Справа № 380/20745/21
Суддя: Судова-Хомюк Наталія Михайлівна
Дата ухвалення: 2022-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2022 рокуЛьвівСправа № 380/20745/21 пров. № А/857/7834/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Судової-Хомюк Н.М.,

суддів Онишкевича Т.В., Сеника Р.П.,

розглянувши у порядку письмового провадження в залі суду в м. Львові апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 07 квітня 2022 року у справі № 380/20745/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії,-

суддя в 1-й інстанції ОСОБА_2 ,

час ухвалення рішення 04.04.2022 року,

місце ухвалення рішення м. Львів,

дата складання повного тексту рішення не зазначено,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Львівського окружного адміністративного суду із позовною заявою, в якій просить :

визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_3 щодо відмови у наданні довідки про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премії для обчислення пенсії відповідно до статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та абзацу восьмого пункту 7 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 (зі змінами) ОСОБА_1 за період з 01 серпня 2019 по 30 грудня 2020 включно;

зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 надати ОСОБА_1 за період з 01 серпня 2019 по 30 грудня 2020 включно довідки про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премії для обчислення пенсії відповідно до статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та абзацу восьмого пункту 7 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 (зі змінами) ОСОБА_1 за період з 01 серпня 2019 по 30 грудня 2020 включно.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що наказом Міністра оборони України від 16.04.2019 №197 на виконання наказу Міністерства оборони України від 09.04.2019 №67 ОСОБА_1 було звільнено з військової служби. Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 25.02.2020 у справі №1.380.2019.001973, яке залишено без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 29.09.2020 ОСОБА_1 поновлено на військовій службі як такого, що перебуває у розпорядженні першого заступника Міністра оборони України. 26.03.2020 відповідачем розраховано грошове забезпечення за час вимушеного прогулу за один місяць, а 16.12.2020 (дата звільнення) здійснено виплату грошового забезпечення за період з 19.04.2019 по 25.02.2020 (дата ухвалення судового рішення). Відповідно до рішення суду ОСОБА_1 поновлено у попередньому статусі військовослужбовця, який перебував у розпорядженні першого заступника Міністра оборони України та значився у списках особового складу ІНФОРМАЦІЯ_4 , а відтак знаходився на фінансовому забезпеченні у ЗТУ ВСП ЗС України. Наказом командувача сухопутних військ Збройних Сил України (по особовому складу) від 27.07.2021 №225 ОСОБА_1 звільнено у запас відповідно до п.2 ч.5 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» з набуттям права на пенсійне забезпечення, а з 20.08.2021 наказом №158 командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) виключено із списків особового складу. 20.09.2021 представником позивача направлено запит до відповідача на отримання інформації про надання довідки за встановленою формою щодо розміру грошового забезпечення з 01.08.2019 по 30.12.2020 для призначення пенсії. 11.10.2021 відповідачем надано відповідь, що на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 25.02.2020 у справі №1.380.2019.001973 здійснено виплату грошових коштів на користь ОСОБА_1 та надано довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з серпня 2019 по лютий 2020, що не охоплює необхідного для призначення пенсії періоду перебування на фінансовому забезпеченні позивача у ЗТУ ВСП ЗС України. Таким чином станом на сьогодні позивачу пенсії за вислугу років не призначено та відповідно такої, військовослужбовець, який перебуває у запасі, не отримує. Вважає дії відповідача протиправними, оскільки такі перешкоджають йому реалізувати його право гарантоване Законом №2262-ХІІ на отримання пенсії, що завдає істотної шкоди його інтересам.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 07 квітня 2022 року у справі № 380/20745/21 позовні вимоги задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_3 щодо ненадання ОСОБА_1 оновленої довідки про отримання додаткових видів грошового забезпечення ОСОБА_1 (надбавки, доплати, підвищення та премії), за останні 24 календарні місяці служби підряд перед місяцем звільнення, що подається для призначення або перерахунку пенсії відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з урахуванням часу вимушеного прогулу.

Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_3 надати ОСОБА_1 оновлену довідку про отримання додаткових видів грошового забезпечення ОСОБА_1 (надбавки, доплати, підвищення та премії), за останні 24 календарні місяці служби підряд перед місяцем звільнення, що подається для призначення або перерахунку пенсії відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», з урахуванням часу вимушеного прогулу.

Рішення суду першої інстанції оскаржив відповідач, подавши на нього апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що рішення суду першої інстанції є незаконним, необґрунтованим та таким, що винесене з порушенням норм як матеріального так і процесуального права.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що оскільки останній з 19.04.2019 виключений із списків особового складу Західного територіального відділу з питань запобігання та виявлення корупції та з усіх видів забезпечення. Твердження позивача про те, що з квітня 2017 по грудень 2020 він вважається таким, що проходив військову службу та перебував на фінансовому забезпеченні у військовій частині НОМЕР_1 є помилковими, такий перебував на фінансовому забезпеченні у військовій частині з квітня 2017 по 19 квітня 2019. Грошове забезпечення підполковнику юстиції ОСОБА_1 розраховано встановленим порядком згідно вимог керівних документів по 19.04.2019 в повному обсязі. Відповідно до рішення Львівського окружного адміністративного суду від 25.02.2020 у справі №1.380.2019.001973 виконано та 26.03.2020 ОСОБА_1 здійснено нарахування грошового забезпечення за один місяць в сум 20686,93 грн. та сплачено таке згідно платіжного доручення №132 від 26.03.2020. Після набрання законної сили рішенням у справі №1.380.2019.001973 ОСОБА_1 виплачено грошове забезпечення за час вимушеного прогулу в розмірі 190740,44 грн.. Згідно рішення суду від 25.02.2020 у справі №1.380.2019.001973 судом визначено конкретний період вимушеного прогулу з 20.04.2019 по 25.02.2020. У зв`язку з цим відповідачем була надана ОСОБА_1 довідка №214 від 31.08.2021 про розмір щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премії для обчислення пенсії, відповідно до ст. 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та абзацу восьмого пункту 7 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 (зі змінами) за вказаний період. Військова частина НОМЕР_1 не має повноважень надати позивачу довідку про грошове забезпечення за період з 25.02.2020 по 30.12.2020, оскільки позивач у зазначений період не перебував на фінансовому забезпеченні та не отримував жодного грошового забезпечення.

Просить скасувати рішення Львівського окружного адміністративного суду від 07 квітня 2022 року у справі № 380/20745/21 та прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення вимог скаржника, виходячи із такого.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Задовольняючи позовні вимоги у справі, суд першої інстанції виходив з того, що позивач перебував у вимушеному прогулі по вині відповідача, та не отримував, у зв`язку із незаконним звільненням, додаткові види грошового забезпечення за останні 24 календарні місяці служби підряд перед звільненням, відповідач помилково під час виготовлення довідки про отримання додаткових видів грошового забезпечення не зараховано час вимушеного прогулу.

Суд першої інстанції зазначив, що під час виготовлення вищезгаданої довідки відповідач повинен був врахувати час вимушеного прогулу, оскільки через незаконне звільнення позивач не отримував додаткові види грошового забезпечення. Відповідно, ОСОБА_1 вважався таким, що проходив військову службу та перебував на фінансовому забезпеченні у військовій частині.

На підставі вищевикладеного, суд першої інстанції вважав за необхідне вийти за межі позовних вимог та визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_3 щодо ненадання ОСОБА_1 довідки про щомісячні (у тому числі додаткові) види грошового забезпечення (включаючи надбавки, доплати, підвищення) та премії, за останні 24 календарні місяці служби підряд перед місяцем звільнення, що подається для призначення або перерахунку пенсії відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з урахуванням часу вимушеного прогулу, зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 надати ОСОБА_1 оновлену довідку про отримання додаткових видів грошового забезпечення ОСОБА_1 (надбавки, доплати, підвищення та премії), за останні 24 календарні місяці служби підряд перед місяцем звільнення, що подається для призначення або перерахунку пенсії відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», з урахуванням часу вимушеного прогулу.

Розглядаючи спір, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Встановлено, підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 з 1996 року проходив військову службу в лавах Збройних Сил України, з 17.03.2017 обіймав посаду начальника Західної територіальної групи з питань запобігання та виявлення корупції, має військове звання «підполковник юстиції», науковий ступінь «кандидат юридичних наук», є учасником бойових дій.

16.04.2019 Міністр оборони України в порядку реалізації дисциплінарного стягнення «звільнення з військової служби за службовою невідповідністю» видав наказ № 197 (по особовому складу), яким ОСОБА_1 звільнено з військової служби в запас відповідно до підпункту «д» пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (через службову невідповідність).

19.04.2019 року т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 на виконання наказу від 16.04.2019 № 197 (по особовому складу) видав наказ від № 9 (по стройовій частині), яким ОСОБА_1 виключено із списків особового складу Західного територіального відділу запобігання корупції МОУ та знято з усіх видів забезпечення.

Не погодившись з таким звільненням із займаної посади, позивач звернувся до суду.

Так, рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 25.02.2020 у справі №1.380.2019.001973 було частково задоволені позовні вимоги ОСОБА_1 .. Визнано протиправними та скасовано рішення начальника Управління з питань запобігання та виявлення корупції Міністерства оборони України про накладення на ОСОБА_1 дисциплінарних стягнень: - від 25.03.2019 у виді догани (усно); - від 04.04.2019 у виді суворої догани (усно). Визнано протиправними і скасовано накази Міністра оборони України від 09.04.2019 №64 КП «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності»; від 12.04.2019 №67 КП «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності»; від 16.04.2019 №197 (по особовому складу) в частині, що стосується звільнення з військової служби у запас за підпунктом «д» (через службову невідповідність) підполковника юстиції ОСОБА_1 , який перебуває у розпорядженні першого заступника Міністра оборони України. Визнано протиправними та скасовано накази начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 : від 12.04.2019 №3 (з основної діяльності) «Про призупинення виплати грошового забезпечення»; від 19.04.2019 №9 (про виключення ОСОБА_1 з 19.04.2019 зі списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_5 та усіх видів забезпечення). Поновлено ОСОБА_1 на військовій службі як такого, що перебуває у розпорядженні першого заступника Міністра оборони України. Стягнуто з військової частини НОМЕР_1 (на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу в розмірі 211427 (двісті одинадцять тисяч чотириста двадцять сім) гривень 37 коп. В задоволенні інших позовних вимог відмовлено. Встановлено такий порядок виконання рішення суду щодо стягнення коштів - при нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 грошового забезпечення за час вимушеного прогулу в сумі 211427,37 грн. роботодавцеві слід утримати з цієї суми та перерахувати у відповідні бюджети/фонди передбачені законодавством податки, збори та інші обов`язкові платежі. Рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на військовій службі як такого, що перебуває у розпорядженні першого заступника Міністра оборони України та стягнення грошового забезпечення за один місяць в розмірі 20686 (двадцять тисяч шістсот вісімдесят шість) гривень 93 коп. допущено до негайного виконання.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 29.09.2020 рішення Львівського окружного адміністративного суду від 25.02.2020 у справі №1.380.2019.001973 залишено без змін.

Відповідно до частини четвертої статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

26.03.2020 року позивачу сплачено грошове забезпечення за час вимушеного прогулу за один місяць (в частині безумовного виконання рішення суду), а 16.12.2020 за весь час вимушеного прогулу з 19.04.2019 по 25.02.2020.

Відповідно до витягу з наказу Міністра оборони України (по особовому складу) №630 від 02.12.2020 року позивача поновлено на військовій службі та призначено на посаду старшого юрисконсульта юридичної служби управління оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_6 » сухопутних військ Збройних Сил України.

Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) №255 від 31.12.2020 року позивача з 31.12.2020 року зараховано до списків особового складу частини та на усі види забезпечення.

Окремою ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 07.06.2021 у справі №1.380.2019.001973 повідомлено начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 про протиправну бездіяльність щодо виконання рішення суду від 25.02.2020 у справі №1.380.2019.001973, що полягає у нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 грошового забезпечення (за час вимушеного прогулу та грошового забезпечення пов`язаного із скасуванням наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 від 12.04.2019 №3 (з основної діяльності) «Про призупинення виплати грошового забезпечення») без одночасної компенсації сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу» від 15.01.2004 року №44. З метою усунення виявленого порушення закону військовій частині НОМЕР_1 слід провести нарахування та виплату ОСОБА_1 грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення військовослужбовця відповідно до статті 8 Закону №2011-ХІІ та положень Порядку №44. Встановлено строк для подання відповіді про виконання окремої ухвали - до 07.09.2021 включно.

16.02.2022 постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_7 ) залишено без задоволення. Окрему ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 07 червня 2021 року з розгляду заяви ОСОБА_1 , поданої в порядку статті 383 КАС України в адміністративній справі №1.380.2019.001973 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, Управління з питань запобігання та виявлення корупції Міністерства оборони України, Західного територіального відділу з питань запобігання та виявлення корупції Міністерства оборони України, Західного територіального управління військової служби правопорядку про визнання протиправними та скасування наказів, рішень, поновлення на посаді та стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу залишено без змін.

Наказом командувача Сухопутних військ Збройних Сил України (по особовому складу) від 27.07.2021 №225 ОСОБА_1 звільнено у запас відповідно до п.2 ч.5 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» з набуттям права на пенсійне забезпечення, а з 20.08.2021 наказом №158 командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) виключено із списків особового складу.

26.08.2021 позивач звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_3 з запитом на отримання інформації про надання Довідки за встановленою формою щодо розміру грошового забезпечення з 01.08.2019 по 30.12.2020. Відповіді на запит не отримано.

20.09.2021 представником позивача надіслано адвокатський запит до ІНФОРМАЦІЯ_3 щодо отримання інформації та письмових документів, що могли би слугувати підставами відмови ОСОБА_1 у видачі Довідки щодо розміру його грошового забезпечення за період з 01.08.2019 по 30.12.2020.

08.10.2021 листом відповідач на адвокатський запит надав відповідь, в якій зазначив, що рішення Львівського окружного адміністративного суду від 25.02.2020 у справі №1.380.2019.001973 виконано та надано Довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з серпня 2019 по лютий 2020.

Позивач не погоджується з такою бездіяльністю відповідача, оскільки знаходився на фінансовому забезпеченні у ІНФОРМАЦІЯ_3 до 30.12.2021, відповідно довідка про розмір грошового забезпечення повинна була видана станом на 30.12.2020.

З приводу спірних правовідносин колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Стаття 43 Основного Закону України проголошує, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначає Закон України від 20.12.1991 № 2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон №2011-ХІІ).

Статтею 1 Закону № 2011-ХІІ передбачено, що соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно частини другої статті 8 Закону № 2011-ХІІ військовослужбовець, який проходить військову службу за контрактом або перебуває на кадровій військовій службі, підлягає поновленню на військовій службі на попередній або за його згодою на іншій, не нижчій, ніж попередня, посаді.

У разі поновлення на військовій службі (посаді) орган, який прийняв рішення про таке поновлення, одночасно вирішує питання про виплату військовослужбовцю матеріального і грошового забезпечення за час вимушеного прогулу або різниці за час виконання військового обов`язку на нижче оплачуваній посаді, які він недоотримав внаслідок незаконного звільнення (переміщення). Цей період зараховується військовослужбовцю до вислуги років (як у календарному, так і у пільговому обчисленні) та до терміну, встановленого для присвоєння чергового військового звання.

Згідно з частиною другою статті 9 Закону №2011-ХІІ до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Відповідно до пункту 231 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 №1153/2008 (надалі - Положення №1153/2008), у разі незаконного звільнення з військової служби військовослужбовець, який проходить військову службу за контрактом, підлягає поновленню на військовій службі на попередній або за його згодою на іншій, не нижчій, ніж попередня, посаді. У разі поновлення на військовій службі орган, який прийняв рішення про таке поновлення, одночасно вирішує питання щодо виплати військовослужбовцю матеріального і грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, які він недоотримав внаслідок незаконного звільнення. Цей період зараховується військовослужбовцю до вислуги років (як у календарному, так і пільговому обчисленні) та до строку, встановленого для присвоєння чергового військового звання.

Наказом Міністра оборони України від 07.06.2018 № 260 затверджено Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, що зареєстрований у Міністерстві юстиції України 26.06.2018 за №745/32197 (далі - Порядок №260), який визначає механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України.

Відповідно пункту 3 розділу І Порядку №260, підставами для розрахунку та виплати основних і додаткових видів грошового забезпечення є: штат військової частини (установи, організації) (далі - військова частина); накази про призначення на посаду та зарахування до списків особового складу військової частини, про вступ до виконання обов`язків за посадою, в тому числі тимчасово, про зарахування в розпорядження; накази про встановлення та виплату основних і додаткових видів грошового забезпечення; накази про присвоєння військових звань; грошовий атестат або довідка про грошові виплати (за винятком осіб, призваних (прийнятих) на військову службу за контрактом, у тому числі під час проходження строкової військової служби).

За приписами пункту 8 розділу І Порядку № 260 грошове забезпечення виплачується за місцем перебування військовослужбовців на грошовому забезпеченні на підставі наказу командира (начальника, керівника).

Пунктом 15 розділу І Порядку №260 передбачено, що грошове забезпечення не виплачується: за час надання військовослужбовцям відпусток відповідно до чинного законодавства України, за якими не передбачено збереження заробітної плати; якщо виплачуються академічні стипендії; за час відсутності на службі без поважних причин одну добу і більше; за час перебування на лікуванні в лікарняних закладах понад встановлені чинним законодавством строки; за час тимчасового виконання обов`язків понад два місяці за новими посадами у зв`язку з переведенням військової частини на інший штат (внесення змін до штату); за час тримання військовослужбовців під вартою чи перебування під цілодобовим домашнім арештом; за час відбування покарання на гауптвахті військовослужбовцями строкової військової служби.

Військовослужбовцям, які самовільно залишили військові частини або місця служби, виплата грошового забезпечення призупиняється з дня самовільного залишення військової частини або місця служби та поновлюється з дня повернення.

Призупинення та поновлення виплати грошового забезпечення оголошується наказом командира військової частини.

Згідно з пунктом 9 розділу ХХХІ Порядку №260 (у редакції, чинній на дату виникнення спірних правовідносин) грошове забезпечення військовослужбовцям, рішення про звільнення яких з військової служби або переміщення на нижче оплачувану посаду визнані незаконними та які у зв`язку з цим поновлені на військовій службі (посаді) на підставі рішення повноважного органу (керівника), який прийняв рішення про таке поновлення та виплату грошового забезпечення за час вимушеного прогулу або різниці за час виконання військового обов`язку на нижче оплачуваній посаді, недоотримане грошове забезпечення за час вимушеного прогулу або різниця за час виконання військового обов`язку на нижче оплачуваній посаді виплачується військовослужбовцю за місцем перебування на грошовому забезпеченні.

До розрахунку грошового забезпечення у такому разі включаються щомісячні основні та додаткові види грошового забезпечення, які військовослужбовець отримував за займаною штатною посадою до звільнення або переміщення на нижче оплачувану посаду.

Одноразові додаткові види грошового забезпечення за час вимушеного прогулу не виплачуються.

Аналізуючи норми права, що регулюють спірні правовідносини, суд першої інстанції дійшов ґрунтовного висновку про те, що рішення про поновлення на службі та виплату грошового забезпечення незаконно звільненому військовослужбовцю приймає повноважний орган (керівник), який видавав наказ про звільнення. При цьому, недоотримане грошове забезпечення виплачується військовослужбовцю за місцем перебування на грошовому забезпеченні.

Згідно з ч. 1 ст. 15 Закону № 2011-ХІ пенсійне забезпечення військовослужбовців після звільнення їх з військової служби провадиться відповідно до Закону України від 09.04.1992 №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі Закон № 2262-ХІІ).

Суд зазначає, що однією з умов пенсійного забезпечення військовослужбовців є визначення видів грошового забезпечення, які враховуються при обчисленні пенсій.

Відповідно до абзаців першого, дванадцятого пункту а частини першої статті 12 Закону № 2262-ХІІ пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах б-д, ж статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби з 1 жовтня 2020 року або після цієї дати і на день звільнення мають вислугу 25 календарних років і більше.

Згідно з частиною 3 статті 43 Закону № 2262-ХІІ пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

У пункті 7 постанови Кабінету міністрів України «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам служби судової охорони та членам їх сімей» від 17.07.1992 №393 (далі Постанова № 393), передбачено, що пенсії обчислюються з розміру грошового забезпечення, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 р. - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з урахуванням таких його видів:

відповідних окладів за посадою (для поліцейських, відряджених до органів державної влади, установ та організацій із залишенням на службі в Національній поліції, які отримували при цьому грошове забезпечення та звільнені із служби безпосередньо з посад у таких органах, установах та організаціях, - відповідних окладів, установлених за рівнозначними (аналогічними) посадами в Національній поліції), військовим (спеціальним) званням (для осіб рядового і начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту - щомісячної надбавки за спеціальне звання) та відсоткової надбавки за вислугу років у розмірах, установлених за останньою штатною посадою, займаною перед звільненням;

щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення, крім щомісячних надбавок (доплат), установлених особам, які мають право на пенсію за вислугу років згідно із законодавством і залишені за їх згодою та в інтересах справи на службі) та премії. Розмір щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням. Середня сума щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається шляхом ділення на 24 загальної суми цих видів грошового забезпечення за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням.

В силу правових норм пункту 7 Постанови № 393 та пункту 7 Порядку № 3-1 для призначення йому пенсії до пенсійного органу необхідно надати пакет документів, в якому, з-поміж іншого, надати довідку про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премії за останні 24 місяці підряд перед звільненням.

З матеріалів справи вбачається, що за період з серпня 2019 по лютий 2020 військовою частиною НОМЕР_1 позивачу видано довідку від 31.08.2021 №214 про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премії, однак з 19.04.2019 по 30.12.2020 позивач фактично перебував у вимушеному прогулі.

Рішенням у справі №1.380.2019.001973 в частині поновлення ОСОБА_1 на військовій службі як такого, що перебуває у розпорядженні першого заступника Міністра оборони України та стягнення грошового забезпечення за один місяць в розмірі 20686 (двадцять тисяч шістсот вісімдесят шість) гривень 93 коп. суд допустив до негайного виконання, про що 25.02.2020 видав виконавчі листи.

Стаття 236 КЗпП України не містить застережень, що власник або уповноважений ним орган не відповідає за затримку виконання рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, якщо працівник не вчинив додаткові дії, що вказують на його бажання поновлення на роботі.

З аналізу правових норм, що застосовуються до спірних правовідносин випливає, що законодавець передбачає обов`язок роботодавця добровільно і негайно виконати рішення суду про поновлення на роботі працівника в разі його незаконного звільнення. Цей обов`язок виявляється у тому, що роботодавець зобов`язаний видати наказ про поновлення працівника на роботі відразу після оголошення рішення суду, незалежно від того, чи буде це рішення оскаржуватися.

З матеріалів справи слідує, що рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 25 лютого 2020 у справі №1.380.2019.001973 поновлено ОСОБА_1 на військовій службі як такого, що перебуває у розпорядженні першого заступника Міністра оборони України.

Проте, згідно наказу Міністерства оборони України від 02 грудня 2020 позивача поновлено на військовій службі та призначено на посаду старшого юрисконсульта юридичної служби управління оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_6 » сухопутних військ Збройних Сил України. Наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 31.12.2020 №255 підполковника юстиції ОСОБА_1 з 31.12.2020 зараховано до списків особового складу частини та на всі види забезпечення.

Оскільки позивач перебував у вимушеному прогулі по вині відповідача, та не отримував, у зв`язку із незаконним звільненням, додаткові види грошового забезпечення за останні 24 календарні місяці служби підряд перед звільненням, відповідач помилково під час виготовлення довідки про отримання додаткових видів грошового забезпечення не зараховано час вимушеного прогулу.

Враховуючи зазначені норми матеріального права, а також наведені обставини справи апеляційний суд прийшов до висновку, що під час виготовлення вищезгаданої довідки відповідач повинен був врахувати час вимушеного прогулу, оскільки через незаконне звільнення позивача не отримував додаткові види грошового забезпечення. Відповідно ОСОБА_1 вважався таким, що проходив військову службу та перебував на фінансовому забезпеченні у військовій частині.

З огляду на викладене вище, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вжив усіх заходів для всебічного і повного дослідження обставин справи та ухвалив законне й обґрунтоване рішення.

Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАСУ України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «РуїзТорія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

Інші зазначені відповідачем в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Доводи апеляційної скарги, наведені на спростування висновків суду першої інстанції, не містять належного обґрунтування чи нових переконливих доводів, які б були безпідставно залишені без розгляду судом першої інстанції.

Порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильного застосування норм матеріального права поза межами вимог апелянта та доводів, викладених у апеляційній скарзі, у ході апеляційного розгляду справи встановлено не було.

З огляду на викладене суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд першої інстанції, правильно встановив фактичні обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а відтак апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Відповідно до ст.139 КАС України судовий збір розподілу не підлягає.

Керуючись ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325,328, 329 КАС України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) залишити без задоволення.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 07 квітня 2022 року у справі № 380/20745/21 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Н. М. Судова-Хомюк
судді Т. В. Онишкевич
Р. П. Сеник
Повне судове рішення складено 12 вересня 2022 року