Справа № 640/12448/22
Суддя: Клочкова Н.В.
Дата ухвалення: 2022-09-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

06 вересня 2022 року м. Київ № 640/12448/22

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Клочкова Н.В., ознайомившись з позовною заявою та доданими до неї матеріалами

ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві

про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 (надалі позивач), адреса: АДРЕСА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (надалі відповідач), адреса: 04053, місто Київ, вулиця Бульварно-Кудрявська, будинок 16.

Підставою позову вказано порушення прав та інтересів позивача, внаслідок протиправних дій пенсійного органу щодо відмови у проведенні перерахунку та виплати пенсії, на підставі довідки Київського міського територіального центра комплектування та соціальної підтримки № 14310 від 11 листопада 2021 року.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 серпня 2022 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу п`ятиденний строк для усунення виявлених судом недоліків шляхом подання до суду заяви про поновлення строку для звернення до суду з позовною заявою, в якій зазначити підстави, з яких позивач просить визнати їх поважними, разом з доказами поважності причин його пропуску.

Надалі, до суду від позивача надійшло клопотання про поновлення процесуального строку на звернення до суду, в якому позивач просить суд поновити строк на звернення до адміністративного суду, посилаючись на введення на території України воєнного стану, а також на встановлення карантинних обмежень відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2022 року № 211 "Про запобігання поширенню на території України короновірусу COVID-19".

Суд вважає за необхідне звернути увагу, що відповідно до частини 1 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно з частиною 2 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Отже, строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

За приписами частини 1 статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Згідно з частиною 2 статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

З наведених положень Кодексу адміністративного судочинства України вбачається, що у випадку пропуску строку звернення до суду підставами для його поновлення та розгляду справи є лише наявність поважних причин, тобто, обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених Кодексу адміністративного судочинства України, певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою соціальних спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

В свою чергу, з урахуванням вказаного вище, суд вважає за необхідне зазначити, що при вирішенні питання щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду необхідно чітко диференціювати поняття «дізнався» та «повинен був дізнатись».

Так, під поняттям «дізнався» необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, свобод та інтересів.

В свою чергу, суд вважає за необхідне звернути увагу, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 24 грудня 2020 року у справі № 510/1286/16-а вказала на те, що у спорах, що виникають з органами Пенсійного фонду України, особа може дізнатися, що її права порушені, зокрема, при отриманні від органу Пенсійного фонду України відповіді (листа-відповіді, листа-роз`яснення) на надісланий запит щодо розміру пенсії, нормативно-правових документів (про правильність/помилковість нарахування розміру пенсії, своєчасність/несвоєчасність її перерахунку), на підставі яких був здійснений саме такий розрахунок.

Поняття «повинен був дізнатися» необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені (постанова Верховного Суду від 21 лютого 2020 року № 340/1019/19).

В свою чергу, суд звертає увагу, що предметом спору в даному випадку позивач вказує, відмову Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві у проведенні перерахунку та виплати пенсії, на підставі довідки Київського міського територіального центра комплектування та соціальної підтримки № 14310 від 11 листопада 2021 року.

В даному випадку, виходячи з аналізу матеріалів справи, суд зауважує, що з заявою про перерахунок пенсії на підставі вказаної вище довідки позивач звернувся у грудні 2021 року, та у відповідь на свою заяву отримав лист про відмову у здійсненні перерахунку пенсії від Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 28 грудня 2021 року № 35356-36033/С-02/8-2600/21.

Щодо посилань позивача на воєнний стан, як на підставу для поновлення пропущеного строку на звернення до суду з позовною заявою, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Судом встановлено, що Указом Президента від 24 лютого 2022 року № 64/2022, який затверджено Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" № 2102-IX від 24 лютого 2022 року, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану", введено в Україні воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року, строком на 30 діб.

В подальшому, строк дії воєнного стану в Україні продовжено:

- з 05 год. 30 хв. 26 березня 2022 року строком на 30 діб, згідно з Указом Президента № 133/2022 від 14 березня 2022 року;

- з 05 год. 30 хв. 25 квітня 2022 року строком на 30 діб, згідно з Указом Президента № 259/2022 від 18 квітня 2022 року;

- з 05 год. 30 хв. 25 травня 2022 року строком на 90 діб, згідно з Указом Президента № 341/2022 від 18 травня 2022 року;

- 05 год. 30 хв. 23 серпня 2022 року строком на 90 діб, згідно з Указом Президента № 573/2022 від 12 серпня 2022 року.

Однак, суд зауважує, що позивачем до поданого суду клопотання не надає належних та допустимих доказів неможливості вчинення відповідної дії.

Так, для здійснення судом належної оцінки та перевірки доводів, наведених позивачем в обґрунтування поважності підстав пропуску строку на звернення до суду з адміністративним позовом, такі доводи повинні бути підтверджені відповідними письмовими документами або іншими доказами, з яких достовірно вбачається існування обставин, зазначених у заяві про поновлення строку.

За пунктом 3 частини 1 статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України, рівність усіх учасників адміністративного процесу перед законом і судом віднесено до принципів здійснення правосуддя в адміністративних судах, зміст якого розкриває стаття 10 цього Кодексу, частинами 1, 2 якої встановлено, що усі учасники адміністративного процесу є рівними перед законом і судом. Не може бути привілеїв чи обмежень прав учасників адміністративного процесу за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Відповідно до частини 2 статті 44 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Відповідно до частини 1 статті 8 Кодексу адміністративного судочинства України, усі учасники судового процесу є рівними перед законом і судом.

Наведеними положеннями Кодексу адміністративного судочинства України чітко визначено характер процесуальної поведінки, який зобов`язує учасника справи діяти сумлінно, тобто проявляти добросовісне ставлення до наявних у нього прав і здійснювати їх реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне виконання своїх обов`язків, встановлених законом або судом.

Суд зауважує, що клопотання позивача про поновлення строку на звернення до суду з позовною заявою обґрунтоване введенням воєнного стану, проте, суд виходячи з аналізу поданого клопотання, приходить до висновку, що позивачем не наведено доводів та не надано належних та допустимих доказів про те, яким саме чином введення воєнного стану вплинуло на його обов`язок своєчасно подати позовну заяву.

Щодо посилань позивача на встановлення карантинних обмежень відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 "Про запобігання поширенню на території України короновірусу COVID-19", як на підставу для поновлення пропущеного строку на звернення до суду з позовною заявою, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Суд вважає за необхідне зазначити, що посилання позивача на складну епідеміологічна ситуація в Україні, яка була викликана гострою респіраторно-вірусною інфекцією COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 і яка стала передумовою для встановлення Кабінетом Міністрів України відповідних карантинних обмежень, що спричинило фактичну неможливість своєчасно здійснити заходи зі звернення до суду є безпідставними, оскільки Окружний адміністративний суд міста Києва працював, приймав та реєстрував адміністративні позови, а також здійснював правосуддя незалежно від епідеміологічної ситуації в Україні й відповідних карантинних обмежень, які були викликані епідеміологічною ситуацією в Україні. Водночас слід зазначити, що оператори поштового зв`язку також працювали в незалежності від епідеміологічної ситуації в Україні.

На підставі вищевикладеного, суд звертає увагу позивача, що, як вже було встановлено судом в ухвалі Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 серпня 2022 року про залишення позовної заяви без руху, зі змісту позовної заяви вбачається, що з заявою про перерахунок пенсії на підставі вказаної вище довідки позивач звернувся у грудні 2021 року, та у відповідь на свою заяву отримав лист про відмову у здійсненні перерахунку пенсії від Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 28 грудня 2021 року № 35356-36033/С-02/8-2600/21.

З аналізу вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позивач якнайменше починаючи з 28 грудня 2021 року дізнався про порушення своїх прав та інтересів, однак, з вказаною позовною заявою позивач звернувся до суду лише 10 серпня 2022 року, що свідчить про пропущення позивачем шестимісячного строку звернення до суду, передбаченого частиною 2 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України.

У справах «Стаббігс та інші проти Великобританії» та «Девеер проти Бельгії» Європейський суд дійшов висновку, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав.

Крім того, Європейський суд з прав людини у рішенні від 28 березня 2006 року у справі «Мельник проти України» зазначив, що правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності.

Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає про те, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (рішення Європейського суду у справі Перез де Рада Каванілес проти Іспанії від 28.10.1998, заява № 28090/95, пункт 45).

Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

У відповідності до частин 1, 2 статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Суд зазначає, що строки звернення до адміністративного суду є аналогом інституту позовної давності, який належить до галузей матеріального приватного права. Під строком звернення до адміністративного суду з позовною заявою слід розуміти проміжок часу після виникнення спору у публічно - правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою про захист своїх прав, свобод чи інтересів, а дотримання такого строку звернення є однією з умов для реалізації права на звернення до суду. Після закінчення цього строку особа не втрачає права звернутися з адміністративним позовом, при цьому, законодавцем врегульовано питання щодо необхідності зазначення поважних підстав для поновлення такого строку.

Враховуючи вищевказане, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку на звернення до суду.

Відповідно до частини 2 статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Згідно з пунктом 1 частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України, позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Виявлені судом недоліки позбавляють суд можливості відкрити провадження в цій справі. У позивача був достатній строк для усунення недоліків. Відкриття провадження без усунення недоліків, описаних в ухвалі суду про залишення позовної заяви без руху є неможливим, недоліки не усунуті, відтак позовна заява підлягає поверненню.

Керуючись статтями 160, 161, пунктом 1 частини 4 статті 169, частиною 9 статті 169, статтями 241-243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя

У Х В А Л И В:

1. У задоволені клопотання ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку на звернення до суду - відмовити.

2. Позовну заяву ОСОБА_1 - повернути.

3. Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

4. Копію ухвали разом з позовною заявою і доданими до неї документами надіслати особі, яка подала позовну заяву.

Ухвала набирає законної сили згідно статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України з моменту її підписання суддею (суддями). Ухвала може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297

Суддя Н.В. Клочкова