Справа № 640/9209/21
Суддя: Мазур А.С.
Дата ухвалення: 2022-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 вересня 2022 року м. Київ № 640/9209/21

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: судді Мазур А.С., розглянувши одноособово у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу:

за позовомОСОБА_1
до Комісії для розгляду питань, пов`язаних із встановленням статусу учасника війни, при Управлінні соціального захисту населення Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації
провизнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 із позовом до Комісії для розгляду питань, пов`язаних із встановленням статусу учасника війни, при Управлінні соціального захисту населення Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації, в якому просить суд: визнати протиправним і скасувати рішення Комісії для розгляду питань, пов`язаних із встановленням статусу учасника війни, при Управлінні соціального захисту населення Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації № 1 від 19.03.2021 про відмову у встановленні ОСОБА_1 статусу учасника війни відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»; зобов`язати Управління соціального захисту населення Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації в особі Комісії для розгляду питань, пов`язаних із встановленням статусу учасника війни, при Управлінні соціального захисту населення Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації прийняти рішення про встановлення ОСОБА_1 статусу учасника війни відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»; зобов`язати Управління соціального захисту населення Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації видати ОСОБА_1 посвідчення з написом «Посвідчення учасника війни» та нагрудний знак «Ветеран війни - учасник війни» стягнути з Управління соціального захисту населення Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 100000,00 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 08.04.2021 залишено позовну заяву без руху та надано строк на усунення недоліків позову.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.05.2021 відкрито спрощене позовне провадження у справі.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 25.06.2018, в рамках благодійного проекту «Перший добровольчий мобільний шпиталь ім. Миколи Пирогова», Благодійна організація «Перший добровольчий мобільний шпиталь ім. Миколи Пирогова» звернулася до ТМО «ФТИЗІАТРІЯ» із запитом про відрядження позивача, як працівника вказаного підприємства в райони проведення Операції об`єднаних сил Донецької та Луганської областей на період з 01 по 30 липня 2018 року для виконання завдань у складі Добровольчого шпиталю, про що видано відповідний наказ від 25.06.2018 № 171-к. У подальшому позивача було також відряджено ООС Донецької та Луганської областей у періоди з 01 по 30 жовтня 2018 року та з 01 по 30 грудня 2018 року, де позивач виконував функції лікаря - рентгенолога в Станично-Луганському РТМО. Враховуючи те, що позивач будучи відрядженим на 90 днів до Станично-Луганського РТМО, надавав якісні та безоплатні медичні послуги військовослужбовцям ЗСУ та працівникам правоохоронних органів і цим брав безпосередню участь у забезпеченні здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії рф, останній звернувся із заявою про встановлення і надання останньому статусу учасника війни, однак оскаржуваним рішенням від 19.03.2021 № 1 Комісія для розгляду питань, пов`язаних із встановленням статусу учасника війни протиправно відмовила позивачу.

У відзиві на позовну заяву відповідач проти задоволення позовних вимог заперечив, з огляду на те, що відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 23.09.2015 № 739 «Питання надання статусу учасника війни деяким особам» підставою для надання статусу учасникам війни працівникам підприємств, установ та організацій, які залучалися та брали безпосередню участь у забезпеченні проведення антитерористичної операції, перебуваючи безпосередньо в районах її проведення документи про безпосереднє залучення до виконання завдань антитерористичної операції в районах її проведення є, зокрема: витяги з наказів керівника Антитерористичного центру при СБУ або особи, яка його заміщує, першого заступника чи заступника керівника Антитерористичного центру при СБУ про залучення до забезпечення проведення антитерористичної операції, витяги з наказів керівника оперативного штабу з управління антитерористичною операцією, його заступників або керівників секторів (командирів оперативно-тактичних угрупувань) про підпорядкування керівнику оперативного штабу з управління антитерористичною операцією в районах її проведення); витяги з наказів Генерального штабу Збройних Сил про залучення до здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, витяги з наказів Командувача об`єднаних сил, командирів оперативно-тактичних угрупувань про прибуття (вибуття) до (з) районів здійснення таких заходів. Комісією для розгляду питань, пов`язаних із встановленням статусу учасника війни були розглянуті звернення позивача від 27.12.2019 № 100/06/я-409, від 22.04.2020 № 100/06/я- 67, від 31.08.2020 № 100/06/я-101, від 18.02.2021 № 100/06/я-ЗЗ, від 17.03.2021 № 100/06/я53 та наданні до них документи, однак подані позивачем докази не містять жодних документів про безпосереднє залучення останнього до виконання завдань антитерористичної операції в районах її проведення. Тому, комісією було прийнято рішення відмовити у встановленні статусу учасника війни. Крім того, відповідач заперечив проти задоволення клопотання щодо стягнення на користь позивача моральної шкоди та витрат на правову допомогу.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 працював в Територіальному медичному об`єднанні «ФТИЗІАТРІЯ» правонаступником якого є Комунальне некомерційне підприємство «ФТИЗІАТРІЯ» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) на посаді лікаря-рентгенолога рентгенологічного відділення, що підтверджується довідкою № 11/вк, від 01.02.2019.

25.06.2018 в рамках благодійного проекту «Перший добровольчий мобільний шпиталь ім. Миколи Пирогова», Благодійна організація «Перший добровольчий мобільний шпиталь ім. Миколи Пирогова» звернулася до ТМО «ФТИЗІАТРІЯ» із запитом про відрядження позивача, як працівника вказаного підприємства в райони проведення Операції об`єднаних сил Донецької та Луганської областей на період з 01 по 30 липня 2018 року для виконання завдань у складі Добровольчого шпиталю, про що ТМО «ФТИЗІАТРІЯ» видано відповідний наказ від 25.06.2018 № 171-к.

19.09.2018 в рамках благодійного проекту «Перший добровольчий мобільний шпиталь ім. Миколи Пирогова», Благодійна організація «Перший добровольчий мобільний шпиталь ім. Миколи Пирогова» звернулася до ТМО «ФТИЗІАТРІЯ» із запитом про відрядження позивача, як працівника вказаного підприємства в райони проведення Операції об`єднаних сил Донецької та Луганської областей на період з 01 по 30 жовтня 2018 року для виконання завдань у складі Добровольчого шпиталю, про що видано ТМО «ФТИЗІАТРІЯ» відповідний наказ від 20.09.2020 № 245-к

23.11.2018 в рамках благодійного проекту «Перший добровольчий мобільний шпиталь ім. Миколи Пирогова», Благодійна організація «Перший добровольчий мобільний шпиталь ім. Миколи Пирогова» звернулася до ТМО «ФТИЗІАТРІЯ» із запитом про відрядження позивача, як працівника вказаного підприємства в райони проведення Операції об`єднаних сил Донецької та Луганської областей на період з 01 по 30 грудня 2018 року для виконання завдань у складі Добровольчого шпиталю, про що видано ТМО «ФТИЗІАТРІЯ» відповідний наказ від 30.11.2018 311-к.

15.04.2020 ОСОБА_1 звернувся до Комісії для розгляду питань, пов`язаних із встановленням статусу учасника війни із заявою про надання йому статусу учасника бойових дій.

04.09.2020 Комісія прийняла рішення № 1, яким рекомендувала заявнику надати документи про безпосереднє залучення до виконання завдань антитерористичної операції в районах її проведення (витяги з наказів керівника Антитерористичного центру при СБУ або особи, яка його заміщує, першого заступника чи заступника керівника Антитерористичного центру при СБУ про залучення до забезпечення проведення антитерористичної операції, витяги з наказів керівника оперативного штабу з управління антитерористичною операцією, його заступників або керівників секторів (командирів оперативно-тактичних угрупувань) про підпорядкування керівнику оперативного штабу з управління антитерористичною операцією в районах її проведення).

17.02.2021 позивач повторно надіслав до Комісії заяву про надання статусу учасника війни, в якій зазначив, що 30.04.2018 АТО була «переформатована» в ООС, а функції та повноваження штабу АТО (у тому числі Антитерористичного центру при СБУ) були передані до ООШ ЗСУ, що унеможливлює виконання рішення Комісії №1. На підтвердження залучення позивача до бойових дій останнім було додано: паспорт громадянина України, копія ідентифікаційного номера, витяг з ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань про ТМО «ФТИЗІАТРІЯ»; довідка № 11/вк, видана ТМО «ФТИЗІАТРІЯ» від 01.02.2019; відомості про Благодійну організацію з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань; меморандум про взаємодію в рамках проекту «Перший добровольчий мобільний шпиталь ім. Миколи Пирогова», наказ «Про організацію направлення медичних працівників, що добровільно виявили бажання надати медичну допомогу у районі здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і o6opoни відсічі і отримування збройної агресії російської федерації; лист Благодійної організації від 25.06.2018 № 1819, наказ № 171-к, ТМО «ФТИЗІАТРІЯ» від 25.06.2018, відомості про Станично-Луганське РТМО з ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, посвідчення про відрядження № 01, від 25.06.2018, наказ Станично-Луганського РТМО № 115 від 02.07.2018, подяка, лист Благодійної організацієї № 1960 від 19.09.2018, наказ ТМО «ФТИЗІАТРІЯ» № 245-к від 20.09.2018, посвідчення про відрядження № 02 від 20.09.2018, витяг з наказу № ПДМШ-М-10МБ «Щодо відрядження добровольців - учасників десятої ротації Медевак», посвідчення про відрядження № б/н, від 20.09. 2018, наказ Станично-Луганського РТМО № 142, від 01.10.2018 року, грамота, лист Благодійної організації № 2005 від 23.11.2018, наказ ТМО «ФТИЗІАТРІЯ» № 311-к, від 30.11.2018, посвідчення про відрядження № 03від 30.11.2018, витяг з наказу № ПДМШ-М-12МБ «Щодо відрядження добровольців - учасників дванадцятої ротації Медевак», наказ Станично-Луганського РТМО № 164/а, від 01.02.2018, грамота, довідка Благодійної організації вих. № 2032 від 15.01.2019.

19.03.2021 рішенням Комісії для розгляду питань, пов`язаних із встановленням статусу учасника війни, при Управлінні соціального захисту населення Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації №1 відмовлено у встановленні ОСОБА_1 у встановленні статусу учасника війни відповідно до п.13 ст. 9 Закону України «Про статус ветеранів війни і, гарантії їх соціального захисту».

Вважаючи вказане рішення протиправним, позивач звернувся із даним позовом до суду.

Розглядаючи адміністративну справу по суті, адміністративний суд зазначає наступне.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Конституція України в статті 17 декларує, що захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.

Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України (стаття 65 Конституції України).

Правовий статус ветеранів війни визначає Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 №3551-XII (далі - Закон №3551).

Відповідно до статті 8 Закону 3551 учасниками війни визнаються військовослужбовці, які в період війни проходили військову службу у Збройних Силах колишнього СРСР, трудівники тилу, а також інші особи, передбачені цим Законом.

Пунктом 13 статті 19 Закон №3551 встановлено, що учасниками війни вважаються працівники підприємств, установ, організацій, які залучалися та брали безпосередню участь у забезпеченні проведення антитерористичної операції, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у порядку, встановленому законодавством, які залучалися та брали безпосередню участь у забезпеченні здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у порядку, встановленому законодавством.

Порядок надання статусу учасника війни особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, категорії таких осіб, терміни їх участі у забезпеченні проведення антитерористичної операції, у забезпеченні здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, а також райони антитерористичної операції визначаються Кабінетом Міністрів України. Райони здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації визначаються відповідно до Закону України "Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях".

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 23.09.2015 №739 «Питання надання статусу учасника війни деяким особам» (далі - Постанова №739) передбачено покласти на комісії, утворені відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 26.04.1996 №458 «Про комісії для розгляду питань, пов`язаних із встановленням статусу учасника війни відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (ЗП України, 1996 р., №10, ст.307), розгляд питань про встановлення статусу учасника війни працівникам підприємств, установ та організацій, які залучалися та брали безпосередню участь у забезпеченні проведення антитерористичної операції, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції в період її проведення.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 26.04.1996 №458 «Про комісії для розгляду питань, пов`язаних із встановленням статусу учасника війни відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», комісії створюються Урядом Автономної Республіки Крим, обласними, районними, Київською і Севастопольською міськими державними адміністраціями, виконавчими комітетами Рад і діють при органах праці та соціального захисту населення, які безпосередньо ведуть облік та обслуговують ветеранів війни або розглядають документи з надання встановлених пільг ветеранам війни.

Порядок створення і діяльності комісій щодо встановлення статусу учасника війни працівникам підприємств, установ та організацій, які брали безпосередню участь у забезпеченні проведення антитерористичної операції (або залучалися до її проведення), перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції в період її проведення регламентує Типове положення про комісії для розгляду питань, пов`язаних із встановленням статусу учасника війни відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», затверджене наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 30.05.1996 №79 (далі - Типове положення) та зареєстроване в Міністерстві юстиції України 04.06.1996 за №264/1289.

Зокрема, абз.5 п.2 Типового положення передбачено, що громадянам, які не є пенсіонерами, або які одержують іншу виплату замість пенсії, статус учасника війни встановлюється комісіями при органах праці та соціального захисту населення за місцем їх проживання.

Згідно з п.2 Постанови №739 та п.7-1 Типового положення, підставою для надання статусу учасника війни працівникам підприємств, установ та організацій, які залучалися та брали безпосередню участь у забезпеченні проведення антитерористичної операції, перебуваючи безпосередньо в районах її проведення, є документи про безпосереднє залучення до виконання завдань антитерористичної операції в районах її проведення (витяги з наказів керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки або особи, яка його заміщує, першого заступника чи заступника керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки про залучення до забезпечення проведення антитерористичної операції, витяги з наказів керівника оперативного штабу з управління антитерористичною операцією, його заступників або керівників секторів (командирів оперативно-тактичних угруповань) про підпорядкування керівнику оперативного штабу з управління антитерористичною операцією в районах її проведення), а також інші документи, видані державними органами, підприємствами, установами, організаціями, що містять відомості про безпосередню участь працівника в забезпеченні виконання завдань антитерористичної операції в районах її проведення (витяги з наказів і розпоряджень, посвідчень про відрядження, книг нарядів, матеріалів спеціальних (службових) розслідувань за фактами отримання поранень).

Пунктом 6 Типового положення передбачено, що районні, міські, районні в містах, відомчі комісії зобов`язані уважно вивчити документи, заслухати пояснення громадян, які їх подали, свідків, представників державних органів і громадських організацій, рад ветеранів, дослідити інші докази, надати допомогу громадянам у розшуку документів, інших доказів, необхідних для встановлення статусу учасника війни, та в 10-денний термін з дня подання документів прийняти відповідне рішення, про що інформувати громадянина.

Комісія в обов`язковому порядку приймає документи та розглядає питання встановлення статусу учасника війни на своєму засіданні.

Відповідно до п.12 Типового положення, рішення комісій щодо встановлення статусу учасника війни зберігаються в особистих, у тому числі пенсійних, справах громадян і в окремих справах загального діловодства як обов`язкові документи. За поданням комісій органи праці та соціального захисту населення, відповідні служби центральних органів виконавчої влади видають учасникам війни посвідчення в порядку та за формою, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.94 №302 "Про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни".

Аналіз норм Типового положення дозволяє прийти до висновку, що встановлення статусу учасника війни є виключною компетенцією комісій для розгляду питань, пов`язаних із встановленням статусу учасника війни відповідно до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту". При цьому, рішення про становлення певній особі статусу учасника війни відповідна комісія приймає на власний розсуд за наслідками уважного вивчення документів, поданих такою особою.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.8 Закону України "Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях", п.8 Положення про Міністерство охорони здоров`я України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2015 №267, Меморандуму "Про взаємодію в рамках проекту "Перший добровольчий мобільний шпиталь ім. Миколи Пирогова" від 05.02.2016 між Міністерством охорони здоров`я України, Міністерством оборони України, Генеральним штабом Збройних сил України та Благодійною організацією "Благодійний фонд "Перший добровольчий мобільний шпиталь ім. Миколи Пирогова", з метою вчасного реагування на потреби надання екстреної та спеціалізованої медичної допомоги цивільному населенню, військовослужбовцям та працівникам правоохоронних органів у районі здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях Міністерством охорони здоров`я України 27.04.2018 був прийнятий наказ №814 «Про організацію направлення медичних працівників, що добровільно виявили бажання надати медичну допомогу у районі здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях» (далі - наказ МОЗ України №814).

Відповідно до п.п.2 п.3 наказу МОЗ України №814 було наказано керівникам структурних підрозділів з питань охорони здоров`я обласних, Київської міської державних адміністрацій, державних установ, підприємств та закладів охорони здоров`я, вищих навчальних закладів, що належать до сфери управління МОЗ України, забезпечувати відрядження медичних та немедичних працівників підпорядкованих закладів охорони здоров`я, підприємств, установ та організацій в розпорядження Об`єднаного оперативного штабу Збройних сил України за умови наявності їхнього добровільного письмового волевиявлення в рамках проекту "Перший добровольчий мобільний шпиталь ім. Миколи Пирогова", у встановленому законодавством порядку.

Згідно з п.п.1 п.1 наказу МОЗ України №814 було наказано керівникам структурних підрозділів з питань охорони здоров`я Донецької та Луганської військово-цивільних адміністрацій забезпечити розміщення та допуск до роботи в підпорядкованих закладах охорони здоров`я медичних та немедичних працівників, які прибувають в рамках проекту "Перший добровольчий мобільний шпиталь ім. Миколи Пирогова" для роботи в закладах охорони здоров`я у районі здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях.

Жодне положення цього Меморандуму не передбачає залучення медичних працівників до безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів у взаємодії із Збройними Силами України, Міністерством внутрішніх справ України, Національною поліцією, Національною гвардією України, Службою безпеки України та іншими утвореними відповідно до законів України військовими формуваннями та правоохоронними органами, та не уповноважує жодну із Сторін брати на себе будь-які зобов`язання чи укладати будь- які домовленості в інтересах або від імені іншої Сторони.

Таким чином, суд приходить до висновку, що Перший добровольчий мобільний шпиталь ім. М. Пирогова є добровольчим формуванням, що було утворене з числа медичних працівників для захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, яке брало безпосередню участь в наданні безоплатних медичних послуг військовослужбовцям, працівникам правоохоронних органів та цивільному населенню на території Донецької та Луганської областей.

Пунктом 1 та 3 розпорядження Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України» від 02.12.2015 № 1275-р, затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, згідно з додатком та визнано такими, що втратили чинність: розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053 «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція», розпорядження Кабінету Міністрів України від 5 листопада 2014 року № 1079 «Про зупинення дії розпорядження Кабінету Міністрів України» від 30 жовтня 2014 року №1053.

Вищевказаними розпорядженнями затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція з початку її проведення та на теперішній час.

Згідно з додатками до розпоряджень Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 № 1275-р та № 1053-р від 30.10.2014, до зазначених населених пунктів належить смт Станиця-Луганська Луганської області, де відбував відрядження позивач протягом 90 днів.

При цьому, матеріали справи не містять жодних доказів (документів) безпосереднього залучення позивача до виконання завдань антитерористичної операції, як того вимагає п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 23.09.2015 № 739.

Проаналізувавши подані позивачем документи для встановлення статусу учасника війни, суд прийшов до висновку, що позивач не брав безпосередньої участі в бойових діях, однак останній здійснював свої обов`язки в районах проведення АТО/ООС.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що відповідач правомірно відмовив позивачу у наданні статусу учасника війни, а відтак позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Разом з тим, не підлягають задоволенню позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача моральних збитків.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 названого Кодексу у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин (ч. 2 цієї статті).

Статтею 90 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно вимог ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись вимогами ст.ст. 2, 5 - 11, 19, 72 - 77, 90, 139, 241 - 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Рішення суду, відповідно до частини 1 статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя А.С. Мазур