Справа № 640/18368/21
Суддя: Бояринцева М.А.
Дата ухвалення: 2022-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 вересня 2022 року м. Київ № 640/18368/21

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: судді Бояринцевої М.А., розглянувши у порядку спрощеного провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
до Головного управління Держгеокадастру у Київській області
провизнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії
ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_2 з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Київській області та просить суд:

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру у Київській області від 11.12.2020 №10-18685/15-20-сг «Про відмову у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою»;

- зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Київській області розглянути клопотання ОСОБА_2 від 27.06.2019 щодо виділення земельної ділянки в адміністративних межах Богданівської сільської ради Броварського району Київської області в Садівничому товаристві «Заліське» по АДРЕСА_1 для ведення садівництва площею до 0,10 га, яка межує з земельною ділянкою кадастровий номер: 32212808:01:080:0094;

- стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 23.05.2022 адміністративну справу №640/18368/21 прийнято до провадження суддею Бояринцевою М.А. та ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Мотивуючи позовні вимоги позивач вказує, що відповідачем протиправно відмолено йому у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою, що мало своїм наслідком звернення до суду із даним адміністративним позовом. Також у позовній заяві позивач посилається на положення статті 176 Земельного кодексу України та судове рішення в адміністративній справі №826/5519/17.

Представником відповідача подано відзив на позовну заяву, де останній стверджує про правомірність прийнятого ним наказу, вважає хибними посилання позивача на положення статті 176 Земельного кодексу України, з огляду на їх виключення та не можливість застосування до спірних правовідносин висновків, які відображенні в судовому рішенні в адміністративній справі №826/5519/17. При цьому, представник відповідача вказує, що бажана позивачем земельна ділянка перебуває у комунальній власності, з огляду на що у останнього відсутні повноваження щодо надання дозволу на розроблення документації із землеустрою.

У свою чергу позивачем подано відповідь на відзив на позовну заяву, де ним вказано про те, що бажана ним земельна ділянка для відведення знаходиться за межами населеного пункту села Богданівка Броварського району Київської області.

Справа вирішується на підставі наявних в ній матеріалів.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 13.10.2020 у справі №320/263/20 позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Держгеокадастру у Київській області стосовно не розгляду у передбачений законодавством спосіб клопотання ОСОБА_1 про надання дозволу на розроблення проекту із землеустрою щодо відведення у власність для ведення садівництва земельної ділянки орієнтованою площею 0,1 га в адміністративних межах Богданівської сільської ради Броварського району Київської області в Садівничому товаристві «Заліське» по АДРЕСА_1 .

Зобов`язано Головне управління Держгеокадастру у Київській області у передбачений Земельним кодексом України строк розглянути клопотання ОСОБА_1 про надання дозволу на розроблення проекту із землеустрою щодо відведення у власність для ведення садівництва земельної ділянки орієнтованою площею 0,1 га в адміністративних межах Богданівської сільської ради Броварського району Київської області в Садівничому товаристві «Заліське» по АДРЕСА_1 й видати за наслідками його розгляду наказ по суті порушеного у клопотанні питання у відповідності з вимогами статті 118 Земельного кодексу України.

Додатковою постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 23.12.2020 у справі №320/263/20 постановлено стягнути з Головного управління Держгеокадастру у Київській області (03115, м. Київ, вул. Серпова, 3/14, ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати зі сплати судового збору в загальній сумі 2102 (дві тисячі сто дві) грн. 00 коп.

На виконання вказаного рішення суду відповідно до статей 15-1, 118, 122 Земельного кодексу України, Положення про Головне управління Держгеокадастру у Київській області, затвердженого наказом Держгеокадастру від 17.11.2016 №308 (у редакції наказу Держгеокадастру від 07.09.2020 №354) відповідачем видано наказ від 11.12.2020 №10-18685/15-20-сг «Про відмову у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою», яким відмовлено громадянину ОСОБА_2 у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки, розташованої на території Богданівської сільської ради Броварського району Київської області, орієнтовний розмір земельної ділянки 0,1000 га, із цільовим призначенням - для ведення садівництва з підстав, що бажана ділянка належить до земель комунальної власності (далі - оскаржуване та/або спірне рішення, наказ).

Вирішуючи спір по суті суд керується положеннями чинного законодавства, яке діяло станом на час прийняття спірного рішення та враховує наступне.

Згідно із частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до частини 1 статті 122 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб (ч. 4 ст. 122 ЗК України).

У свою чергу, порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами регламентовано статтею 118 ЗК України.

Так, громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим.

Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки.

Громадяни - працівники державних та комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, а також пенсіонери з їх числа, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельних ділянок, які перебувають у постійному користуванні цих підприємств, установ та організацій, звертаються з клопотанням про приватизацію цих земель до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Відповідний орган місцевого самоврядування або орган виконавчої влади в місячний термін розглядає клопотання і надає дозвіл підприємствам, установам та організаціям на розробку проекту приватизації земель.

Передача земельних ділянок у власність громадянам - працівникам державних та комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, а також пенсіонерам з їх числа провадиться після затвердження проекту приватизації земель у порядку, встановленому цим Кодексом.

Громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб`єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

У разі якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, не надав дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє Верховну Раду Автономної Республіки Крим, Раду міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування. До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду.

Аналізуючи наведені положення ЗК України, суд приходить до висновку, що підстави для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки є вичерпними та розширенню не підлягають.

В свою чергу, такими підставами згідно із частиною 7 статті 118 ЗК України є невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Як вже було вказано судом вище підставою для прийняття оскаржуваного наказу було те, що земельна ділянка належить до земель комунальної власності.

Відповідачем у відзиві на позовну заяву повідомлено, що земельна ділянка, бажана для відведення за клопотанням позивача від 27.06.2019, перебуває в межах села Богданівка Броварського району, з огляду на що в Головного управління Держгеокадастру відсутні повноваження для надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення цієї земельної ділянки.

Суд перевіряючи вказані доводи відповідача враховує, що відповідно до частини 1 статті 83 ЗК України землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю.

Згідно із статтею 173 ЗК України межа району, села, селища, міста, району у місті - це умовна замкнена лінія на поверхні землі, що відокремлює територію району, села, селища, міста, району у місті від інших територій.

Межі району, села, селища, міста, району у місті встановлюються і змінюються за проектами землеустрою щодо встановлення (зміни) меж адміністративно-територіальних одиниць.

Проекти землеустрою щодо зміни меж населених пунктів розробляються з урахуванням генеральних планів населених пунктів.

Включення земельних ділянок у межі району, села, селища, міста, району у місті не тягне за собою припинення права власності і права користування цими ділянками, крім земельних ділянок, визначених частиною четвертою цієї статті.

Землі та земельні ділянки державної власності, включені в межі населеного пункту (крім земель, які не можуть передаватися у комунальну власність), переходять у власність територіальної громади. Рішення про встановлення меж населеного пункту та витяги з Державного земельного кадастру про межу відповідної адміністративно-територіальної одиниці та про відповідні земельні ділянки, право власності на які переходить до територіальної громади, є підставою для державної реєстрації права комунальної власності на такі земельні ділянки.

Частинами 2-3 статті 174 ЗК України регламентовано, що рішення про встановлення і зміну меж сіл, селищ, які входять до складу відповідного району, приймаються районною радою за поданням відповідних сільських, селищних рад.

Рішення про встановлення і зміну меж сіл, селищ, які не входять до складу відповідного району, або у разі, якщо районна рада не утворена, приймаються Верховною Радою Автономної Республіки Крим, обласними, Київською та Севастопольською міськими радами за поданням відповідних сільських, селищних рад.

Рішення про встановлення і зміну меж районів у містах приймається міською радою за поданням відповідних районних у містах рад.

Судом встановлено, що Рішенням Броварської районної ради Київської області від 24.09.2019 №844-62-VII затверджено проект землеустрою щодо встановлення меж села Богданівка Броварського району Київської області.

Варто наголосити, що станом на час вирішення спору по суті відсутні належні та достатні докази на підтвердження оскарження та/або скасування в судовому порядку Рішення Броварської районної ради Київської області від 24.09.2019 №844-62-VII про затвердження проекту землеустрою щодо встановлення меж села Богданівка Броварського району Київської області.

Отже, суд погоджується зі доводами відповідача, що бажана земельна ділянка знаходиться в межах села Богданівка Броварського району, з огляду на що в Головного управління Держгеокадастру у Київській області відсутні повноваження для надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення цієї земельної ділянки.

Поряд з цим, суд відхиляє посилання позивача у відповіді на відзив на позовну заяву в частині того, що Рішенням Броварської районної ради Київської області від 24.09.2019 №844-62-VII не були встановлені межі села Богданівка Броварського району Київської області, адже наведене спростовується безпосередньо наведеним рішенням, яким встановлено (змінено) межі адміністративно-територіальної одиниці - села Богданівка Богданівької сільської ради Броварського району Київської області.

Також не можуть бути враховані посилання позивача на положення статті 176 ЗК України, адже станом на час виникнення спірних правовідносин вказана норма виключена із ЗК України. При цьому, суд залишає поза увагою посилання позивача на судове рішення у справі №826/5519/17, оскільки останнє жодним чином не випливає на спірні правовідносини.

Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Беручи до уваги наведене суд вважає, що відповідач приймаючи спірний наказ діяв в порядок, спосіб та в межах наданих йому повноважень, а оскаржуване рішення в повній мірі відповідає критеріям, які встановлені частиною 2 статті 2 КАС України. Наведене, у свою чергу зумовлює висновок суду про відсутність підстав для скасування останнього.

Як наслідок, суд не вбачає підстав для зобов`язання відповідача вчинити певні дії, з огляду на похідний характер позовних вимоги в цій частині.

Частиною 1 статті 73 КАС України встановлено, що предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).

Підсумовуючи вищевикладене суд дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову в цілому.

Відповідно до частини 1 статті 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Згідно із частиною 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки адміністративний позов не підлягає до задоволення, то відсутні підстави для вирішення питання щодо розподілу судових витрат.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 2, 72-73, 77-78, 139, 243-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) до Головного управління Держгеокадастру у Київській області (03115, м. Київ, вул. Серпова, б. 3/14, ) про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства та може бути оскаржено в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295-297 КАС України.

Суддя М.А. Бояринцева