Справа № 420/3304/19
Суддя: Осіпов Ю.В.
Дата ухвалення: 2022-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
__________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 вересня 2022 р.м.ОдесаСправа № 420/3304/19

Головуючий І інстанції: Радчук А.А.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Осіпова Ю.В.,

суддів - Косцової І.П., Танасогло Т.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 17 березня 2021 року (м.Одеса, дата складання повного тексту судового рішення - 26.03.2021р.) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради, третіх осіб - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визнання протиправними дій та бездіяльності, зобов`язання певні вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

31.05.2019р. ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до Одеського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Управління ДАБК ОМР, а також третіх осіб - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , в якому, із урахуванням уточнень від 15.02.2021р., просили суд:

- визнати протиправною бездіяльність Управління ДАБК ОМР, яка полягає у зволіканні щодо своєчасного скасування права 3-ї особи - ОСОБА_3 на виконання будівельних робіт, набуте на підставі Повідомлення про початок виконання будівельних робіт поданого 15.03.2018р. та зареєстрованого в єдиному реєстрі 16.03.2018р. №ОД 58, та скасувати реєстрацію повідомлення, окрім внесення в повідомлення недостовірних відомостей ще з підстав допущення під час будівництва об`єкту будівництва за адресою: АДРЕСА_1 протипожежної відстані до сусідніх будинків, з підстав скасування будівельного паспорту від 15.06.2017р. №01-07/150 та з підстав будівництва зазначеного об`єкту будівництва за межами земельної ділянки відведеної для будівництва;

- визнати протиправними дії відповідача щодо реєстрації Декларації про готовність об`єкта до експлуатації будівництво якого здійснено на підставі будівельного паспорту «Індивідуальний житловий будинок; АДРЕСА_1 » від 23.04.2017р., яка зареєстрована в реєстрі 23.04.2018р. під №ОД 96, та скасувати реєстрацію Декларації з таких підстав: у зв`язку з тим, що є підстави для повернення зазначеної декларації замовнику будівництва - ОСОБА_3 та відсутності у відповідача правових підстав для її реєстрації Декларації в єдиному реєстрі документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів;

- визнати протиправною бездіяльність Управління ДАБК ОМР щодо винесення обов`язкового для виконання Припису щодо зупинення підготовчих та будівельних робіт, які не відповідають вимогам законодавства, зокрема будівельним нормам, містобудівним умовам та обмеженням, затвердженому проекту або будівельному паспорту забудови земельної ділянки виконуються без повідомлення, реєстрації декларації про початок їх виконання або дозволу на виконання будівельних робіт відносно незаконного будівництва об`єкту будівництва за адресою: АДРЕСА_1 .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що дії Управління ДАБК ОМР щодо реєстрації Декларації про готовність об`єкта до експлуатації «Індивідуальний житловий будинок; АДРЕСА_1 », яка була зареєстрована за №ОД 96 є незаконними, виходячи з того, що будівельні роботи, які здійснює ОСОБА_3 , не відповідають вимогам законодавства у сфері будівництва, а тому, відповідно, у відповідача, на думку позивачів, не було достатніх правових підстав здійснювати реєстрацію цієї Декларації. Зокрема, як зазначають позивачі, в Управління ДАБК ОМР були правові підстави та фактична можливість повернути декларацію у відповідності до вимог чинного законодавства та не здійснювати реєстрацію Декларації, у зв`язку із істотним відхиленням від проекту та порушенням законних прав та інтересів третіх осіб.

У свою чергу, Управління ДАБК ОМР не здійснило своєчасних та достатніх дій направлених на зупинення незаконного будівництва, що у подальшому призвело до того, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 безперешкодно продовжували будівництво. При цьому, на переконання позивачів, винесення припису, складання актів перевірки та інших документів є необхідним, однак вони не були достатні для дійсного зупинення будівельних робіт, а відповідач не здійснив реальних дій, направлених на зупинення незаконного будівництва.

Позивачі вважають, що це незаконне будівництво не відповідає вимогам пожежної безпеки та може реально викликати вкрай негативні наслідки, як безпосередньо для позивачів, так і для інших власників, які межують з земельною ділянкою ОСОБА_3 , у зв`язку з чим, звернулись до суду з даним позовом.

Представник відповідача надав до суду першої інстанції письмовий відзив, у якому позовні вимоги категорично не визнав та мотивовано просив відмовити в їх задоволенні. Серед іншого, представник відповідача зазначив, що законодавством встановлено декларативний принцип на прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів. Саме «замовник», відповідно до закону несе відповідальність за повноту та достовірність даних, зазначених у поданій ним декларації про готовність об`єкта до експлуатації. Здійснюючи реєстрацію спірної Декларації Управління ДАБК ОМР діяло виключно у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано та без порушень прав інших осіб в процесі їх вчинення. При цьому, представник відповідача звернув увагу на те, що в подальшому, Управлінням ДАБК ОМР, відповідно до покладених на нього завдань, було вжито всіх необхідних заходів щодо скасування усіх дозвільних документів на спірний об`єкт будівництва.

У письмових же поясненнях представника третьої особи - ОСОБА_4 вказано про те, що право власності третьої особи на земельну ділянку та житловий будинок є чинним та не скасовано. Після реєстрації права власності на збудований об`єкт нерухомості на підставі зареєстрованої декларації про готовність об`єкта до експлуатації, остання вичерпує свою дію фактом виконання, та виключає можливість віднесення такого об`єкту до самочинного в силу його узаконення. У даному випадку, обраний ОСОБА_1 та ОСОБА_2 спосіб захисту не є ефективним, оскільки не відповідає змісту вірогідного порушеного права, не забезпечує поновлення права та (або) можливості отримання відповідного відшкодування. Окрім того, позивачами взагалі належним чином необґрунтовано в чому саме полягає порушення їх прав.

На переконання представника 3-ї особи, у даній справі, навіть у разі задоволення заявлених позовних вимог, це не призведе до відновлення прав ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , порушення яких вони вбачають виключно у самому існуванні спірного будинку, оскільки такі вимоги не направлені безпосередньо до власника спірного майна (3-ї особи) та, зокрема, не направлені на приведення у відповідність спірного будівництва до вимог діючих ДБН.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 17 березня 2021 року (ухваленим у відкритому судовому засіданні) у задоволенні позову ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - відмовлено в повному обсязі.

Не погоджуючись із вказаним вище рішенням суду 1-ї інстанції, позивачі 26.04.2021р. подали апеляційну скаргу, в якій зазначили про те, що судом при винесенні оскаржуваного рішення було порушено норми матеріального та процесуального права, просили скасувати рішення Одеського окружного адміністративного суду від 17.03.2021р. та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Ухвалою судді П`ятого апеляційного адміністративного суду від 28.04.2021р. у задоволені клопотання про звільнення від сплати судового збору - відмовлено та, як наслідок, апеляційну скаргу залишено без руху з підстав не сплати апелянтами судового збору.

Позивачами у встановлений строк недоліки апеляційної скарги в повному обсязі не усунуто, натомість було заявлено клопотання про зменшення розміру судового збору.

Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 02.06.2021р. клопотання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про зменшення розміру судового збору - залишено без задоволення, у зв`язку із чим апеляційну скаргу повернуто апелянтам.

17.06.2021р. позивачами вдруге подано апеляційну скаргу на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 17.03.2021р. Одночасно, апелянтами також було подано клопотання про поновлення строку оскарження судового рішення.

Ухвалою судді П`ятого апеляційного адміністративного суду від 15.07.2021р. дана апеляційна скарга залишена без руху, як така, що подана з пропуском строку на апеляційне оскарження, а підстави, наведені скаржниками у клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження, визнано неповажними.

Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 04.10.2021р., на підставі п.4 ч.1 ст.299 КАС України, у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою позивачів - відмовлено.

Не погоджуючись із ухвалами суду апеляційної інстанції від 02.06.2021р. та 04.10.2021р., позивачі подали касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просили їх скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

01.06.2022р. Верховним Судом скасовано ухвали П`ятого апеляційного адміністративного суду від 02.06.2021р. та від 04.10.2021р, а справу №420/3304/19 було направлено до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.

Ухвалою судді П`ятого апеляційного адміністративного суду від 10.06.2022р. дану апеляційну скаргу - залишено без руху.

Ухвалами П`ятого апеляційного адміністративного суду від 19.07.2022р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та призначено справу до розгляду в порядку письмового провадження.

08.06.2022р. матеріали справи надійшли до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

У відповідності до п.п.1,2 ч.1 ст.311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю або неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч.1 ст.308 КАС України).

Розглянувши матеріали даної справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення у межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги позивачів, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи.

15.06.2017р. Управлінням архітектури та містобудування ОМР громадянину ОСОБА_3 видано будівельний паспорт на будівництво індивідуального житлового будинку від 15.06.2017р. за №01-07/150 (т.1 а.с.217-219).

02.08.2017р. Управлінням архітектури та містобудування ОМР зареєстровано повідомлення за №ОД66 про початок виконання будівельних робіт з будівництва індивідуального житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , подане ОСОБА_3 (т.2, а.с.79-81).

29.06.2017р. начальником Управління ДАБК ОМР прийнято наказ про організацію проведення позапланових перевірок на II півріччя 2017р. №01-13/251ДАБК (т.1, а.с.209).

18.08.2017р. за вх.№01-17/179гл на адресу начальника інспекції ДАБК в м.Одесі надійшла заява ОСОБА_1 , в якій остання просила прийняти міри до власника земельної ділянки, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , який, на її думку, порушив будівельні норми ДБН 79-92, ДБН 360-92 та інші (т.1, а.с.210-211).

На підставі вказаного наказу, звернення громадянки ОСОБА_1 та направлення Управління для проведення позапланового заходу від 18.08.2017р. №000846, зі строком дії з 18.08.2017р. по 22.08.2017р., працівниками УДАБК було проведено позапланову перевірку дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил, громадянина ОСОБА_3 , за адресою: АДРЕСА_1 (т.1, а.с.212,223-241).

21.08.2017р. під час виїзду на об`єкт будівництва за вказаною вище адресою, представником Управління ДАБК встановлено, що «замовником» будівництва ОСОБА_3 виконуються будівельні роботи з нового будівництва, шляхом влаштування фундаменту.

Далі, в ході перевірки на місці були виконані заміри протипожежних розривів між об`єктом будівництва та вказаним на схемі розташування будівель та споруд, у будівельному паспорті від 15.06.2017р. №01-07/150, існуючим будинком суміжного землекористування, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

За результатами проведених замірів встановлено те, що зазначена відстань менше мінімально допустимої (як зазначає позивач орієнтовно 2 м).

Також, за результатами проведеної перевірки було встановлено, що забудовником ОСОБА_3 під час виконання будівельних робіт за адресою: АДРЕСА_1 , не витримані обов`язкові протипожежні відстані між будівлями, чим порушується п.3.25* та додаток 3.1 ДБН 360-22** «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень».

В подальшому, за результатами даного позапланового заходу державного нагляду щодо дотримання суб`єктами містобудування вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт було складено акт №000846 (т.1, а.с.223-241).

Далі, на підставі вказаного вище Акту перевірки, на адресу ОСОБА_3 було видано Припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів та правил від 22.08.2017р. №474/17, а також складено протокол про адміністративне правопорушення від 22.08.2017р. (т.1, а.с.243-248).

Також, Управлінням ДАБК винесено і постанову від 04.09.2017р. №423/17 про стягнення штрафу, який ОСОБА_3 добровільно сплатив (т.2, а.с.1-5).

А в подальшому, відповідно до листа Департаменту ДАБІ в Одеській області 14.12.2017р., було прийнято рішення про скасування дії будівельного паспорту забудови земельної ділянки від 15.06.2017р. за №01-07/150 на будівництво індивідуального житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 (т.2, а.с.36).

27.02.2018р. наказом Управління №01-13/26ДАБК також було скасовано право на початок виконання будівельних робіт, набуте на підставі поданого Повідомлення про початок виконання будівельних робіт щодо об`єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорту від 02.08.2017р. №ОД 66 «Будівництво індивідуального житлового будинку», поштова/ будівельна адреса: АДРЕСА_1 (т.2, а.с.37-38).

Однак, у березні 2018р. ОСОБА_3 було повторно подано до відповідача аналогічне Повідомлення про початок виконання будівельних робіт за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстроване 16.03.2018р. за №ОД 58, яке останній має намір здійснити відповідно до будівельного паспорту від 15.06.2017р. №01-07/150 (т.2, а.с.83-85).

11.04.2018р. на ім`я начальника Управління ДАБК від ОСОБА_1 надійшла повторна заява за вх.№01-17/179гл, в якій вона повідомила про порушення Тищенком норм ДБН 360-92, при будівництві двоповерхового будинку за адресою: АДРЕСА_1 (т.2, а.с.7-10).

13.04.2018р. Управлінням ДАБК видано направлення для проведення позапланового заходу №000444 та в період з 20.04.2018р. по 05.05.2018р. здійснено повторний позаплановий захід державного архітектурно-будівельного контролю за адресою: АДРЕСА_1 (т.2, а.с.11-32).

У квітні 2018р. ОСОБА_3 подав до УДАБК декларацію про готовність до експлуатації об`єкта, будівництво якого здійснено на підставі будівельного паспорта, яка зареєстрована 23.04.2018р. «Індивідуальний житловий будинок; АДРЕСА_1 » (т.2, а.с.187-189).

24.04.2018р. було здійснено реєстрацію права власності за Тищенком на вказаний об`єкт, номер запису: 25912623, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101 від 24.04.2018р.

27.04.2018р. ОСОБА_3 здійснено відчуження на адресу 3-ї особи ОСОБА_4 вищевказаних об`єктів, що підтверджується договорами купівлі-продажу, які посвідчено державним нотаріусом першої Одеської державної нотаріальної контори та зареєстровано в реєстрі під №4-1079 та № 4-1075, згідно з якими, ОСОБА_4 набула право власності на земельну ділянку площею 0,0328 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , а також житловий будинок АДРЕСА_1 , що розташований за тією ж адресою (т.1, а.с.213-216).

За результатами наступного позапланового заходу, проведеного в період з 20.04.2018р. по 05.05.2018р., складено акт №000444 та встановлено, що за адресою АДРЕСА_1 виконуються будівельні роботи з нового будівництва індивідуального двоповерхового житлового будинку (т.2, а.с.12-32).

А далі, в зв`язку з встановленими обставинами, наказом Управління від 10.05.2018р. №01-13/108ДАБК скасовано право Тищенко на початок виконання будівельних робіт, набуте на підставі повідомлення про початок виконання будівельних робіт щодо об`єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорту від 16.03.2018р. №ОД 58 «Індивідуальний житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 » (т.2, а.с.39-40).

Крім того, 10.05.2018р. наказом Управління №01-13/107ДАБК також було скасовано і реєстрацію декларації про готовність об`єкта до експлуатації від 23.04.2018р. №ОД 96 (т.2, а.с.41).

Зазначені обставини також були встановлені і рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 24.10.2019р. у справі №420/1058/19, яке залишене без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 28.01.2020р.

Таким чином, наведені вище обставини і стали підставою для звернення позивачів до суду із даним позовом.

Вирішуючи справу по суті та повністю відмовляючи у задоволенні позову, суд 1-ї інстанції виходив із необґрунтованості та недоведеності позовних вимог та, відповідно, відсутності належних і достатніх підстав для їх задоволення.

Колегія суддів апеляційного суду, уважно дослідивши матеріали даної справи та наявні в них докази, в цілому погоджується з такими висновками суду першої інстанції та вважає їх обґрунтованими, з огляду на наступне.

Частиною 2 ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, правові та організаційні основи містобудівної діяльності визначені Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17.02.2011р. №3038-VI (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), що спрямований на забезпечення сталого розвитку територій з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів.

Згідно з ч.1 ст.34 Закону №3038-VI, замовник має право виконувати будівельні роботи після подання замовником повідомлення про початок виконання будівельних робіт відповідному органу державного архітектурно-будівельного контролю - стосовно об`єктів будівництва, які за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), та щодо об`єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта та які не потребують отримання дозволу на виконання будівельних робіт згідно з переліком об`єктів будівництва, затвердженим Кабінетом Міністрів України. Форма повідомлення про початок виконання будівельних робіт та порядок його подання визначаються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч.1 ст.36 Закону №3038-VI, право на виконання підготовчих робіт (якщо вони не були виконані раніше згідно із повідомленням про початок виконання підготовчих робіт) і будівельних робіт на об`єктах, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів із незначними наслідками (СС1), об`єктах, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта, надається замовнику та генеральному підряднику чи підряднику (у разі якщо будівельні роботи виконуються без залучення субпідрядників) після подання повідомлення про початок виконання будівельних робіт.

Виконувати будівельні роботи без подання повідомлення про початок виконання будівельних робіт забороняється.

Отримання ж замовником інших документів дозвільного характеру для виконання будівельних робіт, крім направлення повідомлення про початок виконання будівельних робіт до відповідного органу державного архітектурно-будівельного контролю відповідно до ч.1 ст.36 Закону №3038-VI, не вимагається (ч.2 ст.36 цього Закону).

За правилами ч.ч.7,8 ст.36 Закону №3038-VI, право на початок виконання будівельних робіт, набуте на підставі поданого повідомлення, може бути скасовано відповідним органом державного архітектурно-будівельного контролю, зокрема, у разі подання замовником заяви про скасування повідомлення про початок виконання будівельних робіт; отримання відомостей про ліквідацію юридичної особи, що є замовником; встановлення під час перевірки порушень вимог містобудівної документації, містобудівних умов та обмежень, невідповідності об`єкта будівництва проектній документації на будівництво такого об`єкта, вимогам будівельних норм, стандартів і правил, порушень містобудівного законодавства у разі невиконання вимог приписів посадових осіб органів державного архітектурно-будівельного контролю.

Відомості про скасування права на виконання будівельних робіт вносяться до реєстру.

Замовник у відповідності до закону несе відповідальність за повноту та достовірність даних, зазначених у поданому ним повідомленні про початок виконання будівельних робіт, та за виконання будівельних робіт без повідомлення.

Отже, особа може виконувати будівельні роботи за умови лише подання повідомлення про початок виконання будівельних робіт. При цьому, у силу вимог ст.36 Закону №3038-VI, отримання інших документів дозвільного характеру для виконання будівельних робіт не вимагається.

Надаючи оцінку рішенню суду першої інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги позивачів, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що 02.08.2017р. Управлінням архітектури та містобудування ОМР за №ОД 66 зареєстровано Повідомлення про початок виконання будівельних робіт з будівництва індивідуального житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , подане ОСОБА_3 (третьою особою).

Однак, як свідчать матеріали справи, вже 27.02.2018р. наказом Управління №01-13/26ДАБК, за результатом здійснення заходів державного архітектурно-будівельного контролю, було скасовано це право на початок виконання будівельних робіт, набуте на підставі поданого Повідомлення про початок виконання будівельних робіт від 02.08.2017р. за №ОД 66 «Будівництво індивідуального житлового будинку», поштова/будівельна адреса: АДРЕСА_1 .

Далі, як вбачається з матеріалів справи та вже зазначалося вище, у березні 2018р. третя особа - ОСОБА_3 подав до відповідача друге Повідомлення про початок виконання будівельних робіт за адресою: АДРЕСА_1 , що зареєстроване 16.03.2018р. за №ОД 58, в якому повторно повідомив про свій намір здійснити, відповідно до будівельного паспорту від 15.06.2017р. №01-07/150, будівельні роботи.

Далі, як видно з матеріалів справи, вже у квітні 2018р. ОСОБА_3 було подано до УДАБК Декларацію про готовність до експлуатації об`єкта, будівництво якого здійснено на підставі будівельного паспорта, яка була зареєстрована відповідачем 23.04.2018р. «Індивідуальний житловий будинок; АДРЕСА_1 ».

Так, як чітко визначено положеннями ч.1 ст.39 Закону №3038-VI, прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), та об`єктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта, здійснюється шляхом реєстрації відповідним органом державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі поданої замовником декларації про готовність об`єкта до експлуатації протягом десяти робочих днів з дня реєстрації заяви.

Форма ж декларації про готовність об`єкта до експлуатації, порядок її подання та реєстрації визначаються Кабінетом Міністрів України.

Згідно з ч.ч.4-6 вказаної вище статті, прийняття рішення про реєстрацію (повернення) декларації про готовність об`єкта до експлуатації, видачу (відмову у видачі) сертифіката здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю протягом 10-ти робочих днів з дати подання відповідних документів. Датою прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта є дата реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації або видачі сертифіката.

Орган державного архітектурно-будівельного контролю повертає декларацію про готовність об`єкта до експлуатації замовникові, якщо декларація подана або ж оформлена із порушенням установлених вимог, з обґрунтуванням причини у строк, передбачений для її реєстрації.

Рішення про реєстрацію або повернення декларації про готовність об`єкта до експлуатації може бути розглянуто у порядку нагляду центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду (без права реєстрації декларації), або оскаржено до суду.

Частиною 10 ст.39 Закону №3038-VI регламентовано, що замовник у відповідності до закону несе відповідальність за повноту та достовірність даних, зазначених у поданій ним декларації про готовність об`єкта до експлуатації, та за експлуатацію об`єкта без зареєстрованої декларації або сертифіката.

Таким чином, як вірно зазначив суд першої інстанції, прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), та об`єктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта, здійснюється шляхом реєстрації органом державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі поданої замовником декларації про готовність об`єкта до експлуатації.

Повернути таку декларацію можливо лише тільки за умови подання чи оформлення її з порушенням установлених вимог.

Тобто, на етапі реєстрації повідомлення про початок виконання будівельних робіт і реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації відповідач позбавлений можливості відмовляти у такій реєстрації навіть за умови обізнаності, що у минулому право третьої особи - ОСОБА_3 на початок виконання будівельних робіт за адресою: АДРЕСА_1 , вже скасовувалось.

Отже, за такого правового регулювання спірних правовідносин та встановлених фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду попередньої інстанцій про те, що дії відповідача стосовно реєстрації Повідомлення про початок виконання будівельних робіт та, у подальшому, Декларації про готовність об`єкта до експлуатації є правомірними, адже відповідач діяв на підставі та в межах повноважень, передбачених чинним законодавством.

Доводи ж апелянтів фактично зводяться до того, що відповідач, будучи обізнаним станом на 27.02.2018р. та 13.03.2018р. про факт скасування дії будівельного паспорту (щодо будівництва спірного об`єкту), не вчинив своєчасних дій (допустив протиправну бездіяльність) щодо скасування права на початок виконання будівельних робіт.

Як передбачено до ст.10 Закону України «Про архітектурну діяльність» від 20.05.1999р. №687-XIV, для забезпечення під час забудови територій, розміщення і будівництва об`єктів архітектури додержання суб`єктами архітектурної діяльності затвердженої містобудівної та іншої проектної документації, вимог вихідних даних, а також із метою захисту державою прав споживачів будівельної продукції здійснюється в установленому законом порядку державний архітектурно-будівельний контроль та нагляд.

Статтею 7 Закону №3038-VI регламентовано, що управління у сфері містобудівної діяльності та архітектурно-будівельного контролю здійснюється шляхом, зокрема, контролю за дотриманням законодавства у сфері містобудівної діяльності, вимог будівельних норм, державних стандартів та правил, положень містобудівної документації всіх рівнів, вихідних даних для проектування об`єктів містобудування, проектної документації.

Відповідно до «Положення про Управління державного архітектурно-будівельного контролю ОМР» (затв. рішенням ОМР від 21.03.2018р. №3043-VII), основними завданнями Управління є здійснення на території м.Одеси державного архітектурно-будівельного контролю, виконання дозвільних та реєстраційних функцій у сфері містобудівної діяльності відповідно до законодавства України.

Управління ДАБК відповідно до покладених на нього завдань здійснює державний архітектурно-будівельний контроль за дотриманням вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, положень містобудівної документації всіх рівнів, вихідних даних для проектування об`єктів містобудування, проектної документації щодо об`єктів, розташованих у межах м.Одеси.

За приписами ч.1 ст.41 Закону №3038-VI, державним архітектурно-будівельним контролем вважається сукупність заходів, спрямованих на дотримання замовниками, проектувальниками, підрядниками та експертними організаціями вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт.

Так, державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється на об`єктах будівництва у порядку проведення планових та позапланових перевірок за територіальним принципом.

Позаплановою перевіркою вважається перевірка, що не передбачена планом роботи органу державного архітектурно-будівельного контролю.

У той же час, підставами для проведення позапланової перевірки, серед іншого, є: подання суб`єктом містобудування письмової заяви про проведення перевірки об`єкта будівництва або будівельної продукції за його бажанням; необхідність проведення перевірки достовірності даних, наведених у повідомленні про початок виконання підготовчих робіт, повідомленні про початок виконання будівельних робіт, декларації про готовність об`єкта до експлуатації, протягом трьох місяців з дня подання зазначених документів; виявлення факту самочинного будівництва об`єкта; перевірка виконання суб`єктом містобудування вимог приписів органів державного архітектурно-будівельного контролю; вимога головного інспектора будівельного нагляду центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду, про проведення перевірки за наявності підстав, передбачених законом; звернення фізичних осіб або юридичних осіб про порушення суб`єктом містобудування вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності; вимога правоохоронних органів про проведення перевірки.

Підготовчі та будівельні роботи, які не відповідають вимогам законодавства, будівельним нормам, стандартам і правилам, містобудівним умовам та обмеженням, затвердженому проекту або будівельному паспорту забудови земельної ділянки, виконуються без набуття права на їх виконання, підлягають зупиненню до усунення порушень законодавства у сфері містобудівної діяльності.

Аналогічні положення закріплені також у п.7 «Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю» (затв. Постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2011р. №553).

Варто зазначити, що для усунення можливості зловживання правом на перевірки, сукупність заходів, які здійснюється органами державного контролю за додержанням вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів та правил, можуть здійснюватися лише під час виконання відповідними суб`єктами підготовчих та будівельних робіт.

Отже, за загальним правилом, такі перевірки можливі відносно тих об`єктів, які знаходяться в процесі будівництва.

Так, як вже встановлено з матеріалів справи судами обох інстанцій, позаплановий захід державного архітектурно будівельного контролю відбувся в період з 20.04.2018р. по 05.05.2018р. на підставі заяви ОСОБА_1 від 11.04.2019р.

Відтак, перевірка достовірності даних, що наведені у Повідомленні про початок виконання будівельних робіт, зареєстрованому 16.03.2018р. за №ОД 58, проведена у тримісячний строк, як це фактично передбачено ч.1 ст.41 Закону №3038-VI.

Як свідчать матеріали справи, за результатами проведеного позапланового заходу державного контролю, було складено акт №000444, яким, в свою чергу, встановлено, що за адресою АДРЕСА_1 , дійсно виконуються будівельні роботи із нового будівництва індивідуального двоповерхового житлового будинку за умови скасування дії будівельного паспорту від 15.06.2017р. за №01-07/150.

Наведені обставини і стали підставою для скасування права на початок виконання будівельних робіт, набутого на підставі Повідомлення про початок виконання будівельних робіт щодо об`єктів, будівництво яких здійснюється у відповідності до будівельного паспорту від 16.03.2018р. за №ОД 58 «Індивідуальний житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 » (наказ Управління від 10.05.2018р. №01-13/108ДАБК).

У той же час, слід зауважити, що наказом Управління від 10.05.2018р. за №01-13/107ДАБК, реєстрацію Декларації про готовність об`єкта до експлуатації від 23.04.2018р. №ОД 96 також було скасовано.

Таким чином, суд першої інстанції цілком обґрунтовано зазначив про те, що відповідачем менш ніж через 2 місяці після реєстрації Повідомлення про початок виконання будівельних робіт від 16.03.2018р. за №ОД 58, його реєстрацію було скасовано.

З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги позивачів про те, що відповідач нібито «зволікав» у своєчасному скасуванні права ОСОБА_3 на виконання будівельних робіт, судова колегія, як і суд 1-ї інстанції, також оцінює критично, оскільки своєчасність вчинення відповідних дій, у даному випадку, є оціночним поняттям, а відповідачем у строки, що передбачені Законом №3038-VI, було проведено відповідну перевірку та скасовано акт індивідуальної дії, в якому і було зазначено недостовірні відомості.

Як передбачено ч.ч.2,3 ст.41 Закону №3038-VI, орган державного архітектурно-будівельного контролю розглядає у відповідності до закону справи про адміністративні правопорушення та справи про правопорушення у сфері містобудівної діяльності. Посадові особи органів державного архітектурно-будівельного контролю під час перевірки мають право: 1) безперешкодного доступу до місць будівництва об`єктів та до об`єктів, що підлягають обов`язковому обстеженню; 2) складати протоколи про вчинення правопорушень, акти перевірок та накладати штрафи відповідно до закону; 3) у разі виявлення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм і правил, містобудівних умов та обмежень, затвердженого проекту або ж будівельного паспорта забудови земельної ділянки видавати обов`язкові для виконання приписи щодо: а) усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм та правил; б) зупинення підготовчих та будівельних робіт у випадках, визначених цим Законом.

Як підтверджується матеріалами справи та не заперечується сторонами даній у справі, після реєстрації Декларації про готовність об`єкта до експлуатації від 23.04.2018р. №ОД 96, наступного дня 24.04.2018р. відповідачем ОСОБА_3 здійснено реєстрацію права власності на вищевказаний об`єкт, а 27.04.2018р. здійснено відчуження ОСОБА_4 вищевказаних об`єктів, відповідно до договорів купівлі-продажу, які посвідчено державним нотаріусом першої Одеської державної нотаріальної контори та зареєстровано в реєстрі під №4-1079 та №4-1075, за якими ОСОБА_4 набула право власності на земельну ділянку площею 0,0328 га та житловий будинок АДРЕСА_2 .

Таким чином, ОСОБА_3 в період з 23.04.2018р. по 27.04.2018р. вчинено дії за результатом яких відповідач, після проведення позапланового заходу державного архітектурно будівельного контролю в період з 20.04.2018р. по 05.05.2018р., фактично був позбавлений можливості прийняти припис про зупинення будівельних робіт у зв`язку з настанням незворотних обставин.

Зміст ч.2 ст.19 Конституції України у взаємозв`язку з ч.2 ст.2 КАС України дає змогу дійти висновку про те, що діяльність органів державної влади здійснюється відповідно до спеціально-дозвільного типу правового регулювання, яке побудовано на основі принципу «заборонено все, окрім дозволеного законом, та дозволено лише те, що прямо передбачено законом». Застосування такого принципу суттєво обмежує цих суб`єктів у виборі варіантів чи моделі своєї поведінки, а також забезпечує використання ними владних повноважень виключно в межах закону і тим самим істотно обмежує можливі зловживання з боку держави та її органів.

Судова колегія наголошує, що правова процедура (fair procedure - справедлива процедура), яка є складовою принципу законності та принципу верховенства права і передбачає правові вимоги до належного прийняття актів органами публічної влади, встановлює межі вчинення повноважень органом публічної влади. Встановлена правова процедура як складова принципу законності та принципу верховенства права є важливою гарантією недопущення зловживання з боку органів публічної влади під час прийняття рішень та вчинення дій, які повинні забезпечувати справедливе ставлення до особи; спрямована на забезпечення загального принципу юридичної визначеності, складовою якої є принцип легітимних очікувань як один з елементів принципу верховенства права.

Так, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок («Лелас проти Хорватії», заява №55555/08, п.74, від 20.05.2010р., і «Тошкуце та інші проти Румунії», заява №36900/03, п.37, від 25.11.2008р.) і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах («Онер`їлдіз проти Туреччини», п.128, та «Беєлер проти Італії», п.119).

Суб`єкт владних повноважень зобов`язаний приймати рішення, а дії - вчиняти відповідно до встановлених законом повноважень, не перевищуючи їх, дотримуючись встановленої законом процедури і форми прийняття рішення або вчинення дії і повинен обирати лише визначені законом засоби.

Беручи до уваги наведене, колегія суддів вважає цілком обґрунтованим висновки суду першої інстанції щодо відсутності протиправної бездіяльності Управління ДАБК ОМР, яка, на думку позивачів, нібито полягала у невинесенні обов`язкового для виконання припису стосовно зупинення будівельних робіт. Як наслідок, підстави для задоволення вимог позивачів в цій частині також відсутні.

Таким чином, на підставі вищевикладених обставин, колегія суддів не знаходить підстав для скасування судового рішення з мотивів, наведених в апеляційній скарзі позивачів.

До того ж, ще слід також зазначити й про те, що за правилами ст.ст.9,77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно зі ст.90 цього ж Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

За правилами ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти позову.

Однак, варто звернути увагу на те, що твердження позивачів щодо порушення їх прав також мають підтверджуватися належними та допустимими доказами, а не ґрунтуватися на припущеннях та суб`єктивній думці останніх.

З огляду на викладене, судова колегія доходить висновку, що суд 1-ї інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні даної справи не допустив, вірно встановив фактичні обставини справи та надав їм належної правової оцінки. Наведені ж в апеляційній скарзі доводи, правильність висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на припущеннях та невірному трактуванні норм матеріального права.

Ухвалюючи дане судове рішення, колегія суддів керується ст.322 КАС України, ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини та Висновком №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний із належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (п.58 рішення у справі «Серявін та інші проти України»).

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору у даній справі, колегія суддів дійшла висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші зазначені в апеляційній скарзі аргументи позивача, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.315 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Отже, за таких обставин, колегія суддів апеляційного суду, діючи виключно в межах доводів апеляційної скарги, згідно зі ст.316 КАС України, залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду 1-ї інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст.308,311,315,316,321,322,325,329 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 17 березня 2021 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 12.09.2022р.

Головуючий у справі

суддя-доповідач: Ю.В. Осіпов

Судді: І.П. Косцова

Т.М. Танасогло