Справа № 140/10414/21
Суддя: Хобор Романа Богданівна
Дата ухвалення: 2022-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2022 рокуЛьвівСправа № 140/10414/21 пров. № А/857/10405/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючої судді Хобор Р.Б.,

суддів Кузьмича С.М., Шавеля Р.М.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Волинській області на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 23 грудня 2021 року, ухвалене суддею Денисюком Р.С. у м. Луцьку за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у справі № 140/10414/21 за адміністративним позовом Головного управління ДПС у Волинській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом, у якому просить суд стягнути з відповідача податковий борг в розмірі 716448,81 грн.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 23 грудня 2021 року у задоволенні позову відмовлено.

Приймаючи це рішення, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не дотримав порядку надсилання податкової вимоги, внаслідок чого відповідачка її не отримала, що свідчить про відсутність правових підстав для звернення до суду із цим позовом.

Не погодившись із цим рішенням суду, його оскаржив позивач, подавши апеляційну скаргу, у якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким адміністративний позов задовольнити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач зазначає те, що податкову вимогу про сплату боргу надіслав відповідачці на адресу, яка є у базі даних контролюючого органу і вказана у Державному реєстрі фізичних осіб, а саме: АДРЕСА_1 . При цьому, позивач зазначив, що відповідачка не повідомила про зміну адреси проживання чи знаходження. З цих підстав позивач вважає, що податкову вимогу надіслав на податкову адресу відповідачки і така вважається врученою.

Заслухавши суддю доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд при розгляді цієї справи виходить з наступних міркувань.

Суд першої інстанції встановив те, що за відповідачкою рахується заборгованість із податку на доходи фізичних осіб в сумі 661350,46 грн та військового збору в сумі 55098,35 грн., яка виникла внаслідок несплати нарахованих контролюючим органом грошових зобов`язань, згідно з податковими повідомленнями рішеннями від 26.04.2019 року № , від 26.04.2019 року № та від 26.04.2019 року № .

Вказані податкові повідомлення-рішення вручені відповідачці у травні 2019 року і оскаржені не були.

Надаючи правову оцінку правильності вирішення судом першої інстанції даного публічно правового спору, суд апеляційної інстанції виходить із такого.

Згідно з п. п. 58.2, 58.3 ст. 58 ПК України, податкове повідомлення-рішення надсилається (вручається) за кожним окремим податком, збором та/або разом із штрафними санкціями, передбаченими цим Кодексом, а також за кожною штрафною (фінансовою) санкцією за порушення норм іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на такий контролюючий орган, та/або пенею за порушення строків розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Податкове повідомлення-рішення вважається належним чином врученим платнику податків (крім фізичних осіб), якщо його надіслано у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Апеляційний суд з`ясував, що податкові повідомлення-рішення від 26.04.2019 року № , від 26.04.2019 року № та від 26.04.2019 року № вручені відповідачці і відповідачка цього факту не заперечила.

Згідно з п. 14.1.175 ст.14 ПК України, податковим боргом вважається сума грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.

Сума грошового зобов`язання 716448,81 грн. є узгодженою і не сплаченою у встановлений ПК України строк.

Пунктом 59.1 ст. 59 ПК України встановлено, що у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. Податкова вимога може надсилатися (вручатися) контролюючим органом за місцем обліку платника податків, в якому обліковується податковий борг платника податків.

Відповідно до визначення терміну податкова вимога, яке дано у статті 14 ПК України, це письмова вимога контролюючого органу до платника податків щодо погашення суми податкового боргу.

Згідно із пунктом 59.3 статті 59 ПК України, податкова вимога повинна містити відомості про факт виникнення податкового боргу та права податкової застави, розмір податкового боргу, який забезпечується податковою заставою, обов`язок погасити податковий борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк, попередження про опис активів, які відповідно до законодавства можуть бути предметом податкової застави, а також про можливі дату та час проведення публічних торгів з їх продажу.

Пунктом 87.11 ст. 87 ПК України визначено, що орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи.

Отже, із моментом вручення податкової вимоги та непогашення податкового боргу у строк вказаній у вимозі, ПК України пов`язує право податкового органу звернутися із позовом до суду про стягнення податкового боргу.

Суд першої інстанції встановив те, що податкова вимога форми «Ф» від 19.07.2019 року № 143954-55 направлена на адресу: АДРЕСА_1 , однак відповідачці не вручена та повернута відправнику із відміткою «за закінченням встановленого строку зберігання».

В той же час позивач надав суду ідентифікаційні дані, відповідно до яких відповідачка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Ця адреса проживання відповідачки також вказана і у відповіді УДМС України у Волинській області від 27.09.2021 року, що була надана на запит суду.

Із наведеного слідує, що податкову вимогу позивач надіслав на адресу, яка не є податковою адресою відповідачки, внаслідок чого податкова вимога не вручена відповідачці.

На основі наведеного, апеляційний суд вважає, що позивач не мав правових підстав для звернення до суду із цим позовом, тому у його задоволенні необхідно відмовити.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до переконання в тому, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, апеляційний суд вважає доводи апеляційної скарги безпідставними, та такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржене рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 316, 321, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Волинській області залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 23 грудня 2021 року в справі № 140/10414/21 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків встановлених ч.5 ст.328 КАС України, за наявності яких, постанова може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуюча суддя Р. Б. Хобор
судді С. М. Кузьмич
Р. М. Шавель
Постанова складена 12.09.2022 року