Справа № 120/4412/22
Суддя: Слободонюк Михайло Васильович
Дата ухвалення: 2022-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2022 р. Справа № 120/4412/22

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Слободонюка М.В., розглянувши у м. Вінниці в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (в письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Бершадської міської ради про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) з адміністративним позовом до Бершадської міської ради (далі міська рада, відповідач) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що 25.03.2022 Бершадською міською радою на 23 черговій сесії 8 скликання розглядалось питання щодо надання позивачу дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, розташованої за межами населених пунктів, орієнтовною площею 2,0 га. Однак, як вказує позивач, рішення за наслідками розгляду даного питання відповідачем прийняте не було.

Позивач вважає, що відповідач не навів належних обставин, що слугували підставою для неприйняття рішення та, відповідно, ненадання позивачеві дозволу на розробку проекту землеустрою.

Ухвалою від 13.06.2022 судом відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням сторін (у письмовому провадженні). Крім того, встановлені сторонам строки для подання відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив та заперечення. Цією ж ухвалою у відповідача витребувано додаткові докази, необхідні для вирішення справи.

04.07.2022 відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву. Так, заперечуючи проти позову відповідач зазначив, що 26.01.2022 позивач звернувся до Бершадської міської ради із заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність із земель комунальної власності для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,0 га з доданим графічним матеріалом, на якому зазначено бажане місце розташування земельної ділянки. Відповідач вказує, що за результатами розгляду клопотання позивача, відділом земельних відносин Бершадської міської ради було підготовлено проект рішення «Про надання дозволу на виготовлення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства у власність за межами населених пунктів». У подальшому, як зазначив відповідач, даний проект рішення був розглянутий на пленарному засіданні 23 сесії 8 скликання Бершадської міської ради, яка відбулась 25.03.2022, однак не набрав необхідної кількості голосів. Враховуючи зазначене відповідач вважає, що в його поведінці жодної протиправної бездіяльності не має, а тому просить відмовити позивачу у задоволенні його адміністративного позову.

Відповіді на відзив від позивача до суду не надходило.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив, що ОСОБА_1 27.01.2022 звернувся до Бершадської міської ради із заявою від 26.01.2022 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність із земель комунальної власності, для ведення особистого селянського господарства, орієнтовною площею 2,00 га, розташовану за межами с. Кидрасівка.

До свого клопотання позивачем було долучено копію паспорта заявника, копію довідки про присвоєння ідентифікаційного номера, а також викопіювання з публічної кадастрової карти із зазначенням бажаного місця розташування земельної ділянки.

Як слідує із матеріалів справи, за наслідками попереднього опрацювання поданої позивачем заяви, відділом земельних відносин Бершадської міської ради було підготовлено проект рішення Про надання дозволу на виготовлення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства у власність за межами населених пунктів, одним із пунктів якого було передбачено надання позивачу відповідного дозволу щодо бажаної для нього земельної ділянки.

Втім, 25.03.2022 на пленарному засіданні 23 сесії 8 скликання Бершадської міської ради розглянуто проект рішення "Про надання дозволу на виготовлення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства у власність за межами населених пунктів". Разом із тим, такий проект рішення не був підтриманий більшістю голосів депутатів від загального складу ради, у зв`язку з чим рішення з даного питання не було прийнято, про що свідчить долучений до матеріалів справи витяг із протоколу пленарного засідання міської ради від 25.03.2022.

Позивач вважає, що відповідачем протиправно неприйнято рішення за результатами розгляду його заяви про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, а тому з метою захисту порушених, на його думку, прав та інтересів він звернувся до суду з цим адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам та встановленим обставинам справи суд виходить із наступного.

За приписами статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суб`єктивне право на земельну ділянку виникає і реалізується на підставах і в порядку, визначених Конституцією України, Земельним Кодексом України від 25.10.2001 № 2768-III (далі - ЗК України) та іншими законами України, що регулюють земельні відносини.

За змістом статті 18 ЗК України до земель України належать усі землі в межах її території, в тому числі острови та землі, зайняті водними об`єктами, які за основним цільовим призначенням поділяються на категорії. Категорії земель України мають особливий правовий режим.

Конкретні категорії земель визначені у частині першій статті 19 ЗК України, до яких зокрема належать і землі сільськогосподарського призначення.

Згідно з частиною 1 статті 22 ЗК України землями сільськогосподарського призначення визнаються землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково-дослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури, у тому числі інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції, або призначені для цих цілей.

Положеннями частини третьої статті 22 ЗК України передбачено, що землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування, зокрема, громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

За змістом п. "б" ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності.

За приписами частини першої статті 121 ЗК України громадяни України мають право на безоплатну передачу земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара.

Отже, законом гарантовано право громадян України на безоплатне набуття у власність земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства, не більше як 2,0 гектара.

Порядок набуття відповідного права визначається главою 19 розділу ЗК України.

Так, згідно із статтею 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

В силу положень частини 7 статті 118 ЗК України орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Відповідно до частини першої статті 122 ЗК України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Статтею 144 Конституції України передбачено, що органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території.

Згідно з частиною 1 статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин віднесено до виключної компетенції сільських, селищних, міських рад. Такі питання вирішуються виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради (ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні").

Отже, аналізуючи вказані норми права, суд наголошує на тому, що орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 ЗК України, надає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або ж мотивовану відмову у його наданні лише у формі рішення, прийнятого на пленарному засіданні відповідної ради.

Аналогічна правова позиція щодо застосування норм права наведена у постановах Верховного Суду від 18.10.2018 у справі № 813/481/17, від 25.02.2019 у справі № 347/964/17, від 22.04.2019 у справі № 263/16221/17, від 08.11.2019 у справі № 420/914/19, від 09.10.2020 у справі № 1840/3664/18.

Водночас, як встановлено судом, за наслідком розгляду заяви (клопотання) ОСОБА_1 , Бершадською міською радою не було прийнято жодного із передбачених законом рішення щодо надання дозволу на розробку проекту із землеустрою чи відмови у його надані.

Так, згідно із витягом із протоколу відкритого поіменного голосування 23 сесії 8 скликання Бершадської міської ради від 25.03.2022 та результатами поіменного голосування з питання "Про надання дозволу на виготовлення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства у власність за межами населених пунктів судом з`ясовано, що за відповідний проект рішення "за" проголосували 17 депутатів, "утримались" - 9 депутатів, "проти" - 1 депутат, не голосувало 0 депутатів та 8 були відсутні. Тобто, рішення прийнято не було.

Відтак, із наведеного вбачається, що за наслідком розгляду заяви (клопотання) позивача відповідачем, як суб`єктом земельних правовідносин, не було прийнято жодного акту ради у формі рішення (ані позитивного рішення щодо надання дозволу на розробку проекту із землеустрою ані відмови у його надані), що суперечить вимогам Земельного кодексу України.

Верховним Судом у постанові від 09.07.2020 у справі № 454/160/17 сформовано правовий висновок про те, що протокол сесії ради як і витяг з протоколу засідання ради відображають лише результати голосування, однак мотивів прийняття того чи іншого рішення, які б дозволяли скористатись можливістю його оскарження, такі документи не містять і не відповідають поняттю акту органу місцевого самоврядування.

Суд вважає, що у даних правовідносинах суб`єкт владних повноважень не може утриматись від прийняття рішення, що входить до його виключної компетенції. У свою чергу не прийняття рішення не є законним способом поведінки органу, а результати поіменного голосування, не містять чіткого та однозначного рішення про відмову, а отже не можуть вважатися "відмовою у наданні дозволу" у розумінні положень Земельного кодексу України.

Поряд із тим саме по собі розроблення проекту рішення про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою не може бути виправданням правомірної поведінки відповідача, оскільки такі дії в жодному разі не узгоджуються з вимогами частини сьомої статті 118 Земельного кодексу України щодо обов`язку у місячний строк розглянути клопотання і прийняти рішення про надання або відмову у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою.

Натомість, жодних відомостей про те, що по заяві (клопотанню) позивача міською радою був підготовлений та прийнятий проект рішення про відмову у даванні дозволу на розроблення проекту землеустрою матеріали справи також не містять.

Враховуючи вищевикладене суд дійшов висновку, що відповідач в межах спірних правовідносин діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачені Земельним кодексом України, Законом України "Про місцеве самоврядування", без дотримання вимог частини другої статті 2 КАС України.

Визначаючись щодо способу захисту порушеного права суд враховує правовий висновок Верховного Суду, який викладений у постанові від 23.11.2021 по справі №580/704/21 та який полягає у тому, що відсутність рішення органу місцевого самоврядування про надання дозволу на розробку проекту землеустрою або відмову у його наданні, після спливу встановленого законом строку розгляду клопотання особи, свідчить про допущення суб`єктом владних повноважень протиправної бездіяльності.

Отже, оскільки Бершадською міською радою не прийнято жодного рішення визначеного Земельним кодексом України (про надання чи про відмову у наданні дозволу) за наслідками розгляду заяви (клопотання) позивача про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, тому суд дійшов висновку, що у спірних правовідносинах відповідач у своїй поведінці допустив саме бездіяльність (а не дії, як помилково вказує позивач), яка виходячи із обставин справи є протиправною.

Таким чином в цій частині заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню судом у спосіб визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо неприйняття рішення за наслідками розгляду заяви (клопотання) позивача про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність із земель комунальної власності, для ведення особистого селянського господарства, орієнтовною площею 2,00 га, яка розташована за межами с. Кидрасівка.

В той же час, надаючи оцінку вимогам позивача зобов`язального характеру, суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Наведене кореспондується із повноваженнями суду при вирішенні справи. Так, згідно з п. 4 ч. 2 ст. 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Згідно правового висновку Верховного Суду викладеного у постанові № 823/106/18 від 15 червня 2021 року, за загальним правилом застосування такого способу захисту прав та інтересів позивача як зобов`язання уповноваженого органу прийняти конкретне рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, є правильним, коли уповноважений орган розглянув клопотання заявника та прийняв рішення, яким протиправно відмовив в його задоволенні.

В даному ж випадку відповідачем не було прийнято по суті жодного з рішень за наслідками розгляду ініційованого позивачем земельного питання.

При цьому рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою є адміністративним актом, прийняттю якого повинна передувати визначена законом адміністративна процедура. Однак, в суду відсутні докази про те, що відповідач аналізував обставини, визначені у статті 118 ЗК України, з`ясування яких є необхідним і важливим при розгляді питання пов`язаного із наданням дозволу на розроблення документації із землеустрою.

Виходячи з принципу "належного врядування", суб`єкт владних повноважень повинен сам виправляти свої помилки і відновлювати права осіб, що звернулися до нього, і щодо яких мали місце порушення. Тим більше після того, як неправомірність рішення (дії, бездіяльності) встановлено судом. Зазначену правову позицію було висловлено у постанові Верховного Суду від 28.05.2020 у справі N 819/654/17.

Частиною четвертою статті 245 КАС України передбачено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Таким чином, встановивши протиправну бездіяльність Бершадської міської ради щодо неприйняття по суті рішення за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 , достатнім і ефективним способом захисту порушених прав позивача є зобов`язання відповідача повторно розглянути ініційоване позивачем питання (заяву (клопотання)) про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність із земель комунальної власності, для ведення особистого селянського господарства, орієнтовною площею 2,00 га, яка розташована за межами с. Кидрасівка та прийняти рішення із урахуванням правової оцінки, наданої судом.

Отже, заявлені у цій справі позовні вимоги зобов`язального характеру підлягають задоволенню частково у визначений вище спосіб.

Відносно доводів відповідача про дію на даний час положень Закону України від 24 березня 2022 року № 2145-XI Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення умов для забезпечення продовольчої безпеки в умовах воєнного стану, який набрав чинності 07 квітня 2022 року та яким внесені зміни в розділ X Перехідні положення Земельного кодексу України та доповнено його доповнено пунктом 27, згідно з яким (п.п. 5) під час дії воєнного стану забороняється безоплатна передача земель державної, комунальної власності у приватну власність, надання дозволів на розроблення документації із землеустрою з метою такої безоплатної передачі, розроблення такої документації, то суд звертає увагу на таке.

Дійсно, Закон від 24 березня 2022 року № 2145-XI встановлює визначене імперативне правило, зміст якого полягає у забороні органам місцевого самоврядування під час дії воєнного стану приймати рішення про надання дозволів на розроблення документації із землеустрою.

В той же час нормами цього Закону не встановлено заборони чи відтермінування розгляду клопотань зацікавлених осіб, чи повторного їх розгляду на виконання судового рішення, а передбачено лише заборону у їх задоволення. Тобто, у такий спосіб законодавцем встановлено самостійну підставу для відмови у наданні дозволу на виготовлення документації із землеустрою у випадку, якщо відповідне клопотання розглядається після 07 квітня 2022 року (день набрання чинності законом) в період дії воєнного стану незалежно від дати його надходження до органу місцевого самоврядування.

В даному ж випадку межі покладеного судом обов`язку за даним судовим рішенням не охоплюють зобов`язання міської ради всупереч положенням Закону від 24 березня 2022 року № 2145-XI № 2145-XI безальтернативно прийняти позитивне для позивача рішення, а лише вказують на необхідність повторно розглянути заяву (клопотання) позивача з урахуванням висновків суду та прийняти відповідне рішення за результатом такого розгляду.

Отже, наведений вище аргумент відповідача не може бути правовою підставою, за якою заявлені позовні вимоги не можуть бути задоволені у визначений судом спосіб.

Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з нормами частин 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд доходить висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову у спосіб визначений судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, у зв`язку з задоволенням позову, судові витрати позивача на сплату судового збору у розмірі 992,40 грн. підлягають стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Водночас суд зауважує, що на користь позивача підлягає відшкодуванню вся сума судового збору. Адже, незважаючи на часткове задоволення позовних вимог, суд визнав порушення законних прав позивача внаслідок неправомірної бездіяльності відповідача і спір по суті вирішено в користь позивача, тоді як прийняття рішення про часткове задоволення позову пов`язується виключно зі способом захисту порушених прав останнього.

Керуючись ст.ст. 73-77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Бершадської міської ради щодо неприйняття рішення за наслідками розгляду заяви (клопотання) ОСОБА_1 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність із земель комунальної власності, для ведення особистого селянського господарства, орієнтовною площею 2,00 га, яка розташована за межами с. Кидрасівка.

Зобов`язати Бершадську міську раду повторно розглянути заяву (клопотання) ОСОБА_1 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність із земель комунальної власності, для ведення особистого селянського господарства, орієнтовною площею 2,00 га, яка розташована за межами с. Кидрасівка та прийняти за результатом її розгляду рішення із урахуванням висновків суду в цій справі.

У іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 992,40 грн. (дев`ятсот дев`яносто дві гривні сорок копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Бершадської міської ради.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складено 09.09.22.

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 );

Відповідач: Бершадська міська рада ( вул. Героїв України, 23, м. Бершадь, Гайсинський район, Вінницька область, 24400, ).

Суддя Слободонюк Михайло Васильович