті 52 Земельного Кодексу України встановлено, що на землях рекреаційного призначення забороняється діяльність, що перешкоджає або може перешкоджати використанню їх за призначенням, а також негативно впливає або може вплинути на природний стан цих земель. Згідно статтею 51 Земельного Кодексу України до земель рекреаційного призначення належать земельні ділянки зелених зон і зелених насаджень міст та інших населених пунктів, навчально-туристських та екологічних стежок, маркованих трас, земельні ділянки, зайняті територіями будинків відпочинку, пансіонатів, об`єктів фізичної культури і спорту, туристичних баз, кемпінгів, яхт-клубів, стаціонарних і наметових туристично-оздоровчих таборів, будинків рибалок і мисливців, дитячих туристичних станцій, дитячих та спортивних таборів, інших аналогічних об`єктів, а також земельні ділянки, надані для дачного будівництва і спорудження інших об`єктів стаціонарної рекреації.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

24.05.2021р. ОСОБА_1 було подано до Чорноморської селищної ради Одеського району Одеської області заяву про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для індивідуального дачного будівництва площею 0,1000 на території Чорноморської селищної ради в межах населеного пункту (відповідно до викопіювання) (а.с.10).

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 05.11.2021р. по справі №420/12010/21 частково задоволено адміністративний позов ОСОБА_1 ; визнано протиправним та скасовано рішення 12 сесії Чорноморської селищної ради VIII скликання №173- VIII від 11.06.2021р. про відмову у наданні ОСОБА_1 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для індивідуального дачного будівництва площею 0,1000 га на території Чорноморської селищної ради в межах населеного пункту (відповідно до викопіювання; зобов`язано Чорноморську селищну раду Одеського району Одеської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для індивідуального дачного будівництва площею 0,1000га на території Чорноморської селищної ради в межах населеного пункту (відповідно до викопіювання) (вх.№К-231-8/020-7) з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні; у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішенням Чорноморської селищної ради Одеського району Одеської області від 02.12.2021р. №291-VIII відмовлено ОСОБА_1 у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для індивідуального дачного будівництва з підстав, що зазначена земельна ділянка передбачена для зелених насаджень загального користування (а.с.39).

10.01.2022р. ОСОБА_1 було подано до Чорноморської селищної ради Одеського району Одеської області клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для індивідуального дачного будівництва площею 0, 1000 на території Чорноморської селищної ради в межах населеного пункту (відповідно до викопіювання) (а.с.11).

Рішенням Чорноморської селищної ради Одеського району Одеської області від 21 січня 2022 року №388-VIII відмовлено громадянину України ОСОБА_1 в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для індивідуального дачного будівництва на території Чорноморської селищної ради Одеського району Одеської області у зв`язку з невідповідністю наданих документів вимогам ч.6, 7 ст.118 Земельного кодексу України, а саме невідповідність бажаного місця розташування земельної ділянки (зазначеної на наданому викопіюванні) Генеральному плану сел. Чорноморське, затвердженого у встановленому законом порядку рішенням 18 сесії Чорноморської селищної ради №404 V від 18 липня 2008 року. Згідно з Генеральним планом сел. Чорноморське зазначена земельна ділянка передбачена для зелених насаджень загального користування.

Частиною 2 ст.19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до п. "б" ч.1 ст.81 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Згідно з ч.3 ст.116 Земельного кодексу України, безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Норми безоплатної передачі земельних ділянок громадянам визначені статтею 121 Земельного кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 Земельного кодексу України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: а) для ведення фермерського господарства - в розмірі земельної частки (паю), визначеної для членів сільськогосподарських підприємств, розташованих на території сільської, селищної, міської ради, де знаходиться фермерське господарство. Якщо на території сільської, селищної, міської ради розташовано декілька сільськогосподарських підприємств, розмір земельної частки (паю) визначається як середній по цих підприємствах. У разі відсутності сільськогосподарських підприємств на території відповідної ради розмір земельної частки (паю) визначається як середній по району; б) для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара; в) для ведення садівництва - не більше 0,12 гектара; г) для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у селах - не більше 0,25 гектара, в селищах - не більше 0,15 гектара, в містах - не більше 0,10 гектара; ґ) для індивідуального дачного будівництва - не більше 0,10 гектара; д) для будівництва індивідуальних гаражів - не більше 0,01 гектара.

Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами врегульований статтею 118 Земельного кодексу України.

Так, відповідно до ч. 6 цієї статті, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Статтею 122 Земельного кодексу України визначені повноваження органів виконавчої влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування щодо передачі земельних ділянок у власність або у користування.

Сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб (ч. 1 ст. 122).

Згідно приписів статті 12 Земельного кодексу України, до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить: а)розпорядження землями територіальних громад; б) передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу.

Відтак, до повноважень відповідача належить розпорядження землями комунальної власності, у тому числі передача таких земельних ділянок безоплатно у власність громадянам у порядку, передбаченому статтею 118 Земельного кодексу України.

Відповідно до ст. 25 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні, сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

За приписами п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішується питання щодо вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

У відповідності з приписами ч. 7 ст. 118, ч. 3 ст. 122 Земельного кодексу України, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Судом встановлено, що за наслідками розгляду поданого позивачем 10 січня 2022 року клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність для індивідуального дачного будівництва площею 0,1000 га, рішенням Чорноморської селищної ради Одеського району Одеської області від 21 січня 2022 року №388-VIII відмовлено громадянину України ОСОБА_1 в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для індивідуального дачного будівництва на території Чорноморської селищної ради Одеського району Одеської області у зв`язку з невідповідністю наданих документів вимогам ч. 6, 7 ст.118 Земельного кодексу України, а саме невідповідність бажаного місця розташування земельної ділянки (зазначеної на наданому викопіюванні) Генеральному плану сел. Чорноморське, затвердженого у встановленому законом порядку рішенням 18 сесії Чорноморської селищної ради №404V від 18 липня 2008 року. Згідно Генерального плану сел. Чорноморське зазначена земельна ділянка передбачена для зелених насаджень загального користування.

Приписами ч.7 ст.118, ч.3 ст.122 Земельного кодексу України передбачений вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, зокрема: невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Отже, Земельний кодекс України встановлює, що до клопотання про отримання земельної ділянки слід додавати графічні матеріали, на яких зазначено її бажане місце розташування.

Метою надання цих матеріалів є необхідність її ідентифікації для перевірки відповідності місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Від перевірки цих підстав залежить рішення органу, що уповноважений розпоряджатись земельною ділянкою про надання чи відмову в надані дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Так, згідно вимог ч.7 ст.118, ч. 3 ст. 122 Земельного кодексу України, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування за результатом розгляду клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою приймає одне з двох рішень: надати дозвіл на розробку проекту землеустрою або відмовити у наданні цього дозволу.

Підставою відмови у наданні дозволу стала невідповідність бажаного місця розташування земельної ділянки (зазначеної на наданому викопіюванні) Генеральному плану сел. Чорноморське (земельна ділянка передбачена для зелених насаджень загального користування).

Правові та організаційні основи містобудівної діяльності і спрямований на забезпечення сталого розвитку територій з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів визначає Закон України Про регулювання містобудівної діяльності від 17.02.2011 № 3038-VI.

Пункт 2 ч.1 ст.1 Закону України Про регулювання містобудівної діяльності визначає, що генеральний план населеного пункту - одночасно містобудівна документація на місцевому рівні та землевпорядна документація, що визначає принципові вирішення розвитку, планування, забудови та іншого використання території населеного пункту.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України Про регулювання містобудівної діяльності планування територій на місцевому рівні здійснюється шляхом розроблення та затвердження комплексних планів просторового розвитку територій територіальних громад, генеральних планів населених пунктів і детальних планів території, їх оновлення та внесення змін до них. Містобудівна документація на місцевому рівні розробляється з урахуванням відомостей Державного земельного кадастру на актуалізованій картографічній основі у цифровій формі в державній системі координат у формі електронних документів, що містять базові і тематичні геопросторові дані. Порядок обміну інформацією між містобудівним кадастром та Державним земельним кадастром встановлюється Кабінетом Міністрів України.

У відповідності з ч.1 ст.17 Закону України Про регулювання містобудівної діяльності, генеральний план населеного пункту є одночасно видом містобудівної документації на місцевому рівні та документацією із землеустрою і призначений для обґрунтування довгострокової стратегії планування та забудови території населеного пункту.

За приписами ч.14 ст. 17 Закону України Про регулювання містобудівної діяльності, Генеральні плани населених пунктів та зміни до них розглядаються і затверджуються відповідними сільськими, селищними, міськими радами протягом трьох місяців з дня їх подання.

Строк дії генерального плану населеного пункту не обмежується (ч. 9 ст. 17 Закону України Про регулювання містобудівної діяльності).

Згідно рішення Чорноморської селищної ради Комінтернівського району Одеської області від 18 липня 2008 року №404-V затверджено Генеральний план селища Чорноморське Комінтернівського району Одеської області на період до 2026 року.

Відповідачем разом із відзивом на позовну заяву надано до суду викопіювання з Генерального плану селища Чорноморське, згідно якого вбачається, що бажане позивачем місце надання земельної ділянки знаходиться у зоні «зелених насаджень загального користування».

Відповідно до ч.1 ст.51 Земельного кодексу України визначено, що до земель рекреаційного призначення належать земельні ділянки зелених зон і зелених насаджень міст та інших населених пунктів, навчально-туристських та екологічних стежок, маркованих трас, земельні ділянки, зайняті територіями будинків відпочинку, пансіонатів, об`єктів фізичної культури і спорту, туристичних баз, кемпінгів, яхт-клубів, стаціонарних і наметових туристично-оздоровчих таборів, будинків рибалок і мисливців, дитячих туристичних станцій, дитячих та спортивних таборів, інших аналогічних об`єктів, а також земельні ділянки, надані для дачного будівництва і спорудження інших об`єктів стаціонарної рекреації.

Частинами 1, 3 ст.52 Земельного кодексу України передбачено, що землі рекреаційного призначення можуть перебувати у державній, комунальній та приватній власності. На землях рекреаційного призначення забороняється діяльність, що перешкоджає або може перешкоджати використанню їх за призначенням, а також негативно впливає або може вплинути на природний стан цих земель. На таких землях (крім земельних ділянок зелених зон і зелених насаджень міст та інших населених пунктів, навчально-туристських та екологічних стежок, маркованих трас, земельних ділянок, зайнятих об`єктами фізичної культури і спорту, інших аналогічних об`єктів) допускається будівництво відповідно до чинної містобудівної документації об`єктів житлового та громадського призначення, що не порушують режим використання земель рекреаційного призначення.

Отже, підставою відмови у наданні позивачу дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність для індивідуального дачного будівництва на території Чорноморської селищної ради Одеського району Одеської області, стала невідповідність обраного місця розташування земельної ділянки положенням Генерального плану селища Чорноморське, згідно якого спірна ділянка відноситься до зелених насаджень загального користування.

Суд зазначає, що така підстава для відмови у наданні дозволу є обґрунтованою та правомірною, оскільки ч.7 ст.118, ч.3 ст. 122 Земельного кодексу України чітко передбачено, що підставою відмови може бути невідповідність місця розташування об`єкта вимогам, зокрема, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, затверджених у встановленому законом порядку.

Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог позивача про визнання протиправним та скасування п. 1.1. рішення 25 сесії Чорноморської селищної ради VIII скликання № 388-VIII від 21.01.2022р. про відмову у наданні ОСОБА_1 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для індивідуального дачного будівництва на території Чорноморської селищної ради Одеського району Одеської області, зобов`язання Чорноморську селищну раду Одеського району Одеської області надати дозвіл ОСОБА_1 на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для індивідуального дачного будівництва площею 0,1000 га на території Чорноморської селищної ради в межах населеного пункту (відповідно до викопіювання).

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 - відмовити.

Рішення набирає законної сили згідно ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст.293, 295 та п.15-5 розділу VII Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя К.О. Танцюра

.