Справа № 460/22116/22
Суддя: Н.В. Друзенко
Дата ухвалення: 2022-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

09 вересня 2022 року м. Рівне №460/22116/22

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Друзенко Н.В., розглянувши за правилами письмового провадження без повідомлення учасників справи, адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доГоловного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області
про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинення певних дій, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання протиправною відмови відповідача у призначенні пенсії за віком відповідно до пункту 7 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування» з 10.07.2018 та зобов`язання відповідача призначити пенсію за віком відповідно до пункту 7 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування» з 10.07.2018.

Ухвалою суду від 26.07.2022 відкрито провадження в адміністративній справі та ухвалено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.

За змістом позовної заяви, вимоги обґрунтовані тим, що протягом квітня-липня 2018 року ОСОБА_1 працювала в фермерському господарстві « Федаса Віктора Васильовича ». На заяву позивача про призначення пенсії за віком відповідно до пункту 7 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування», 07.11.2018 відповідач відмовив їй у призначенні пенсі та зарахуванні до трудового стажу спірного періоду роботи у фермерському господарстві. Зазначає, що рішенням суду від 08.01.2020 у справі №460/1582/19 було визнано протиправною відмову Костопільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області в призначенні пенсії ОСОБА_1 на підставі поданої нею заяви від 10.07.2018 та зобов`язано відповідача зарахувати до її загального стажу роботу в фермерському господарстві « Федаса Віктора Васильовича » з 04 квітня 2018 року, де нею було відпрацьовано протягом квітня-липня 2018 року 22, 24, 24, 8 людино-днів та зобов`язано повторно розглянути заяву про призначення пенсії від 10 липня 2018 року з врахуванням встановлених рішенням суду обставин. Проте, станом на день звернення до суду вказане рішення відповідачем не виконано, а в лютому 2022 року позивача повідомлено, що пенсійним органом прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії за віком відповідно до пункту 7 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Позивач вважає зазначене рішення незаконним, таким, що суперечить вимогам чинного законодавства та рішенню суду від 08.01.2020 по справі №460/1582/19. За наведеного просить задовольнити позовні вимоги повністю.

Відповідач подав відзив, у якому заперечив проти позовних вимог. Зокрема, зазначив, що рішенням органу Пенсійного фонду від 07.11.2018 та 14.02.2022 правомірно відмовлено у призначенні пенсії відповідно до поданої позивачем заяви. Зауважує, рішення суду у справі №460/1582/19 виконано в межах покладених зобов`язань, зокрема зараховано до загального стажу роботи ОСОБА_1 період роботи в Фермерському господарстві " Федаса Віктора Васильовича " з 10.07.2018, де було відпрацьовано протягом квітня-липня 2018 року 22, 24, 24, 8 людино-днів. На підстави для відмови у призначенні пенсії за віком відповідно до пункту 7 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» вказує, що в період з 23.10.2018 по 24.10.2018 було проведено перевірку достовірності документів про факт роботи та постійну зайнятість у виробництві сільськогосподарської продукції у Фермерському господарстві «Федаса Віктора Васильовича». Під час проведення вказаної перевірки, бухгалтерські та інші документи (накладні, рахунки, акти виконаних робіт тощо) щодо придбання палива, насіння, гербіцидів, інших товарів та документи щодо реалізації сільськогосподарської продукції надані не були у зв`язку з їх відсутністю, що підтверджує, на думку відповідача, не здійснення господарської діяльності вказаним фермерським господарством. Зазначає, що відповідно до книги наказів за 2017-2018 роки всього за період з 31.05.2017 по 08.10.2018 видано 74 проектів наказів про прийняття та звільнення підсобних робітників. Інших наказів, в тому числі про надання щорічних відпусток тощо, книга наказів не містить. Книга наказів починається з проекту наказу №36 від 31.05.2017, на сторінці №9 якої є запис про прийняття на роботу на повний робочий день підсобним робітником по вирощуванню та переробці сільськогосподарської продукції позивача з 04.04.2018 (проект наказу №78-к від 03.04.2018). Тому відповідач стверджує, що книга наказів містить проект наказу, який керівником господарства не підписаний, що свідчить про фіктивність записів у трудовій книжці позивача про прийняття на роботу. Повідомляє, що під час перевірки була надана підшивка табелів обліку робочого часу, по яких проводиться нарахування заробітної плати за період з 01.01.2018 по 31.10.2018. При цьому, всі табелі обліку робочого часу за названий період заповнені одним чорнилом і одним почерком, графа "посада" і графа "розряд" не заповнені. Документальне підтвердження нарахування заробітної плати та відрахування з фонду заробітної плати ПДФО, військового збору відсутні. Зазначає, що документами доданими позивачем до заяви про призначення пенсії від липня 2018 року, підтверджено факт виховання позивачем п`яти дітей до 14-річного віку. Проте, оскільки нові обставини, які б підтверджували зайнятість позивача на постійній роботі у Фермерському господарстві «Федаса Віктора Васильовича» відсутні, то вважає, що пенсійний орган діяв в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. За наведеного, просив у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Дослідженням письмових доказів по справі суд встановив наступне.

ОСОБА_1 04.04.2018 була прийнята на роботу підсобним робітником по вирощуванню та переробці сільськогосподарської продукції на повний робочий день в фермерське господарство « Федаса Віктора Васильовича » (). Факт роботи позивача підтверджений трудовою книжкою НОМЕР_1 від 03 квітня 2002 року із записом №3 вчиненим на підставі наказу №78-К від 03.04.2018. (а.с.11)

Позивач є багатодітною матір`ю, що підтверджується додатково долученими доказами, а саме свідоцтвами про народження дітей. (а.с.40-51)

Листом від 07.11.2018 за №1982/04, на заяву позивача про призначення пенсії за віком відповідно до статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове пенсійне страхування", пенсійний орган повідомив позивачу про відмову в призначенні пенсії. Вказану відмову мотивовано тим, що за даними акта перевірки достовірності документів про факт роботи та постійну зайнятість у виробництві сільськогосподарської продукції для призначення пенсії згідно Закону України "Про загальнообов`язкове пенсійне страхування" № 68 від 24.10.2018, у Фермерському господарстві " Федаса Віктора Васильовича " відсутні первинні чи будь-які інші документи, що підтверджують ручне прополювання, просапування та збирання технічних культур. Відсутні склади для їх зберігання. Також, документально не підтверджено нарахування заробітної плати та відрахування з фонду заробітної плати податків і зборів. Оскільки первинними документами не підтверджено факт постійної зайнятості у виробництві сільськогосподарської продукції у Фермерському господарстві " Федаса Віктора Васильовича ", відповідач зазначає про відсутність підстав для призначення позивачу пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до пункту 7 частини другої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове пенсійне страхування". (а.с.15-16)

Вважаючи таку відмову протиправною позивач звернулася з позовом до Рівненського окружного адміністративного суду про визнання протиправним вищезазначеного рішення відповідача та зобов`язання повторно розглянути її заяву із врахуванням встановлених рішенням суду обставин.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 08.01.2020 у справі №460/1582/19, позовні вимоги позивача були задоволені повністю. Визнано протиправною відмову Костопільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області в призначенні пенсії ОСОБА_1 на підставі поданої нею заяви від 10 липня 2018 року у зв`язку з відмовою у зарахуванні до загального стажу роботи періоду роботи в Фермерському господарстві " Федаса Віктора Васильовича " () з 4 квітня 2018 року, де було відпрацьовано протягом квітня-липня 2018 року 22, 24, 24, 8 людино-днів. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області зарахувати до загального стажу роботи ОСОБА_1 період роботи в Фермерському господарстві "Федаса Віктора Васильовича" () з 4 квітня 2018 року, де було відпрацьовано протягом квітня-липня 2018 року 22, 24, 24, 8 людино-днів. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії від 10 липня 2018 року.

12.01.2022 позивач звернулася із заявою Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про надання інформації про хід виконання вищезазначеного рішення суду в якій просила надати детальну інформацію про виконання рішення суду від 08.01.2020 по справі №460/1582/19 щодо кожного з пунктів резулятивної частини даного рішення та надати детальну інформацію із посиланням на норми чинного законодавства України про причини невиконання зазначеного рішення. (а.с.27)

Листом від 14.02.2022 №1921-574/М-02/8-1700/22, Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області зазначило, що повторно розглянуло заяву про призначення пенсії від 10.07.2018. Періоди роботи, зазначені у судовому рішенні були зараховані до страхового стажу. Оскільки нові обставин, які б підтвердили зайнятість у виробництві сільськогосподарської продукції у Фермерському господарстві «Федаса Віктора Васильовича» відсутні, то Головним управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області прийнято рішення відмовити у призначенні пенсії за віком відповідно до пункту 7 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». (а.с.31-32)

Не погоджуючись з відмовою пенсійного органу, ОСОБА_1 звернулась з цим позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, які виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-ІV, який набрав чинності 01.01.2004 (далі - Закон № 1058), визначено принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій.

Відповідно до статті 45 Закону №1058-IV, пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Пунктом 7 частини другої статті 114 Закону № 1058 передбачено, що на пільгових умовах пенсія за віком призначається жінкам, які працюють у сільськогосподарському виробництві та виховали п`ятьох і більше дітей, - незалежно від віку і трудового стажу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно з статтею 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за віком мають жінки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 20 років.

Відповідно до пункту «ж» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, жінки, які працюють у сільськогосподарському виробництві та виховали п`ятеро і більше дітей, - незалежно від віку і трудового стажу, в порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України.

Пунктами 1, 2 постанови Кабінету Міністрів від 16.05.1992 №244, прийнятої на виконання пункту 7 частини другої статті 114 Закону №1058, встановлено, що жінкам, які працюють в сільськогосподарському виробництві та виховали п`ятеро або більше дітей до 14-річного віку, в тому числі усиновлених, пенсії на пільгових умовах призначаються незалежно від віку та наявного трудового стажу. Право на пенсію на вказаних у пункті І цієї постанови пільгових умовах мають жінки, які зайняті на постійній роботі у сільськогосподарському виробництві у колгоспах, державних господарствах, міжгосподарських підприємствах, кооперативах, орендних колективах, а також в фермерських та інших господарствах незалежно від форм власності та господарювання. Обчислення заробітку, призначення та виплата таких пенсій провадяться відповідно до чинного законодавства.

Отже, необхідними умовами для призначення жінці пенсії, передбаченої пунктом 7 частини другої статті 114 Закону №1058-ІV, є:

- виховання нею не менше п`яти дітей (в тому числі усиновлених), причому остання дитина має досягти 14-річного віку;

- зайнятість на постійній роботі у сільськогосподарському виробництві на час звернення за призначенням пенсії.

Така позиція суду узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 23.05.2018 у справі №211/2323/17 (2-а/211/150/17), які є обов`язковими для врахування судом в силу вимог ч.5 ст.242 КАС України.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є багатодітною матір`ю, яка виховала п`ятеро дітей до чотирнадцяти років. Даний факт підтверджений свідоцтвами про народження дітей та не заперечується Головним управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області. (а.с.40-51)

Статтею 24 Закону №1058 визначено, що страховий стаж - період (строк) протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванн та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фону відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-XII встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За приписами пункту 1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №5 зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17.08.1993 за №110, трудова книжка основним документом про трудову діяльність працівника.

Разом з цим, як передбачено пунктами 5, 18 постанови Ради Міністрів УРСР Укрпрофради від 16.11.1973 №529 «Про трудові книжки робітників і службовців» заповнення трудової книжки вперше провадиться адміністрацією підприємства, установи, організації в присутності працівника, а відповідальність за організацію ведення облік, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.

Аналогічна норма міститься у пункті 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 №301 «Про трудові книжки працівників». Пунктом 1.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників передбачено, що трудові книжки раніше встановленого зразка обміну не підлягають.

Відповідно до пунктів 1, 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Пунктом 20 зазначеного Порядку передбачено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

При цьому, як вже зазначалося судом, основним документом про трудову діяльність працівника є трудова книжка.

З аналізу наведених норм слідує, що лише за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється на підставі показань свідків

При цьому, чинним законодавством встановлено пріоритетність записів у трудовій книжці перед відомостями про період роботи, що можуть міститися в інших документах, а також необхідність надання уточнюючої довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників для підтвердження спеціального трудового стажу лише у випадку, коли в трудовій книжці відсутні відповідні відомості.

Відповідальність за оформлення та ведення трудової книжки покладено на роботодавця. Трудова книжка оформлюється при першому прийнятті особи на роботу та при подальшому працевлаштуванні на інше місце роботи обміну не підлягає.

Такий висновок суду узгоджується з позицією Верховного Суду, наведеною у постанові від 06.02.2018 у справі №677/277/17.

Таким чином, подана позивачем трудова книжка від 03 квітня 2002 року за № НОМЕР_1 , містить записи про її трудову діяльність.

Відповідно до трудової книжки, позивач 04.04.2018 була прийнята на роботу в фермерське господарство « Федаса Віктора Васильовича » на роботу підсобним робітником по вирощуванню та переробці сільськогосподарської продукції на повний робочий день на підставі наказу № 78-К від 03.04.2018.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 08.01.2020, яке набрало законної сили 18.03.2020 у адміністративній справі №460/1582/19 встановлено наступне.

«Суд зазначає, що висновки акта перевірки достовірності документів про факт роботи та постійну зайнятість у виробництві сільськогосподарської продукції у фермерському господарстві для призначення пенсії згідно з Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 24.10.2018 за № 68 (а.с.40-41) щодо відсутності первинних документів, які підтверджують зайнятість позивача у сільськогосподарському виробництві, не спростовують роботу позивача на Фермерському господарстві " Федаса Віктора Васильовича ", оскільки доказів на підтвердження того, що запис у трудовій книжці останньої був у встановленому законом порядку визнаний недійсним, нечинним або таким, що внесений помилково, відповідачем суду надано не було.

Суд звертає увагу на те, що обставини, які були встановленні посадовими особами Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області під час проведення перевірки у Фермерського господарства " Федаса Віктора Васильовича " та оформлені даним актом від 24.10.2018 за № 68, зокрема: відсутність бухгалтерських та інші документів (накладні, рахунки, акти виконаних робіт тощо) щодо придбання палива, насіння, гербіцидів, інших товарів та документів щодо реалізації сільськогосподарської продукції; відсутність касових та банківських документів про виплату авансу та заробітної плати, сплати податків; відсутність знарядь праці для виконання робіт, пов`язаних з вирощуванням та переробкою сільськогосподарської продукції; відсутність зернових сховищ (складів) для зберігання технічних та зернових культур на території господарства; наявність в Єдиному державному реєстрі судових рішень великої кількості судових рішень про стягнення з Фермерського господарства " Федаса Віктора Васильовича " коштів у зв`язку з наявністю заборгованості, усунення перешкод у користуванні майном та інші, - не входять до предмета доказування в даній справі, а тому не можуть бути враховані судом.

Окрім того, суд враховує, що дана перевірка проводилась відповідачем у період з 23.10.2018 по 24.10.2018, у акті вказується на відсутність працівників на полях фермерського господарства, в той час як позивач працювала у Фермерському господарстві " Федаса Віктора Васильовича " протягом квітня-липня 2018 року та виконувала сільськогосподарські роботи протягом вказаного весняно-літнього періоду.

Також суду слід зазначити, що висновки вказаного акту перевірки від 24.10.2018 за № 68 не узгоджуються з даними довідки № 19 від 16.07.2018, складеною уповноваженою особою Відділу внутрішнього аудиту та фінансового контролю Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області та у присутності керівника Фермерського господарства "Федаса Віктора Васильовича". У вказаній довідці зазначено, що в Книзі наказів на листку № 9 під № 78-к від 03.04.2018 є наказ про прийняття ОСОБА_1 на постійну роботу на повний день у Фермерське господарство "Федас В.В." підсобним робітником по вирощуванню та переробці сільськогосподарської продукції з 04.04.2018. Підстава: заява ОСОБА_1 (міститься в папці заяв, завізована керівником). Книга обліку руху трудових книжок на підприємстві не ведеться. В відомостях на виплату заробітної плати чітко вказано: ОСОБА_1 та сума нарахованої заробітної плати, яка становить: в квітні 2018 року - 3415,00 грн, в травні 2018 року - 3723,00 грн, в червні 2018 року - 3723,00 грн. Облік робочого часу ведеться згідно з табелями обліку робочого часу. В ході перевірки встановлено, що ОСОБА_1 відпрацювала в квітні 2018 року - 22 дні, в травні 2018 року - 24 дні, в червні 2018 року - 24 дні, в липні 2018 року - 12 днів. За період з 04.04.2018 по ОСОБА_1 проводились відрахування єдиного соціального внеску до Пенсійного фонду України. Висновок даної довідки: згідно перевірених даних документів: книги наказів, відомостей на виплату заробітної плати, табелів обліку робочого часу, інших первинних документів ОСОБА_1 дійсно працює в ФГ " Федас В.В. " підсобним робітником по вирощуванню та переробці сільськогосподарської продукції з 04.04.2018 по даний час (а.с.37).

Суд відхиляє доводи відповідача про документальну непідтвердженість виконання ОСОБА_1 роботи на Фермерському господарстві " Федаса Віктора Васильовича ", нарахування заробітної плати та відрахування з фонду заробітної плати податків і зборів оскільки такі також спростовуються належним чином засвідченими копіями звіту про площі та валові збори сільськогосподарських культур, ягід і винограду на 01.12.2018 (а.с.80-98), відомостей нарахування заробітної плати та звітів про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, надбавки,компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування з квітня по липень 2018 року (а.с.55-79), а також індивідуальними відомостями про застраховану особу, у яких відображено сплачений Фермерським господарством " Федаса Віктора Васильовича " єдиний соціальний внесок на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування ОСОБА_1 за період з 04.04.2018 по 10.07.2018 (а.с.122-123).

З табелів обліку використання робочого часу Фермерського господарства " Федаса Віктора Васильовича " слідує, що ОСОБА_1 відпрацьовано: у квітні 2018 року - 22 дні по 8 годин щодня (повний робочий день); у травні 2018 року - 24 днів по 8 годин щодня; у червні 2018 року - 24 дні по 8 годин щодня; у липні 2018 року - 8 днів (до 10.07.2019) (а.с.47-54).

Доказів недійсності чи скасування вказаних документів відповідачем надано не було.»

Відповідно до ч.4 ст.78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, як вбачається із встановлених обставин, єдиною підставою для відмови позивачу у призначенні пенсії за віком відповідно до пункту 7 частин статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсі страхування», згідно першої відмови, було незарахування стажу роботи фермерському господарстві « Федаса Віктора Васильовича ».

Оскільки рішенням Рівненського окружного адміністративного суду 08.01.2020 по справі №460/1582/19 було встановлено факт здійснення позивачем роботи підсобним робітником по вирощуванню переробці сільськогосподарської продукції на повний робочий день з 04 квітня 2018 року, де було відпрацьовано протягом квітня-липня 2018 року 22, 24, 24, 8 людино-днів, то відповідно відмова відповідача від 14.02.2022 у призначенні пенсії на пільгових умовах є необґрунтованою.

Факт відповідності позивача умовам, визначеним п. 7 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058 (виховання п`ятьох і більше дітей), відповідач не заперечує.

Водночас, відповідачем підтверджено, що на виконання вищезазначеного судового рішення ГУ ПФУ в Рівненській області зарахувало до загального стажу роботи ОСОБА_1 період роботи в Фермерському господарстві " Федаса Віктора Васильовича " з 10.07.2018, де було відпрацьовано протягом квітня-липня 2018 року 22, 24, 24, 8 людино-днів.

За таких обставин, суд встановив, що ОСОБА_1 повністю відповідає умовам п. 7 ч. 2 ст. 114 Закону №1058-ІV і постанови Кабінету Міністрів від 16.05.1992 №244 для призначення пенсії жінкам, які працюють у сільськогосподарському виробництві та виховали п`ятьох і більше дітей.

Отже, відповідач протиправно та необгрунтовано відмовив у призначенні пенсії ОСОБА_1 відповідно до пункту 7 частин статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсі страхування», що є підставою для визнання відмови відповідача від 14.02.2022 у призначенні пенсії протиправною та такою, що підлягає скасуванню.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою статті 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частина друга статті 2 КАС України передбачає, що у справах щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень, суди перевіряють, зокрема, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

З урахуванням наведеного, суд вважає, що необґрунтовна повторна відмова від 14.02.2022 ГУ ПФУ в Рівненській області в призначенні позивачу пенсії за віком, зумовлена ігноруванням визначених законом підстав та обставин, встановлених судовим рішенням, що набрало законної сили, які підтверджують зайнятість особи у виробництві сільськогосподарської продукції у фермерському господарстві, є протиправною та обмежує позивача в реалізації конституційного права на соціальний захист.

Порушене право підлягає судовому захисту шляхом визнання протиправною відмови ГУ ПФУ в Рівненській області від 14.02.2022 в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком та відновленню шляхом зобов`язання відповідача призначити пенсію за віком відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 114 Закону №1058-ІV.

Визначаючи дату, з якої слід відновити порушені права, свободи та інтереси позивача, суд враховує положення частини першої статті 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", згідно з якою пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Оскільки позивач 10.07.2018 звернулася до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 114 Закону №1058-ІV і на час такого звернення були наявними підстави для призначення пенсії, то порушене право ОСОБА_1 слід відновити з 10.07.2018.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В ході судового розгляду справи відповідач не виконав процесуального обов`язку доказування та не підтвердив належними й допустимими доказами правомірності своєї поведінки у спірних правовідносинах. Натомість доводи позивача ґрунтуються на приписах чинного законодавства України та підтверджуються матеріалами судової справи.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення повністю.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, суд присуджує на користь позивача витрати по сплаті судового збору в сумі 992,40 грн.

Керуючись статтями 241-246, 255, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області - задовольнити повністю.

Визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком з 10.07.2018 відповідно до пункту 7 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненсі області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до пункту 7 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування» з 10.07.2018.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області судовий збір у розмірі 992,40 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 09 вересня 2022 року

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_2 )

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (вул. Короленка, 7, м.Рівне,33028, ЄДРПОУ/РНОКПП 21084076)

Суддя Н.В. Друзенко