Справа № 820/730/16
Суддя: Радишевська О.Р.
Дата ухвалення: 2022-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2022 року

м. Київ

справа № 820/730/16

адміністративне провадження № К/9901/31198/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду (далі - Суд):

судді-доповідача - Радишевської О.Р.,

суддів - Уханенка С.А., Шевцової Н.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні як суд касаційної інстанції справу №820/730/16

за позовом ОСОБА_2 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області про визнання дій незаконними та зобов`язання вчинити певні дії, провадження в якій відкрито

за касаційною скаргою Територіального управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області на постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 16 жовтня 2019 року, ухвалену у складі колегії суддів: головуючого судді Гайдара А.В., суддів Казначеєва Е.Г., Компанієць І.Д.,

УСТАНОВИВ:

І. Суть спору

1. ОСОБА_2 (далі - позивач, ОСОБА_2 ) звернувся до суду з адміністративним позовом до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області (далі - відповідач, ТУ ДСА України в Донецькій області), з вимогами: визнати неправомірними дії відповідача щодо відмови у виплаті позивачу всіх належних йому виплат; зобов`язати ТУ ДСА України в Донецькій області: надати позивачу довідку (встановленого зразка з необхідними відомостями з бухгалтерії ТУ ДСА України в Донецькій області) про заробітну плату для обчислення, нарахування та призначення ОСОБА_2 щомісячного довічного грошового утримання як судді у відставці; нарахувати та виплатити ОСОБА_2 у повному обсязі грошову компенсацію за невикористані дні відпустки відповідно до наданої довідки Київського районного суду міста Донецька від 15.08.2014; здійснити відповідні розрахунки та виплатити позивачу грошову компенсацію за невикористані дні відпустки за 2014 та 2015 роки на підставі наявних облікових даних; здійснити відповідні розрахунки та виплатити ОСОБА_2 заробітну плату за період з вересня 2014 року по 23 листопада 2015 року; нарахувати та виплатити позивачу 10 місячних заробітних плат як судді в рахунок вихідної допомоги.

2. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач указує, що з 13.11.1978 по 27.02.2014 він працював на посаді судді Київського районного суду міста Донецька. У січні 2014 року позивач надіслав на адресу Вищої ради юстиції заяву про відставку у зв`язку з досягненням 65 років. Постановою Верховної Ради України від 12.11.2015 №788-VIII ОСОБА_2 звільнено з посади судді. 07 грудня 2015 року позивач звернувся до ТУ ДСА України в Донецькій області з заявою, в якій просив: надати довідку відповідного зразка про заробітну плату для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці; здійснити відповідні розрахунки та виплатити позивачу грошову компенсацію за невикористані дні відпустки згідно з довідкою Київського районного суду міста Донецька, відповідно до якої ОСОБА_2 має 301 календарний день та 45 робочих днів основної відпустки, 165 календарних днів додаткової відпустки; здійснити відповідні розрахунки в частині нарахування позивачу грошової компенсації за невикористані дні відпустки за 2014-2015 роки; здійснити відповідні розрахунки та виплатити позивачу заробітну плату за період з серпня 2014 року по 23.11.2015; здійснити нарахування та виплатити ОСОБА_2 вихідну допомогу в розмірі десяти заробітних плат.

3. ТУ ДСА України в Донецькій області, надавши позивачу довідку від 28.12.2015 №08-1070 про заробітну плату для обчислення щомісячного грошового утримання судді у відставці, листом від 28.12.2015 №07-4187-15 відмовило ОСОБА_2 у задоволенні вказаної заяви в іншій частині. На думку позивача, відмова відповідача у задоволенні його вимог є незаконною та протиправною. Також позивач звертає увагу на те, що довідка від 28.12.2015 №08-1070 не відповідає встановленому зразку про доходи за весь час його роботи на посаді судді, починаючи з 2000 року для обчислення та нарахування щомісячного грошового утримання судді у відставці.

ІІ. Установлені судами фактичні обставини справи

4. Позивач з 13.11.1978 працював на посаді судді Київського районного суду міста Донецька.

5. Позивач надіслав на адресу Вищої ради юстиції заяву про відставку у зв`язку з досягненням 27.02.2014 65-річного віку. Відповідний пакет документів на звільнення до Вищої ради юстиції позивачем надано у січні 2014 року, тоді як суддівська винагорода нараховувалась та виплачувалась позивачу до серпня 2014 року.

6. Постановою Верховної Ради України від 12.11.2015 №788-VIII «Про звільнення суддів» позивач звільнений з посади судді Київського районного суду міста Донецька та наказом начальника ТУ ДСА України в Донецькій області від 23.11.2015 №163-к відрахований зі штату суддів цього суду.

7. 07 грудня 2015 року ОСОБА_2 звернувся із письмовою заявою до керівництва ТУ ДСА України в Донецькій області із проханням надати довідку відповідного зразку із бухгалтерії про заробітну плату для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці для оформлення її в Управлінні Пенсійного фонду України в Московському районі міста Харкова і призначенні спеціальної пенсії як судді у відставці. Позивач також просив: здійснити відповідні розрахунки та виплатити йому грошову компенсацію за невикористані дні відпустки згідно з довідкою Київського районного суду міста Донецька, відповідно до якої позивач має 301 календарний день основної відпустки, 45 робочих днів та 165 календарних днів додаткової відпустки; здійснити розрахунки в частині нарахування грошової компенсації за невикористані дні відпустки за термін часу з лютого 2014 року по 23.11.2015; здійснити відповідні розрахунки та виплатити заробітну плату за час з серпня 2014 року по 23.11.2015. Також позивач просив відповідача здійснити нарахування та виплатити належну позивачу, відповідно до вимог чинного законодавства, яке діяло на час його звернення із проханням про відставку, вихідну допомогу у розмірі 10-ти заробітних плат.

8. 28 грудня 2015 року до трудової книжки позивача відповідачем внесено запис за №20 від 23.11.2015 про звільнення з посади судді Київського районного суду міста Донецька у зв`язку із поданням заяви про відставку.

9. Позивач отримав від ТУ ДСА України в Донецькій області письмову відмову у задоволенні всіх його вимог, оформлену листом за вих. №07-4187-15. При цьому, відповідач надав позивачу довідку від 28.12.2015 №07-4187-15, відповідно до якої з 01.09.2015 оклад діючого судді складає суму у розмірі 13 780 грн, надбавка за вислугу років судді (80%) і складає суму у розмірі 11 024 грн.

10. Не погоджуючись з вказаною відмовою, позивач звернувся до суду з цим позовом.

ІІІ. Рішення судів першої та апеляційної інстанцій і мотиви їхнього ухвалення

11. Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 28.03.2016 в справі №820/730/16, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 15.06.2016, адміністративний позов задоволено у повному обсязі. Визнано неправомірними дії ТУ ДСА України в Донецькій області щодо відмови в виплаті ОСОБА_2 всіх належних йому виплат. Зобов`язано ТУ ДСА України в Донецькій області надати ОСОБА_2 довідку (встановленого зразку із необхідними відомостями із бухгалтерії ТУ ДСА України в Донецькій області) про заробітну плату для обчислення, нарахування в Управлінні Пенсійного фонду України в Московському районі міста Харкова і призначення ОСОБА_2 щомісячного довічного грошового утримання як судді у відставці. Зобов`язано ТУ ДСА України в Донецькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_2 у повному обсязі грошову компенсацію за невикористані дні відпустки з 01.07.2013 по 31.12.2013, всього 301 календарних дні основної відпустки, 45 днів робочих та 165 календарних дні додаткової відпустки, відповідно до наданої довідки Київського районного суду міста Донецька від 15.09.2014. Зобов`язано ТУ ДСА України в Донецькій області здійснити відповідні розрахунки та виплатити ОСОБА_2 грошову компенсацію за невикористані дні відпустки за 2014 та 2015 роки на підставі наявних у відповідача відповідних облікових даних. Зобов`язано ТУ ДСА України в Донецькій області здійснити відповідні розрахунки та виплатити ОСОБА_2 заробітну плату з вересня 2014 року по 23.11.2015. Зобов`язано ТУ ДСА України в Донецькій області нарахувати та виплатити позивачу 10 місячних заробітних плат як судді у рахунок вихідної допомоги.

12. Постановою Вищого адміністративного суду України від 12.09.2017 вказані постанови судів попередніх інстанцій скасовано, а в задоволенні позовних вимог позивачу відмовлено.

13. Постановою Верхового Суду від 03.10.2018 постанову Харківського окружного адміністративного суду від 28.03.2016, ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 15.06.2016 та постанову Вищого адміністративного суду України від 12.09.2017 скасовано та передано справу за позовом ОСОБА_2 до ТУ ДСА України в Донецькій області про визнання дій незаконними та зобов`язання вчинити певні дії на новий розгляд до суду першої інстанції.

14. Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 31.01.2019 адміністративну справу передано на розгляд до Донецького окружного адміністративного суду.

15. Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 24.05.2019 в справі №820/730/16 позовні вимоги було задоволено. Визнано неправомірними дії ТУ ДСА України в Донецькій області щодо відмови в виплаті ОСОБА_2 вихідної допомогу у розмірі 10 місячних заробітних плат за останньою посадою - судді Київського районного суду міста Донецька, суддівської винагороди за період з вересня 2014 року по 23.11.2015, грошової компенсації за невикористаний 301 календарний день основної відпустки, невикористані 45 робочих та 165 календарних днів додаткової відпустки, відповідно до наданої довідки Київського районного суду міста Донецька від 15.08.2014 за період 01.07.1996 по 31.12.2013, грошової компенсації за невикористані дні відпустки за період з 01.01.2014 по 23.11.2015. Зобов`язано ТУ ДСА України в Донецькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_2 вихідну допомогу у розмірі 10 місячних заробітних плат за останньою посадою - судді Київського районного суду міста Донецька. Зобов`язано ТУ ДСА України в Донецькій області здійснити відповідні розрахунки та виплатити ОСОБА_2 суддівську винагороду за період з вересня 2014 року по 23.11.2015. Зобов`язано ТУ ДСА України в Донецькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_2 грошову компенсацію за невикористаний 301 календарний день основної відпустки, невикористані 45 робочих та 165 календарних днів додаткової відпустки, відповідно до наданої довідки Київського районного суду міста Донецька від 15.08.2014 за період 01.07.1996 по 31.12.2013. Зобов`язано ТУ ДСА України в Донецькій області в Донецькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_2 грошову компенсацію за невикористані дні відпустки за період з 01.01.2014 по 23.11.2015. Зобов`язано ТУ ДСА України в Донецькій області надати ОСОБА_2 довідку (встановленого зразка із необхідними відомостями із бухгалтерії ТУ ДСА України в Донецькій області) про заробітну плату для обчислення, нарахування в пенсійному фонді Московському районі міста Харкова і призначення ОСОБА_2 щомісячного довічного грошового утримання як судді у відставці, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

16. Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що Законом України №1166-VII (далі - Закон №1166-VII), який набрав чинності 01.04.2014, було внесено зміни до Закону України від 07.07.2010 №2453-VІ «Про судоустрій і статус суддів» (далі - Закон №2453-VІ), а саме: виключено статтю 136 цього Закону, якою було передбачено право судді, який вийшов у відставку, на виплату вихідної допомоги у розмірі 10 місячних заробітних плат за останньою посадою. Проте оскільки право на відставку позивач реалізував до набрання чинності Законом №1166-VII, то суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в частині отримання ним вихідної допомоги та зобов`язав відповідача вчинити дії щодо її нарахування та виплати у розмірі 10 місячних заробітних плат за останньою посадою.

17. Щодо виплати позивачу суддівської винагороди суд першої інстанції вказав, що остання здійсненна ОСОБА_2 за серпень 2014 року. Однак позивач має право на отримання суддівської винагороди по час його звільнення. Таким чином, суд першої інстанції вважав за необхідне для повного та належного захисту прав позивача вийти за межі позовних вимог та зобов`язати відповідача сплатити йому суддівську винагороду за період з вересня 2014 року по 23.11.2015.

18. Щодо грошової компенсації за невикористані дні щорічної відпустки суд першої інстанції зазначив, що згідно з довідкою Київського районного суду міста Донецька від 15.08.2014 у позивача за період з 01.07.1996 по 31.12.2013 залишився 301 календарний день основної відпустки та 45 робочих днів основної відпустки та 165 календарних днів додаткової відпустки. Суд першої інстанції вказав, що позивач має право на отримання грошової компенсації за невикористані дні щорічної відпустки згідно з довідкою Київського районного суду міста Донецька від 15.08.2014, а також компенсацію за невикористані дні відпустки у період з 01.01.2014 по 23.11.2015, тобто за період коли позивач продовжував займати посаду судді Київського районного суду міста Донецька до часу його звільнення. З огляду на це зобов`язав відповідача здійснити відповідні розрахунки та виплатити позивачу грошову компенсацію за невикористані дні відпустки згідно з довідкою, що міститься в матеріалах справи та була надана позивачем, а саме довідки Київського районного суду міста Донецька від 15.08.2014 за період з 01.07.1996 по 31.12.2013, відповідно до якої позивач має 301 календарний день основної відпустки, 45 робочих днів та 165 календарних днів додаткової відпустки, а також компенсацію за невикористані дні відпустки у період з 01.01.2014 по 23.11.2015.

19. Ураховуючи викладене, суд першої інстанції також вважав за необхідне зобов`язати ТУ ДСА України в Донецькій області надати ОСОБА_2 довідку (встановленого зразка із необхідними відомостями із бухгалтерії ТУ ДСА України в Донецькій області) про заробітну плату для обчислення, нарахування і призначення позивачу щомісячного довічного грошового утримання як судді у відставці, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

20. Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 16.10.2019 скасовано рішення Донецького окружного адміністративного суду від 24.05.2019, адміністративний позов задоволено частково. Визнано неправомірними дії ТУ ДСА України в Донецькій області щодо відмови в виплаті ОСОБА_2 суддівської винагороди за період з вересня 2014 року по 23.11.2015, грошової компенсації за невикористаний 301 календарний день основної відпустки, невикористані 45 робочих та 165 календарних днів додаткової відпустки, відповідно до наданої довідки Київського районного суду міста Донецька від 15.08.2014 за період 01.07.1996 по 31.12.2013, грошової компенсації за невикористані дні відпустки за період з 01.01.2014 по 23.11.2015. Зобов`язано ТУ ДСА України в Донецькій області здійснити відповідні розрахунки та виплатити ОСОБА_2 суддівську винагороду за період з вересня 2014 року по 23.11.2015. Зобов`язано ТУ ДСА України в Донецькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_2 грошову компенсацію за невикористаний 301 календарний день основної відпустки, невикористані 45 робочих та 165 календарних днів додаткової відпустки, відповідно до наданої довідки Київського районного суду міста Донецька від 15.08.2014 за період 01.07.1996 по 31.12.2013. Зобов`язано ТУ ДСА України в Донецькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_2 грошову компенсацію за невикористані дні відпустки за період з 01.01.2014 по 23.11.2015. Зобов`язано ТУ ДСА України в Донецькій області надати ОСОБА_2 довідку (встановленого зразка із необхідними відомостями із бухгалтерії ТУ ДСА України в Донецькій області) про заробітну плату для обчислення, нарахування в пенсійного фонду України в Московському районі міста Харкова і призначення ОСОБА_2 щомісячного довічного грошового утримання, як судді у відставці, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

21. Скасовуючи рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції керувався тим, що ОСОБА_2 звільнено у відставку на підставі постанови Верховної Ради України від 12.11.2015, тобто на час, коли положення про вихідну допомогу, передбачене статтею 136 Закону №2453-VI, втратило чинність. Зважаючи на те, що датою виходу у відставку судді є дата прийняття Верховною Радою України постанови про звільнення з посади, а не дата подання позивачем заяви про відставку до Вищої ради юстиції, на думку суду апеляційної інстанції, у позивача відсутнє право на отримання вихідної допомоги у розмірі 10 місячних заробітних плат за останньою посадою.

22. Водночас суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції, що позивач має право на отримання суддівської винагороди у період з вересня 2014 року до моменту його звільнення, на отримання грошової компенсації за невикористані дні відпустки згідно з довідкою Київського районного суду Київського районного суду міста Донецька від 15.08.2014 за період 01.07.1996 по 31.12.2013, а також компенсацію за невикористані дні відпустки у період з 01.01.2014 по 23.11.2015, тобто за період коли позивач продовжував займати посаду судді Київського районного суду міста Донецька до часу його звільнення.

23. Щодо доводів апеляційної скарги про відсутність підстав для отримання позивачем належних йому виплат під час звільнення відповідно до положень постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 №595, якою затверджено Тимчасовий Порядок фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей, а також інших платежів з рахунків, відкритих в органах Казначейства (далі - Порядок №595), то суд апеляційної інстанції вказав, що позивач не мав змоги i можливості перевестися та/або бути відрядженим до іншого суду поза зоною проведення антитерористичної операції. Так, до часу його звільнення із займаною посади Законом №2453-VI та іншими нормативно-правовими актами не було встановлено механізму переведення або відрядження у зв`язку з військовими діями судді до іншого суду, який досяг шістдесяти п`яти років і не може здійснювати правосуддя через досягнення граничного віку.

ІV. Провадження в суді касаційної інстанції

24. 11 листопада 2019 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ТУ ДСА України в Донецькій області на постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 16.10.2019.

25. У касаційній скарзі скаржник, не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції інстанцій в частині задоволення позову, просить його скасувати з підстав неправильного застосування норм матеріального права і порушення норм процесуального права та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову в цій частині.

26. Скаржник посилається на те, що з вересня 2014 року було встановлено особливий порядок виплати суддівської винагороди суддям судів, які розташовані на тимчасово окупованій території України і припинили свою роботу. Верховний Суд у постанові від 20.06.2018 в справі №812/1152/17 наголосив, що виплата суддівської винагороди судді, який займає посаду в суді, що припинив роботу у зв`язку з проведенням антитерористичної операції, здійснюється лише у разі його прикріплення до суду того ж рівня в іншій місцевості. Скаржник указує, що Київський районний суд міста Донецька знаходиться на неконтрольованій території України. Оскільки відомості щодо прикріплення позивача до суду того самого рівня, що функціонує на території підконтрольній українській владі, відповідно до положень рішення Ради суддів України від 23.12.2014 №76 та Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» до ТУ ДСА України в Донецькій області не надійшли, правових підстав для виплати позивачу суддівської винагороди з вересня 2014 року не було.

27. Скаржник пояснює, що оскільки з вересня 2014 року позивачу з зазначених підстав не нараховувалася і не виплачувалася заробітна плата, а тому, відповідно, цей період роботи не надає права позивачеві на щорічну відпустку, у зв`язку з чим компенсація за її невикористану частину за період з вересня 2014 року по 23.11.2015 виплаті також не підлягає.

28. При цьому, скаржник указує на те, що у 2015 році та в подальших роках бюджетні призначення на утримання Київського районного суду міста Донецька передбачено не було. Водночас, уважаючи, що позивач має право на отримання компенсації за невикористану відпустку, суд апеляційної інстанції не залучив до участі в справі орган Державної казначейської служби України та не вирішив питання щодо його зобов`язання надати відповідне фінансове забезпечення.

29. За наслідками автоматизованого розподілу судової справи між суддями касаційну скаргу передано на розгляд колегії суддів: судді-доповідачу Радишевській О.Р., суддям Уханенку С.А., Шевцовій Н.В.

30. Ухвалою Суду від 11.12.2019 відкрито касаційне провадження за вказаною скаргою.

31. Відзиву на касаційну скаргу відповідача не надходило.

V. Джерела права та акти їхнього застосування

32. 08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15.01.2020 №460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ», яким до окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), у тому числі щодо меж касаційного перегляду, унесені зміни.

33. Пунктом 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону від 15.01.2020 №460-IX передбачено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності Законом.

34. З урахуванням викладеного, розглядаючи цю справу, Суд керується положеннями КАС України, що діяли до набрання чинності змін, унесених Законом №460-IX.

35. Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їхні посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

36. За змістом частини п`ятої статті 126 Конституції України (у редакції, чинній на час досягнення позивачем 65-річного віку) суддя звільняється з посади органом, що його обрав або призначив, у разі: 1) закінчення строку, на який його обрано чи призначено; 2) досягнення суддею шістдесяти п`яти років; 3) неможливості виконувати свої повноваження за станом здоров`я; 4) порушення суддею вимог щодо несумісності; 5) порушення суддею присяги; 6) набрання законної сили обвинувальним вироком щодо нього; 7) припинення його громадянства; 8) визнання його безвісно відсутнім або оголошення померлим; 9) подання суддею заяви про відставку або про звільнення з посади за власним бажанням.

37. Закон №2453-VI (згідно з преамбулою до Закону; у редакції, чинній на час досягнення позивачем 65-річного віку) визначає правові засади організації судової влади та здійснення правосуддя в Україні з метою захисту прав, свобод та законних інтересів людини і громадянина, прав та законних інтересів юридичних осіб, інтересів держави на засадах верховенства права, систему судів загальної юрисдикції, статус професійного судді, народного засідателя, присяжного, систему та порядок здійснення суддівського самоврядування і встановлює систему і загальний порядок забезпечення діяльності судів та регулює інші питання судоустрою і статусу суддів.

38. Частиною першою статті 52 Закону №2453-VІ (у редакції, чинній на час досягнення позивачем 65-річного віку) передбачено, що судді, який обіймає посаду безстроково, гарантується перебування на посаді судді до досягнення ним шістдесяти п`яти років, за винятком випадків звільнення судді з посади або відставки судді відповідно до цього Закону.

39. Питання звільнення судді з посади за віком врегульовано статтею 102 Закону №2453-VI (у редакції, чинній на час досягнення позивачем 65-річного віку), згідно з якою, суддя звільняється з посади за віком з наступного дня після досягнення ним шістдесяти п`яти років. Вища кваліфікаційна комісія суддів України не пізніш як за місяць до дня, зазначеного у частині першій цієї статті, зобов`язана повідомити Вищу раду юстиції про наявність підстави для звільнення судді. Вища рада юстиції вносить подання про звільнення судді у зв`язку з досягненням ним шістдесяти п`яти років до органу, який обрав або призначив суддю, не пізніш як за п`ятнадцять днів до дня, зазначеного у частині першій цієї статті. Якщо суддю з будь-яких причин не звільнено з посади, він не може здійснювати свої повноваження зі здійснення правосуддя з наступного дня після досягнення шістдесяти п`яти років.

40. Згідно з частиною першою статті 134 Закону №2453-VI (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) суддям надається щорічна оплачувана відпустка тривалістю 30 робочих днів з виплатою, крім суддівської винагороди, допомоги на оздоровлення у розмірі посадового окладу. Суддям, які мають стаж роботи більше 10 років, надається додаткова оплачувана відпустка тривалістю 15 календарних днів.

41. Частиною першою статті 83 Кодексу законів про працю України визначено, що у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки.

42. Відповідно до частини першої статті 136 Закону №2453-VI (у редакції, чинній до 01 квітня 2014 року) судді, який вийшов у відставку, виплачується вихідна допомога у розмірі 10 місячних заробітних плат за останньою посадою. Стаття 136 Закону №2453-VI була виключена відповідно до положень підпункту 1 пункту 28 розділу ІІ Закону №1166-VII.

43. Указом Президента України від 14.04.2014 №405/2014 уведено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2014 «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» та розпочато проведення антитерористичної операції на території Донецької і Луганської областей. Зазначений Указ Президента України набрав чинності 14.04.2014.

44. Статтею 1 Закону України від 02.09.2014 №1669-VII «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що періодом проведення антитерористичної операції є час між датою набрання чинності Указом Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2014 «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14.04.2014 №405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України. Територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу №405/2014.

45. Відповідно до частини першої статті 1 Закону України від 12.08.2014 №1632-VII «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку з проведенням антитерористичної операції» на підставі подань ДСА України на зміну територіальної підсудності судових справ, підсудних розташованим у районі проведення антитерористичної операції місцевим загальним та апеляційним судам (вх. №913/0/1-14 від 29.08.2014, вх. №10027/0/30-14 від 01.09.2014), розпорядженням голови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02.09.2014 №27/0/38-14 визначено територіальну підсудність справ Київського районного суду міста Донецька за Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області.

46. Згідно з розпорядженнями Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 №1053-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція» та від 02.12.2015 №1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України» (далі - розпорядження №1053-р, №1275-р) міста Донецьк, де територіально розташований Київський районний суд місто Донецька, входить до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція.

47. Процедуру фінансування бюджетних установ, надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям, здійснення соціальних виплат населенню Донецької та Луганської областей визначає Порядок №595 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

48. Відповідно до пункту 3 Порядку №595 заробітна плата (грошове забезпечення, суддівська винагорода) працівникам (військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу) установи за період, коли установа розміщувалася на тимчасово неконтрольованій території, а у подальшому територія була повернута під контроль органів державної влади, або установа була переміщена в населений пункт, на території якого органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі (далі - контрольована територія), виплачується у повному обсязі за рахунок кошторису (плану використання бюджетних коштів) установи.

49. Згідно з пунктом 4 Порядку №595 заробітна плата (грошове забезпечення, суддівська винагорода) виплачується та виплати за час щорічної відпустки працівникам (військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу) установи, яка переміщена на контрольовану територію, здійснюються, якщо установа продовжує функціонувати і працівники (військовослужбовці, особи рядового і начальницького складу) виконують свої обов`язки. Переміщення установи на контрольовану територію, а також її функціонування на цій території здійснюється за рішенням органу вищого рівня (у разі переміщення органу місцевого самоврядування - за рішенням відповідної місцевої ради).

50. Пунктом 10 Порядку №595 визначено, що видатки на забезпечення діяльності місцевих загальних судів, що здійснюють судочинство на контрольованій території Донецької та Луганської областей, у тому числі виплата суддівської винагороди та заробітної плати працівникам апаратів судів, здійснюються виключно через територіальні управління ДСА у Донецькій та Луганській областях.

51. Рішенням Ради суддів України від 23.12.2014 №76 (далі - Рішення №76) визначено вважати такими, що тимчасово прикріплені до штату судів того самого рівня і спеціалізації відповідно в Донецькій та Луганській областях, що функціонують на території, підконтрольній українській владі, суддів, які подали заяви на переведення на роботу на посадах суддів до інших судів України з судів, які тимчасово знаходяться на неконтрольованій території Донецької та Луганської областей, до прийняття рішення про їх переведення у встановленому законом порядку згідно з додатком (пункт 2).

52. Пунктом 3 Рішення №76 було визначено головам відповідних судів видати накази про тимчасове прикріплення таких суддів на підставі заяв суддів про прикріплення та штатних розписів у порядку та на умовах, визначених пунктом 2 цього Рішення.

53. Пунктом 4 Рішення №76 зобов`язано ДСА України забезпечити виплату суддівської винагороди, обрахованої з дня останнього нарахування до дня тимчасового прикріплення, та допомоги на оздоровлення в розмірі посадового окладу (у разі перебування у відпустці) та суддівської винагороди до моменту переведення у встановленому законом порядку в судах, до яких вони тимчасово прикріплені.

VI. Позиція Верховного Суду

54. Предметом розгляду у цій справі є наявність підстав для виплати позивачу суддівської винагороди, грошової компенсації за невикористані дні відпустки, вихідної допомоги та надання довідки про заробітну плату.

55. Що стосується виплати вихідної допомоги, то Суд зазначає таке.

56. ОСОБА_2 звільнено з посади судді у листопаді 2015 року, тобто у той час, коли право на вихідну допомогу у розмірі 10 місячних заробітних плат за останньою посадою, передбачене статтею 136 Закону №2453-VI, не існувало, оскільки ця норма виключена положеннями Закону №1166-VII. Суд погоджується з висновком суду апеляційної інстанції, що до спірних правовідносин слід застосовувати положення нормативно-правових актів, які діяли саме на час прийняття Верховною Радою України постанови про звільнення позивача з посади судді.

57. З огляду на викладене Суд уважає, що рішенням суду апеляційної інстанцій обґрунтовано відмовлено в задоволенні вимоги позивача про виплату вихідної допомоги.

58. Що стосується виплати позивачу суддівської винагороди, то Суд зазначає таке.

59. Як установлено судом апеляційної інстанції, позивач у встановлений чинним законодавством спосіб, своєчасно i у повному обсязі надав відповідні документи до Вищої ради юстиції для виходу у відставку з посади судді за віком, але не з його вини відставка Верховною радою України була прийнята лише через 22 місяці, тобто у листопаді 2015 року. У весь цей час позивач знаходився у штаті суддів Київського районного суду міста Донецька, який був i є підпорядкований ТУ ДСА України в Донецькій області, і був звільнений з посади судді Київського районного суду міста Донецька наказом ТУ ДСА України в Донецькій області тільки 23.11.2015. Проте, починаючи з вересня 2014 року, позивачу припинено нарахування та виплата суддівської винагороди. У запереченнях на позовну заяву та у касаційній скарзі відповідач наголошує, що Київський районний суд міста Донецька знаходиться на неконтрольованій території України. Виплата суддівської винагороди суддям, які призначені на відповідні посади до судів, що припинили свою роботу у зв`язку з проведенням антитерористичної операції, здійснюється лише в разі їхнього тимчасового прикріплення до суду того ж рівня в іншій місцевості. Проте позивач не був прикріплений до суду на підконтрольній українській владі території.

60. Як зазначено вище, місто Донецьк, де територіально розташований Київський районний суд міста Донецька, в якому працював позивач, було включено до Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Розпорядженням голови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02.09.2014 №27/0/38-14 визначаю територіальну підсудність, зокрема Київського районного суду міста Донецька за Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області.

61. У спірний період встановлено певний порядок виплати суддівської винагороди суддям судів, які розташовані на непідконтрольній території України. Так, пункти 3, 4 Порядку №595 дають підстави вважати, що виплата суддівської винагороди за період, коли установа (суд) розміщувалася на тимчасово неконтрольованій території можлива лише у разі повернення території під контроль органів державної влади, або переміщення установи в населений пункт, на території якого органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі за рахунок кошторису (плану використання бюджетних коштів) установи, якщо така продовжує функціонувати і її працівники виконують свої обов`язки. Водночас виплата суддівської винагороди передбачена рішенням Ради суддів України від 23.12.2014 №76 виключно у випадку тимчасового прикріплення таких суддів до штату судів того самого рівня і спеціалізації відповідно в Донецькій та Луганській областях, що функціонують на території, підконтрольній українській владі, на підставі їхньої заяви про прикріплення та штатних розписів судів у порядку та на умовах, визначених пунктом 2 цього Рішення. Отже, можливість здійснення виплати посадового окладу судді обумовлюється лише прийняттям рішення щодо його прикріплення до іншого суду і виданням відповідного наказу головою суду, до якого суддя буде прикріплений. Отож законодавством не було передбачено виплати суддівської винагороди суддям, які не прикріплені до відповідних судів України.

62. Однак Суд указує, що в цьому випадку, досягнення суддею 65-річного віку та реалізація ним права на відставку з посади судді за віком унеможливлює його відрядження до іншого суду поза зоною проведення антитерористичної операції. Більш того, в судовому засіданні судом апеляційної інстанції було встановлено та підтверджено відповідачем, що будь-яких повідомлень про неможливість роботи у звичайному режимі на контрольованій території України в 2014 році від Київського районного суду міста Донецька не надходило. Таким чином, суд погоджується з висновком суду апеляційної інстанції, що не з вини позивача він не мав можливості перевестися та/або бути відрядженим до іншого суду поза зоною проведення антитерористичної операції. Позбавлення судді права на суддівську винагороду через обставини, що не залежать від нього особисто або не обумовлені його поведінкою, є невиправданим та необґрунтованим.

63. З огляду на викладене Суд уважає, що рішенням суду апеляційної інстанцій обґрунтовано задоволено вимогу про виплату позивачу суддівської винагороди.

64. Щодо виплати грошової компенсації за невикористані дні відпустки, то Суд зазначає таке.

65. З довідки Київського районного суду міста Донецька від 15.08.2014 вбачається що за період роботи позивач має усього (за період з 01.07.1996 по 31.12.2013) 301 календарний день основної відпустки та 45 робочих днів основної відпустки та 165 календарних днів додаткової відпустки.

66. Як установлено судом апеляційної інстанції, сума компенсації за всі невикористані дні щорічної відпустки, згідно з довідкою Київського районного суду міста Донецька від 15.08.2014, а також дні відпустки у період, коли позивач продовжував займати посаду судді Київського районного суду міста Донецька до часу його звільнення, а саме у період з 01.01.2014 по 23.11.2015, позивачу сплачена не була. Наведеного відповідачем не спростовано. Суд критично ставиться до посилань відповідача, що оскільки законодавством України, яке діяло у період спірних правовідносин, не було передбачено фінансування судів, розташованих у зоні проведення антитерористичної операції, суд апеляційної інстанції, задовольняючи позовні вимоги щодо компенсації, повинен був залучити до участі в справі орган Державної казначейської служби України та вирішити питання щодо його зобов`язання надати відповідне фінансове забезпечення. Суд указує, що питання фінансування судів виходить за межі компетенції суду та не стосується предмету цього спору.

67. З огляду на викладене Суд уважає, що рішенням суду апеляційної інстанцій обґрунтовано задоволено вимогу про виплату позивачу грошової компенсації за невикористані дні відпустки.

68. Що стосується надання довідки про заробітну плату, то Суд зазначає, що позивач має право на отримання довідки про заробітну плату відповідного зразка для обчислення щомісячного довічного грошового утримання, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

69. За таких обставин Суд уважає, що судом апеляційної інстанції не було допущено неправильного застосування норм матеріального права та порушень норм процесуального права.

70. Згідно з частиною першою статті 350 КАС України (у редакції, чинній до 08.02.2020) суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

71. Таким чином, зважаючи на приписи статті 350 КАС України, касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

VII. Судові витрати

72. З огляду на результат касаційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, Суд не вирішує питання щодо розподілу судових витрат.

73. Керуючись статтями 3, 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України, Суд

ПОСТАНОВИВ:

74. Касаційну скаргу Територіального управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області залишити без задоволення.

75. Постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 16 жовтня 2019 року залишити без змін.

76. Судові витрати не розподіляються.

77. Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та не може бути оскаржена.

Суддя-доповідач: О.Р. Радишевська

Судді: С.А. Уханенко

Н.В. Шевцова