Справа № 300/3531/22
Суддя: Микитин Н.М.
Дата ухвалення: 2022-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
про залишення позовної заяви без руху
"09" вересня 2022 р. Справа № 300/3531/22
Суддя Івано-Франківського окружного адміністративного суду Микитин Н.М., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Мигаль Христина Орестівна до Офісу Генерального прокурора, Луганської обласної прокуратури про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Мигаль Христина Орестівна, звернувся до суду з адміністративним позовом до Офісу Генерального прокурора, Луганської обласної прокуратури, згідно якого просить суд:
- визнати протиправною бездіяльність Генерального прокурора щодо незвернення до Ради прокурорів України для отримання рекомендації на звільнення ОСОБА_1 з посади прокурора Луганської області за поданою ним 06.09.2019 заявою про дострокове припинення повноважень на адміністративній посаді за власним бажанням;
- визнати протиправним та скасувати наказ Генерального прокурора № 128к від 06.09.2019, яким ОСОБА_1 звільнено з адміністративної посади прокурора Луганської області та з органів прокуратури на підставі пункту 7 частини 1 ст. 51 Закону України «Про прокуратуру»;
- поновити ОСОБА_1 на посаді прокурора Луганської області з 11 вересня 2019 року;
- стягнути з Луганської обласної прокуратури середній заробіток за весь час вимушеного прогулу без утримання податків й інших обов`язкових платежів, починаючи з 11.09.2019 по день прийняття судом рішення про поновлення на роботі.
Пунктом 5 частини 1 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суддя після одержання позовної заяви, серед іншого, з`ясовує, чи позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).
Суд звертає увагу, що згідно статті 118 Кодексу адміністративного судочинства України, процесуальні строки це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.
Відтак, чинне законодавство обмежує строк звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.
Розглянувши заяву позивача про поновлення пропущеного строку звернення до суду та дослідивши документи додані до неї, суд зазначає наступне.
Згідно частини 1 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України , позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим кодексом або іншими законами.
Частиною 3 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до частини 5 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.
В зв`язку із наведеним, Кодексом адміністративного судочинства України передбачено, що для звернення до суду у справах щодо проходження публічної служби встановлюється місячний строк.
Судом встановлено, що предметом оскарження у даній справі є правомірність наказу Генерального прокурора № 128к від 06.09.2019, яким звільнено державного радника юстиції 3 класу ОСОБА_1 з посади прокурора Луганської області та органів прокуратури з 10 вересня 2019 року у зв`язку з поданням заяви про звільнення з посади за власним бажанням на підставі пункт 7 частини 1 статті 51 Закону України "Про прокуратуру".
Проте, позивач звернувся до адміністративного суду з даним адміністративним позовом 30.08.2022, що підтверджується датою, зазначеною реєстраційним штампом на конверті при відправленні кореспонденції.
Порівняльний аналіз термінів «дізнався» та «повинен був дізнатися» дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх майнових прав, а тому доведення факту, через який особа не знала про порушення свого права і саме з цієї причини не звернулася за його захистом до суду, недостатньо. Тобто, особа повинна також довести той факт, що вона не могла дізнатися про порушення свого права.
З долученої позивачем до позовної заяви копії трудової книжки позивача встановлено, що 10.09.2019 позивач був звільнений з посади прокурора Луганської області та органів прокуратури на підставі наказу Генерального прокурора № 128к від 06.09.2019 за власним бажанням.
Таким чином, про факт свого звільнення позивачу було достеменно відомо ще у 2019 році.
Доказів неможливості звернення до відповідача з відповідними заявами та запитами щодо причин свого звільнення, або ж оскарження підстави свого звільнення, з жовтня 2019 року по серпень 2022 року матеріали справи не містять.
Крім того, суд зазначає, що ОСОБА_1 14.04.2021 звертався до суду з адміністративним позовом до Офісу Генерального прокурора, Луганської обласної прокуратури про визнання протиправним та скасування наказу № 128к від 06.09.2019 про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
Так, Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 21.04.2021 в справі № 300/1651/21, заяву представника позивача про відкликання та повернення позовної заяви - задоволено. Позовну заяву ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора, Луганської обласної прокуратури про визнання протиправним та скасування наказу № 128к від 06.09.2019 про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - повернуто позивачу з усіма доданими до неї матеріалами.
Згідно позовної заяви поданої в справі № 300/1651/21, ОСОБА_1 , зазначено, що про порушення своїх прав та незаконність наказу Генерального прокурора № 128к від 06.09.2019 він дізнався при ознайомленні з листом ДБР № 10-5-02-01 від 03.03.2021, який ним отриманий 10.03.2021 в приміщенні ДБР наручно.
Суд звертає увагу, що згідно змісту листа ДБР № 10-5-02-01 від 03.03.2021, позивача повідомлено, що Листом від 30.12.2020 № 05/1/3-18 вих-20 Радою прокурорів України на запит слідчого у кримінальному провадженні надано інформацію про те, що Генеральний прокурор Рябошапка Р.Г. не вносив до Ради прокурорів України відповідне звернення щодо внесення рекомендацій про звільнення з адміністративної посади прокурора Луганської області ОСОБА_1 та відповідно Радою прокурорів України такі рекомендації не надавалися, що є порушення встановленого порядку звільнення, визначеного законом, має ознаки незаконного звільнення працівника з роботи, захист від якого гарантується державою відповідно до положень частини 5 статті 43 Конституції України, та може свідчити про грубе порушення законодавства про працю, у тому числі Ваших конституційних прав на працю.
Таким чином, суд вважає, що позивачу про порушення своїх прав, а саме допущену щодо нього протиправну бездіяльність Генерального прокурора, тобто умисне не звернення останнього до Ради прокурорів України для отримання рекомендації на звільнення Позивача з метою приховування факту отримання заяви позивача шляхом безпосереднього втручання Генерального прокурора та повідомлення останнім неправдивих відомостей, було відомо з 10.03.2021 при ознайомленні із листом ДБР № 10-5-02-01 від 03.03.2021.
В зв`язку із наведеним, зазначені позивачем у позові підстави поновлення пропущеного строку звернення до суду з вимогами щодо оскарження наказу Генерального прокурора № 128к від 06.09.2019, не є поважними та не свідчать про наявність у позивача перешкод чи труднощів, що унеможливили своєчасне звернення до суду з даним позовом.
При цьому, обов`язковою умовою поновлення судом строків на звернення до адміністративного суду є існування поважної причини (певних обставин або обставини, за яких своєчасне здійснення процесуальної дії було неможливим або утрудненим) пропуску такого строку, про що зазначається та підтверджується матеріалами, що до неї додаються.
Відтак, клопотання позивача викладене в позовній заяві про поновлення строку звернення до суду не підлягає задоволенню.
В контексті наведеного слід також зазначити, що дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників цих відносин у випадку, якщо вони стали спірними, а також однією із гарантій дотримання у суспільних відносинах принципу правової визначеності, як складової принципу верховенства права. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними та після завершення таких строків, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.
Згідно з частинами 1 та 2 статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України визначає, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.
Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.
Відповідно до приписів частини 6 статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.
За таких обставин суд приходить до висновку, що позовна заява не відповідає вимогам, визначеним статтями 123, 161 Кодексу адміністративного судочинства України.
Відповідно до статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.
У зв`язку з вищевикладеним, згідно з вимогами статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України позовну заяву слід залишити без руху та надати позивачу строк для усунення недоліків.
На підставі наведеного, керуючись статтями 122, 123, 161, 169, 241-243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, -
П О С Т А Н О В И В:
Визнати неповажними причини пропуску ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Мигаль Христина Орестівна, строку звернення до адміністративного суду з позовною заявою до Офісу Генерального прокурора, Луганської обласної прокуратури про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, з підстав, визначених у позовній заяві про поновлення строку викладеному в позовній заяві.
Позовну заяву ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Мигаль Христина Орестівна до Офісу Генерального прокурора, Луганської обласної прокуратури про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - залишити без руху.
Надати позивачу десятиденний строк з дня вручення (отримання) копії цієї ухвали для усунення вказаного недоліку шляхом подання заяви про поновлення пропущеного строку звернення до суду з посиланням на інші обставини, які перешкоджали позивачу звернутись до суду із відповідним позовом з дотриманням строку, встановленого приписами частини 5 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України та навести доводи на обґрунтування поважності причин пропуску строку та надати докази на підтвердження даних доводів.
Роз`яснити, що в разі неусунення недоліків у визначений строк позовна заява буде повернена.
Відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.
Ухвала окремо від рішення суду оскарженню не підлягає.

Суддя Микитин Н.М.