Справа № 640/13957/22
Суддя: Маруліна Л.О.
Дата ухвалення: 2022-09-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А
про залишення позовної заяви без руху

05 вересня 2022 року м. Київ № 640/13957/22
Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Маруліної Л.О., ознайомившись з позовною заявою і доданими до неї матеріалами
за позовом ОСОБА_1
до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві
про визнання протиправними дії, зобов`язання вчинити дії,-
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві, в якому просить суд:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві при перерахунку пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» протиправними щодо зниження розміру її з 86 відсотків сум грошового забезпечення до 70 відсотків сум грошового забезпечення;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві зробити перерахунок та виплату пенсії позивача з 01.04.2019 року виходячи з 86 відсотків сум грошового забезпечення.
Згідно з пунктом 3 частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу.
Відповідно до пункту 5 частини п`ятої статті 160 кодексу адміністративного судочинства України в позовній заяві зазначаються виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.
Ознайомившись із позовом, судом встановлено, що предметом оскарження позивачем визначено протиправність дії пенсійного органу щодо зниження розміру її з 86 відсотків сум грошового забезпечення до 70 відсотків сум грошового забезпечення.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на незгоду із листом відповіддю Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві від 18.08.2022 року №17692-17840/Б-02/8-2600/22, яким в такому перерахунку та виплаті відмовлено.
Зокрема, однією з підстав позову позивачем зазначено статтю 16 Закону України «Про звернення громадян».
В свою чергу, суд зауважує, що статтею 16 вказаного Закону врегульовано процедуру розгляду скарг громадян, згідно з частиною першою якої, скарга на дії чи рішення органу державної влади, органу місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, об`єднання громадян, засобів масової інформації, посадової особи подається у порядку підлеглості вищому органу або посадовій особі, що не позбавляє громадянина права звернутися до суду відповідно до чинного законодавства, а в разі відсутності такого органу або незгоди громадянина з прийнятим за скаргою рішенням - безпосередньо до суду.
Отже, у разі, якщо позивач має намір оскаржити рішення пенсійного органу, останньому слід уточнити позовні вимоги відповідно до способу захисту, встановленому у пункті 2 частини першої статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме «визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень».
В іншому випадку, позовні вимоги суперечать підставам позову.
Крім того, в обґрунтування позовних вимог позивач посилається:
- на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 28.09.2020 року у справі №640/13540/20, згідно з резолютивною частиною якого: визнано дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо зменшення відсоткового розміру основної пенсії ОСОБА_1 з 86 відсотків до 70 відсотків при проведенні перерахунку пенсійного забезпечення з 01 січня 2018 року протиправними; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 виходячи з 86 відсотків сум надбавки за вислугу років з 1 січня 2018 року урахуванням 100% суми підвищення;
- на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 04.01.2022 року у справі №640/21527/21, згідно з резолютивної частини якого: визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови ОСОБА_1 у проведенні з 01 квітня 2019 року перерахунку та виплати пенсії на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії від 24 травня 2021 року за № 3161; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві провести з 01 квітня 2019 року перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії від 24 травня 2021 року за № 3161, з урахуванням проведених раніше виплат; у задоволенні решти позовних вимог - відмовити.
В свою чергу, у мотивувальній частині рішення від 04.01.2022 року у справі №640/21527/21, відмовляючи в частині позовних вимог, суд дійшов висновку: «що протиправність зниження розміру пенсії з 86 до 70 відсотків сум грошового забезпечення, а також, обмеження виплати суми підвищення пенсії, були предметом судового розгляду у справі № 640/13540/20. Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 вересня 2020 року у справі №640/13540/20, яке набрало законної сили, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити перерахунок та виплачувати пенсію позивачу з урахуванням 86 відсотків сум грошового забезпечення та 100 відсотків суми підвищення, з огляду на що позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.»
Обидва рішення суду набрали законної сили та охоплюють предмет позову, заявлений позивачем у цій позовній заяві.
Згідно з пунктом 2 частини першої статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо: у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав є такі, що набрали законної сили, рішення або постанова суду, ухвала про закриття провадження в адміністративній справі.
Отже, позивачу слід надати суду обґрунтування відмінності підстав позовів, вирішених у справах №640/13540/20 та №640/21527/21 від підстав позову у справі №640/13957/22 в призмі порушення відповідачем частини третьої статті 51 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
Таким чином, суд пропонує позивачу надати суду уточнену позовну заяву, в якій зазначити чітке обґрунтування порушеного права (або згідно Закону України «Про звернення громадян», або Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб») з обов`язковим повідомленням суду підстав позовів у справах №640/13540/20 та №640/21527/21 та їх відмінністю від позову, поданого у справі №13957/22.
Також в уточненій позовній заяві необхідно зазначити предмет позову (його прохальну частину) відповідно до обґрунтувань (підстав) позову.
Крім того, суд зауважує, що відповідно до частини першої статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України до позовної заяви додаються її копії, а також копії доданих до позовної заяви документів відповідно до кількості учасників справи, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті.
Разом з тим, примірника позовної заяви з додатками для відповідача позивачем не долучено.
Позаяк, враховуючи вищевстановлену судом необхідність подання позивачем уточненої позовної заяви, остання має бути подана позивачем у кількості двох примірників (для суду та відповідача) із долученими до неї та первісного позову додатками.
Відповідно до пункту 5 частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).
Частинами першою та другою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Суд зауважує, що строк звернення до суду обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Як встановлено з позовної заяви, предметом даного позову є не здійснення ГУ ПФУ в м. Києві перерахунку та виплати пенсії з 01.04.2019 року виходячи з 86 відсотків сум грошового забезпечення позивача.
Отже, спірні правовідносини виникли у квітні 2019 року, водночас з позовом до суду позивач звернувся в 26.08.2022 року, тобто з пропуском строку, встановленого статтею 122 Кодексом адміністративного судочинства України.
Разом з тим, обставин та причин, які перешкоджали позивачу звернутися до суду із дотриманням процесуального строку звернення до суду, позивачем у позовній заяві не вказано, відповідної заяви про поновлення строку звернення до суду не подано.
Суд звертає увагу, що Верховним Судом в постанові від 31.03.2021 року по справі № 240/12017/19 вирішено відступити від висновків, викладених, зокрема у постановах від 29.10.2020 року у справі № 816/197/18, від 20.10.2020 року у справі № 640/14865/16-а, від 25.02.2021 року у справі № 822/1928/18 щодо застосування строку звернення до суду у соціальних спорах, у яких, зокрема зазначено, що при застосуванні строків звернення до адміністративного суду у вказаній категорії справ слід виходити з того, що встановлені процесуальним законом строки та повернення позовної заяви без розгляду на підставі їх пропуску не можуть слугувати меті відмови у захисті порушеного права, легалізації триваючого правопорушення, в першу чергу, з боку держави (постанови Верховного Суду від 29.10.2020 року у справі №816/197/18, від 20.10.2020 року у справі №640/14865/16-а), а також про те, що строк звернення позивача до суду у випадку спірних правовідносин розпочав перебіг після отримання позивачем листа-відповіді від органу Пенсійного фонду, а не після отримання пенсії за відповідний період (постанова Верховного Суду від 25.02.2021 року у справі №822/1928/18) та дійшов такого висновку щодо застосування строку звернення до суду, передбаченого статтею 122 Кодексу адміністративного судочинства України у спорах цієї категорії:
1) для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час, коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів, при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання такою особою строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.
2) пенсія є щомісячним періодичним платежем, а тому в будь-якому разі її розмір відомий особі, яка її отримує щомісячно. Відтак, отримання пенсіонером листа від територіального органу Пенсійного фонду України у відповідь на його заяву не змінює момент, з якого така особа повинна була дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли вона почала вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду у разі якщо така особа без зволікань та протягом розумного строку не вчиняла активних дій щодо отримання інформації про правильність/помилковість нарахування розміру пенсії, своєчасність/несвоєчасність її перерахунку, тощо.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних гарантій Касаційного адміністративного суду від 31.03.2021 року по справі № 240/12017/19, яка є обов`язковою для суду першої інстанції.
Відтак, суд зазначає, що момент отримання позивачем листа-відповіді пенсійного органу від 18.08.2022 року №17692-17840/Б-02/8-2600/22 на його заяву не змінює момент, з якого позивач повинен був дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли позивач почав вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду в даному випадку, оскільки такі дії позивач почав вчиняти з пропущенням встановленого процесуального строку, після отримання пенсії. Крім того, вказаний лист-відповідь позивачем не оскаржується.
Суд враховує, що пенсію позивач отримує щомісячно, проте доводів та доказів, які б свідчили про наявність об`єктивно непереборних обставин, пов`язаних з дійсними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного вчинення дій щодо звернення до суду з позовом за захистом порушеного права, протягом установленого законом строку, останнім не наведено.
Отже, вищевикладене свідчить про те, що до суду з даним адміністративним позовом позивач звернувся поза межами шестимісячного строку, передбаченого частиною другою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України.
Згідно правової позиції Європейського суду з прав людини у справі KARAKUTSYA v. UKRAINE (заява №18986/06) від 16.02.2017 року (набуло статусу остаточного 16.05.2017 року). Суд неодноразово визначав, що це є обов`язок зацікавленої сторони виявляти особливу уважність, дбаючи про свої інтереси, та вживати необхідних заходів для отримання інформації про рух своєї справи (див. між іншого, Teuschler v. Germany (dec.), no. 47636/99, 4 жовтня 2001 року; Sukhorubchenko v. Russia, no. 69315/01, § 48, 10 February 2005; Gurzhyy v. Ukraine (dec.), no. 326/03, 1 квітня 2008 року; and Muscat, цит.вище, § 44) (п. 53).
З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що позивачем пропущено строк звернення до суду, до позовної заяви не додано заяви про поновлення строку звернення до суду, а викладені в тексті позовної заяви обставини не є поважними.
Відповідно до частини першої статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.
З огляду на вищевикладене, позивачу необхідно протягом десяти днів звернутися до суду із заявою про поновлення строку звернення до суду.
Відповідно до частини третьої статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
До позовних матеріалів позивачем долучено аркуш паперу, на якому містяться власноручні записи, вчинені ОСОБА_1 , щодо номеру, дати, реквізитів та суми судового збору, начебто сплаченого останнім у розмірі 1040,00 грн., яку позивач у прохальній частині позову просить стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Разом з тим, суд не може вважати вказаний аркуш паперу належним доказом сплати судового збору за подання позову, виходячи з наступного.
Згідно з частиною першою статті 6 Закону України «Про судовий збір» судовий збір перераховується у безготівковій або готівковій формі, у тому числі з використанням електронного платіжного засобу або за допомогою платіжних пристроїв, в тому числі з використанням платіжних систем через мережу Інтернет у режимі реального часу.
За подання до суду процесуальних документів в електронній формі судовий збір може бути сплачено за допомогою Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи та з використанням платіжних систем через мережу Інтернет у режимі реального часу.
Сплата судового збору за допомогою електронного платіжного засобу оформляється квитанцією платіжного термінала, чеком банкомата, сліпом або іншими документами за операціями з використанням електронних платіжних засобів у паперовій або електронній формі.
Сплата судового збору за допомогою платіжного пристрою оформляється за допомогою касового документа (квитанції, чека тощо), який містить усі обов`язкові реквізити касового документа.
Отже, належним доказом сплати судового збору є відповідний документ (квитанція, чек, платіжне доручення тощо), який позивачем до матеріалів справи не долучено, позаяк суд не може вважати судовий збір у розмірі 1040, 00 грн. сплаченим позивачем.
Зокрема, позивачем не надано будь-яких доказів про звільнення від сплати судового збору за подання до суду позову на підставі статті 5 Закону України "Про судовий збір".
Враховуючи викладене, суд зазначає наступне.
Частиною першою статті 4 Закону України Про судовий збір встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
Згідно з пунктом 3 частини другої статті 4 Закону України Про судовий збір ставка судового збору за подання до адміністративного суду адміністративного позову:
- немайнового характеру, який подано фізичною особою, складає 0,4 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб,
- майнового характеру, який подано фізичною особою, складає 1 відсоток ціни позовну, але не вище 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" встановлено, що прожитковий мінімум для працездатних осіб: з 1 січня 2022 року становить 2 481,00 гривень.
Відповідно до абзацу першого частини третьої статті 6 Закону України "Про судовий збір" за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.
Згідно з частиною другою статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).
Таким чином, суд роз`яснює позивачу, що недоліки позовної заяви підлягають усуненню шляхом сплати судового збору за одну вимогу немайнового характеру у розмірі 992,40 грн. на рахунок Окружного адміністративного суду міста Києва за наступними платіжними реквізитами: отримувач коштів УК у Печерському р-ні м.Києва, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37993783, банк отримувача -Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача (МФО) 899998, рахунок отримувача UA4026007, код класифікації доходів бюджету 22030101, призначення платежу Судовий збір, за позовом __ (ПІБ чи назва установи, організації позивача), Окружний адміністративний суд м. Києва.
Отже, на усунення недоліків позову ОСОБА_1 мають бути подані до суду: 2 примірники (для суду та відповідача) уточненої позовної заяви з урахуванням висновків суду, викладених в цій ухвалі; заява про поновлення пропущеного строку звернення до суду; доказ сплати судового збору.
Відповідно до частини першої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом десяти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.
Виходячи з наведеного, суд вважає, що позовну заяву ОСОБА_1 слід залишити без руху, надавши строк для усунення вказаних недоліків протягом десяти днів з моменту отримання ухвали.
Згідно з частиною третьої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, вона вважається поданою у день первинного її подання до адміністративного суду та приймається до розгляду, про що суд постановляє ухвалу в порядку, встановленому статтею 171 цього Кодексу.
Керуючись статтями 160, 161, 169, 241, 243 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва,
У Х В А Л И В:
1. Позовну заяву ОСОБА_1 залишити без руху.
2. Встановити позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом десяти днів з моменту отримання ухвали.
3. Попередити позивача про наслідки недотримання вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху, передбачені пунктом 1 частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала, відповідно до частини другої статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України, набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя Л.О. Маруліна