Справа № 500/9262/21
Суддя: Обрізко Ігор Михайлович
Дата ухвалення: 2022-08-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2022 рокуЛьвівСправа № 500/9262/21 пров. № А/857/7580/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Обрізко І.М.,

суддів Іщук Л.П., Онишкевича Т.В.,

за участю секретаря судового засідання Лутчин А.М.,

за участю представника позивача Ленько Р.І.,

за участю представника відповідача Васильчук І.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у місті Львові апеляційні скарги фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 та Тернопільської митниці на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 04 квітня 2022 року, прийняте суддею Подлісною І.М. о 12 годині 05 хвилині у місті Тернополі, повний текст складений 11.04.2022 року у справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Тернопільської митниці про визнання протиправним та скасування рішення,-

встановив:

ФОП ОСОБА_1 (надалі позивач) звернулася з адміністративним позовом до Тернопільської митниці (надалі відповідач) про визнання протиправним та скасування рішення Галицької митниці Держмитслужби від 11.06.2021 року №7-4-1-28-17/13/13305 щодо відмови у задоволенні заяви про надання дозволу на внесення змін до митної декларації від 07.08.2020 року №UA209220/2020/012645 та зобов`язання надати дозвіл на внесення змін до митної декларації.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 04 квітня 2022 року позов задоволено частково: визнано протиправним та скасовано рішення Галицької митниці Держмитслужби від 11.06.2021 року №7-4-1-28-17/13/13305; зобов`язано Тернопільську митницю як відокремлений підрозділ Державної митної служби України повторно розглянути заяву від 29.04.2021 року про надання дозволу на внесення змін до митної декларації від 07.08.2020 року № UA209220/2020/012645. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Задовольняючи частково позов, суд виходив з того, що відповідач відмовив у внесенні змін до митної декларації з формальних підстав, що свідчить про незаконність такого рішення.

При цьому, така відмова, яка викладена у листі, є свідченням про прийняття суб`єктом владних повноважень рішення, викладеного в листі.

Суд вважав за необхідне вийти за межі позовних вимог і з метою надання ефективного захисту порушеному праву позивача спосіб захисту сформулювати у відповідності до компетенції (повноважень) відповідача.

Стосовно похідної позовної вимоги зобов`язального характеру, суд зазначив, що з огляду на дії, які має вчинити відповідач, така підлягає до задоволення шляхом зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача від 29.04.2021 року про надання дозволу на внесення змін до митної декларації від 07.08.2020 року № UA209220/2020/012645.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, ФОП ОСОБА_1 та Тернопільська митниця подали апеляційні скарги. Вважають, що судом першої інстанції ухвалено рішення із порушенням норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги ФОП ОСОБА_1 покликається на те, що обраний судом захист прав позивача не є ефективним, всупереч твердженню суду, оскільки зобов`язання позивача повторно розглянути заяву не виключає можливість відповідача повторно відмовити у задоволенні заяви з інших підстав, відповідно, позивач змушений буде знову проходити процедуру судового захисту. Тому такий спосіб захисту суперечить принципам адміністративного судочинства.

Звертає увагу на те, що обраний позивачем спосіб захисту, у якому відмовлено судом узгоджується з рішеннями Верховного Суду (постанова Верховного Суду від 17.12.2020 року у справі №809/853/18).

Просить рішення суду скасувати та прийняти постанову, якою повністю задовольнити позовні вимоги.

Тернопільська митниця у своїй апеляційній скарзі зазначає, що 07.08.2020 року митницею здійснено (завершено) митне оформлення за МД № UA209220/2020/012645 від 07.08.2020 року і товар «засоби для догляду за волоссям…» випущено у вільний обіг.

Позивач лише 29.04.2021 року звернувся до митниці із заявою про надання дозволу на внесення змін до митної декларації.

Звертає увагу суду на те, що внесення змін до митної декларації після завершення митного оформлення можливо лише у наявності чітко встановлених підстав.

Однак, заявлені позивачем зміни у митній декларації стосуються, у тому числі, числових значень вже перерахованих (здійснених) митних платежів, які у разі внесенні змін до митної декларації підлягатимуть перерахунку, що призведе до зменшення суми податків, які зазначені позивачем у первинній декларації, а тому вказані відомості не є підставою для внесення змін.

Зазначає, що приписи п.37 Положення в частині того, що аркуш коригування заповнюється та оформлюється митним органом, зокрема, у разі необхідності виправлення відомостей, пов`язаних з доплатою або поверненням митних платежів, у тому числі у зв`язку із скасуванням рішення митного органу полягають в тому, що внесення змін до митної декларації є наслідком, а не передумовою повернення надмірно сплачених митних платежів, а тому доводи позивача в рамках посилання на дану норму є безпідставними (маються покликання на постанову Верховного Суду від 03.04.2018 року в справі №814/813/17).

Також покликається на те, що митні декларації прирівнюються до податкових декларацій для цілей нарахування та/або сплати податкових зобов`язань. У свою чергу, не підлягає оскарженню грошове зобов`язання, самостійно визначене платником податків (п.56.11 ст.56 ПК України).

Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог.

Колегія суддів заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що місцевий суд не в повній мірі дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 26.11.2019 року між «КІН КОСМЕТІК, С.А.У» («KIN COSMETICS, S.A.U.», Іспанія) (Постачальник) та ФОП ОСОБА_1 (Дистриб`ютор) укладено угоду про дистрибуцію.

За даною Угодою на користь позивача поставлено товар - засоби догляду за волоссям згідно з рахунком-фактурою (інвойсом) № FVE20-00022 від 23.06.2020 року.

07.08.2020 року агентом з митного оформлення ОСОБА_2 , яка діяла на підставі договору-доручення про надання послуг по декларуванню товарів від 05.02.2020 року № 7/20, укладеного з ФОП ОСОБА_1 , було подано до митного оформлення митну декларацію типу ІМ40АА № UA209220/2020/12645, на підставі якої митним органом здійснено митне оформлення вказаного товару.

Також позивачем сплачено митні платежі відповідно до цієї митної декларації у сумі 229 200,00 грн.

Після завершення процедури розмитнення, в порядку ст. 269 МК України, позивач звернулась до відповідача із заявою від 29.04.2021 року про надання дозволу на внесення змін до зазначеної вище митної декларації.

За наслідками розгляду поданої позивачем заяви відповідачем надано відповідь, згідно з якою їй відмовлено у наданні дозволу для внесення таких змін, з тих підстав, що у митного органу відсутні підстави для внесення змін митної декларації.

У відповідності до вимог статті 248 Митного кодексу України митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Приписами пункту 5 частини 3 статті 52 МК України передбачено, що декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, мають право, зокрема, приймати самостійне рішення про необхідність коригування митної вартості після випуску товарів.

За приписами частин першої та третьої статті 257 Митного кодексу України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Відповідно до частини першої статті 258 Митного кодексу України під митною декларацією, заповненою у звичайному порядку, розуміється митна декларація, що містить обсяг відомостей (даних), достатній для завершення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення у заявлений митний режим.

Законодавцем встановлено, що платник податків може самостійно виправити помилки, що містяться у раніше поданій податковій (митній) декларації.

Згідно з частинами першою та другою статті 269 Митного кодексу України за письмовим зверненням декларанта або уповноваженої ним особи та з дозволу органу доходів і зборів відомості, зазначені в митній декларації, можуть бути змінені або митна декларація може бути відкликана. У разі відмови у наданні такого дозволу орган доходів і зборів зобов`язаний невідкладно, письмово або в електронному вигляді, повідомити декларанта про причини і підстави такої відмови. Внесення змін до митної декларації, прийнятої органом доходів і зборів, допускається до моменту завершення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення відповідно до заявленого митного режиму, а також протягом трьох років з дня завершення їх митного оформлення. Зміни повинні стосуватись лише товарів, транспортних засобів комерційного призначення, зазначених у митній декларації.

За змістом частини сьомої статті 269 Митного кодексу України порядок внесення змін до митних декларацій, їх відкликання та визнання недійсними визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до статей 257, 260 та 269 Митного кодексу України та підпункту 195.1.1 пункту 195.1 статті 195, пункту 200.8 статті 200 Податкового кодексу України постановою Кабінету Міністрів України від 21 травня 2012 року № 450 затверджено Положення про митні декларації (далі Положення).

Пунктом 37 цього Положення встановлено, що після завершення митного оформлення зміни до митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа можуть вноситися шляхом:

- подання з метою продовження строку тимчасового ввезення товарів з частковим звільненням від оподаткування митними платежами, для сплати рівними частинами податку на додану вартість у разі надання розстрочення сплати податку на додану вартість під час ввезення на митну територію України устаткування та обладнання на підставах, визначених Податковим кодексом України, а також у випадках, визначених Митним кодексом України, декларантом або уповноваженою ним особою додаткової митної декларації та оформлення її митним органом;

- заповнення та оформлення митним органом аркуша коригування за формою згідно з Додатком 4.

Внесення змін до митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа шляхом оформлення аркуша коригування здійснюється в порядку, що встановлюється Мінфіном. Після оформлення аркуша коригування його електронний примірник засвідчується електронним цифровим підписом посадової особи митного органу, вноситься до локальних баз даних митного органу і Єдиної автоматизованої інформаційної системи митних органів України посадовою особою митного органу, що його оформила, та передається спеціалізованим митним органом до відповідного органу державної податкової служби згідно з пунктом 32 цього Положення.

Оформлений митним органом аркуш коригування є невід`ємною частиною відповідної митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа.

Аркуш коригування заповнюється та оформлюється митним органом у разі:

необхідності виправлення відомостей, пов`язаних з доплатою або поверненням митних платежів, у тому числі у зв`язку із скасуванням рішення митного органу;

необхідності виправлення за письмовим зверненням декларанта або уповноваженої ним особи відомостей, пов`язаних з коригуванням ціни товару, що вивозиться за межі митної території України, для цілей податкового контролю за трансфертним ціноутворенням, якщо таке коригування не призведе до зменшення суми податків, що підлягає сплаті до бюджету;

необхідності виправлення за письмовим зверненням декларанта або уповноваженої ним особи помилково зазначених в оформленій митній декларації на бланку єдиного адміністративного документа відомостей про товари, не пов`язаних з перерахуванням сум митних платежів за такою митною декларацією;

необхідності відображення за письмовим зверненням декларанта або уповноваженої ним особи відомостей про товари, що стали відомі після закінчення митного оформлення товарів, не пов`язаних з перерахуванням сум митних платежів за митною декларацією на бланку єдиного адміністративного документа.

Тобто, аркуш коригування заповнюється та оформлюється, зокрема, при необхідності виправлення відомостей, пов`язаних з доплатою або поверненням митних платежів, у тому числі у зв`язку із скасуванням рішення митного органу.

За приписами пункту 34 Положення про митні декларації, не дозволяється: внесення змін до граф 1 (перший і другий підрозділи), 14, 37 (перший підрозділ) і 54 митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа; внесення змін або відкликання митної декларації у разі виявлення порушень митних правил щодо задекларованих у цій митній декларації товарів; внесення змін до митної декларації, якщо з поданих документів не випливає, що відомості, зазначені у цій митній декларації, необхідно змінювати; внесення змін або відкликання митної декларації після надання декларанту або уповноваженій ним особі митним органом, якому подана така митна декларація, інформації про призначення митним органом митного огляду товарів, транспортних засобів комерційного призначення або перевірки документів на товари (крім випадків, коли після проведення зазначених митних формальностей порушень митних правил не виявлено); внесення змін до митної декларації або її відкликання у разі відсутності документів, що підтверджують необхідність внесення таких змін або її відкликання; внесення змін до митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа з метою подання відомостей у випадках, коли Митним кодексом України передбачена необхідність подання з цією метою додаткової декларації.

Судовою палатою з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду в справі №809/984/18 (адміністративне провадження №К/9901/373/19) висловлено правову позицію у справі з тотожними правовідносинами, відповідно до якої, до моменту завершення митного оформлення товарів, а також протягом трьох років з дня завершення їх митного оформлення декларант має право вносити зміни до митної декларації, а відмова митного органу у їх внесенні з тих підстав, що це стосується перерахунку митних платежів є протиправною. Вирішення питання перерахунку митних платежів є наслідком наявності або відсутності підстав для внесення таких змін. Відтак, при отриманні звернення декларанта або уповноваженої ним особи про внесення змін до митної декларації, митний орган може відмовити у внесені таких змін лише у разі відсутності законних підстав для їх внесення. Приписи пункту 37 Положення 450 не суперечать нормам статті 269 МК України, а визначають лише порядок внесення таких змін, в тому числі у разі необхідності повернення декларанту митних платежів.

Верховний Суд у постанові від 15.04.2021 року у справі № 813/8046/14 прийшов до аналогічного висновку.

З приводу обраного судом способу захисту порушеного права, колегія суддів зазначає наступне.

Частиною другою ст. 9 КАС України визначено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод та інтересів суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Як роз`яснив Верховний Суд України у п. 3 постанови Пленуму № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення», вихід за межі позовних вимог - це вирішення незаявленої вимоги, задоволення вимоги позивача у більшому розмірі, ніж було заявлено.

Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять. З цього випливає, що вихід за межі позовних вимог можливий за наступних умов:

- лише у справах за позовами до суб`єктів владних повноважень, оскільки лише в цьому випадку відбувається захист прав та інтересів позивача;

- повний захист прав позивач неможливий у спосіб, про який просить позивач. Повнота захисту полягає в ефективності відновлення його прав;

- вихід за межі позовних вимог повинен бути пов`язаний із захистом саме тих прав, щодо яких подана позовна заява.

Відтак, враховуючи наведене вище, колегія суддів приходить до висновку, що обраний судом першої інстанції спосіб захисту порушеного права позивача шляхом зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву від 29.04.2021 року про надання дозволу на внесення змін до митної декларації від 07.08.2020 року № UA209220/2020/012645 не буде ефективним відновленням права. Крім того, такий не відповідає зазначеним вище умовам.

Відтак, з метою ефективного захисту прав позивача, суд приходить до висновку, що правильним способом захисту порушеного права буде визнання протиправним та скасування рішення відповідача та зобов`язання надати дозвіл ФОП ОСОБА_1 на внесення змін до митної декларації від 07.08.2020 року № UA209220/2020/012645.

Щодо покликання апелянта - Тернопільської митниці на положення пункту 56.11 статті 56 Податкового кодексу України, відповідно до якого не підлягає оскарженню грошове зобов`язання, самостійно визначене платником податків, то таке є помилковим, оскільки позивач не оскаржував самостійно визначеного грошового зобов`язання, а здійснював процедуру внесення змін до митної декларації, що передбачено Митним та Податковими кодексами України.

Зазначене відповідає висновку Верховного Суду, викладеному у постанові від 15.04.2021 року в справі № 813/8046/14.

Відтак, вимоги позивача про незаконність прийнятого рішення є законними та обґрунтованими.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Таким чином, апеляційну скаргу ФОП ОСОБА_1 слід задовольнити, а в задоволенні апеляційної скарги Тернопільської митниці відмовити.

Враховуючи результат розгляду апеляційної скарги та, виходячи із приписів ст.139 КАС України, апеляційний суд приходить до висновку про стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Тернопільської митниці на користь ФОП ОСОБА_1 судові витрати в сумі 5675 гривні 00 копійок.

З огляду на наведене, апеляційний суд вважає, що висновки суду першої інстанції ґрунтуються не в повній мірі на правильному застосуванні норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи в частині позовних вимог, а тому рішення суду підлягає скасуванню з прийняттям нового про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 243, 308, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу Тернопільської митниці залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 04 квітня 2022 року в справі №500/9262/21 та прийняти постанову, якою позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Галицької митниці Держмитслужби від 11.06.2021 року №7-4-1-28-17/13/ НОМЕР_1 .

Зобов`язати Тернопільську митницю надати дозвіл фізичній особі підприємцю ОСОБА_1 на внесення змін до митної декларації від 07.08.2020 року № UA209220/2020/012645.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Тернопільської митниці () на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) судові витрати в сумі 5675 (п`ять тисяч шістсот сімдесят п`ять) гривні 00 копійок.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків встановлених ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І. М. Обрізко
судді Л. П. Іщук
Т. В. Онишкевич
Повне судове рішення складено 09.09.2022 року.