Справа № 640/33968/21
Суддя: Кузьменко А.І.
Дата ухвалення: 2022-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 вересня 2022 року м. Київ № 640/33968/21

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючої судді Кузьменко А.І., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу

за позовом Приватного акціонерного товариства "Швейне підприємство "Юність"

до Подільської районної в місті Києві державної адміністрації

про визнання протиправним та скасування розпорядження

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Швейне підприємство "Юність" (далі - позивач) звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Подільської районної в місті Києві державної адміністрації (далі - відповідач), в якому просить: визнати протиправним та скасувати розпорядження від 20 травня 2021 року №299 в частині включення до переліку гуртожитків, що розташовані в Подільському районі міста Києва об`єкту нерухомого майна - будівлі, належної Приватному акціонерному товариству "Швейне підприємство "Юність".

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що Приватне акціонерне товариство "Швейне підприємство "Юність" є власником об`єкту нерухомого майна, яке оскаржуваним розпорядженням від 20 травня 2021 року №299 віднесено до переліку гуртожитків, приміщення в яких можуть бути приватизовані. Позивач наголошує, що належне йому приміщення ніколи не було зареєстровано як гуртожиток. Вказане, на думку позивача, свідчить про те, що оскаржуване від 20 травня 2021 року №299 розпорядження прийнято відповідачем з перевищенням повноважень та є протиправним.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 листопада 2021 року відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог у відзиві на позов представник відповідача посилається на безпідставність позовних вимог з огляду на те, що в оскаржуваному розпорядженні від 20 травня 2021 року №299 належне позивачу приміщення визначено як гуртожиток, що закріплений на праві приватної власності Приватного акціонерного товариства "Швейне підприємство "Юність", за виключенням 769,3 кв.м. нежитлових приміщень, що були визначені як нежитлові розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 27 серпня 2001 року №1789.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

Відповідно до Інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно Приватному акціонерному товариству «Швейне підприємство «Юність» належить на праві приватної власності будівля за адресою: місто Київ, вулиця Фролівська, будинок №3/34 загальною площею 4257,1 кв.м., яка складається з групи приміщень №4, 6, 8 на 1-3 поверсі, групи приміщень №1, 2, 3, 5, 7, 9, 10, 11,12, 13 на 1-5 поверсі та підвалі за виключенням частини будівлі загальною площею 769,3 кв.м., що складається з групи приміщень №4, 6, 8 на 1-3 поверсі.

Розпорядженням Подільської районної в місті Києві державної адміністрації від 20 травня 2021 року №299 до переліку гуртожитків, які розташовані в Подільському районі м. Києва внесено будівлю за адресою: місто Київ, вулиця Фролівська, будинок №3/34 загальною площею 3470,9 кв.м. із зазначенням, що вказана будівля належить на праві приватної власності Приватному акціонерному товариству "Швейне підприємство "Юність".

Вважаючи вказане вище розпорядження в частині включення приміщення за адресою: місто Київ, вулиця Фролівська, будинок №3/34 загальною площею 3470,9 кв.м. до переліку гуртожитків протиправним, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Згідно статті 6, частини 1 статті 41 Законом України «Про місцеві державні адміністрації» на виконання Конституції України, законів України, актів Президента України, актів Кабінету Міністрів України, міністерств та інших центральних органів виконавчої влади, які відповідно до закону забезпечують нормативно-правове регулювання власних і делегованих повноважень, голова місцевої державної адміністрації в межах своїх повноважень видає розпорядження, а керівники структурних підрозділів - накази.

Розпорядження голів місцевих державних адміністрацій, прийняті в межах їх компетенції, є обов`язковими для виконання на відповідній території всіма органами, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами та громадянами.

Голови місцевих державних адміністрацій видають розпорядження одноособово і несуть за них відповідальність згідно із законодавством.

Стаття 13 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» визначає питання, що вирішуються місцевими державними адміністраціями.

Статтею 19 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» визначаються повноваження в галузі управління майном, приватизації, сприяння розвитку підприємництва та здійснення державної регуляторної політики.

Проте, наведеним або будь-якими іншими нормами Закону України «Про місцеві державні адміністрації» чи іншими нормами діючого законодавства не передбачено повноважень місцевих державних адміністрації складати переліки майна, що належить на праві приватної власності фізичним і юридичним особам або включати приватне майно до будь-яких переліків та затверджувати такі переліки своїми розпорядженнями.

Згідно із статті 15 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» в управлінні відповідних місцевих державних адміністрацій перебувають об`єкти державної власності, передані їм в установленому законом порядку.

Відповідно до статті 36 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» місцеві державні адміністрації здійснюють функцію управління майном підприємств, установ та організацій, що належать до сфери їх управління.

Місцеві державні адміністрації не втручаються у господарську діяльність підприємств, установ і організацій, крім випадків, визначених законом.

Судом встановлено, що Приватне акціонерне товариство «Юність» створене шляхом перереєстрації Акціонерного товариства закритого типу «Київського швейного підприємства «Юність», яке було створене шляхом приватизації цілісного майнового комплексу членами організації орендарів Київського орендованого швейного підприємства «Юність» на підставі Договору купівлі-продажу цілісного майнового комплексу від 28 квітня 1993 року (реєстраційний номер №КП-46 від 30 квітня 1993 року) та Додаткової угоди від 21 серпня 1993 року (реєстраційний №28-А від 27 серпня 1993 року) за рішенням загальних зборів трудового колективу від 25 травня 1993року та установчим договором Акціонерного товариства закритого типу «Київське швейне підприємство «Юність» і є його повним правонаступником.

Згідно Договору купівлі-продажу майна державного підприємства від 28 квітня 1993 року, (реєстраційний №КП-46 від 30 квітня 1993 року), укладеного між Фондом державного майна України (Продавець) та Організацією орендарів Київського орендного швейного підприємства «Юність» (Покупець), посвідченого 4-ю Київською державною нотаріальною конторою 28 квітня 1993 року, зареєстрованого в реєстрі за №5д-1308, Доповнення до Договору купівлі-продажу від 21 серпня 1993 року (реєстраційний №28-А від 27 серпня 1993 року), посвідченого 4-ю Київською державною нотаріальною конторою 21 серпня 1993 року, зареєстрованого в реєстрі за №2-4652, Свідоцтва Фонду державного майна України про власність від 28 травня 1993 року №П-21, Додатку до Наказу Фонду державного майна України від 50-Д від 26 травня 1993 року покупець (позивач) набув право власності, зокрема, на об`єкт нерухомого майна - будинок за адресою: м.Київ, вул.Фролівська, 3/34.

16 грудня 1996 року Бюро технічної інвентаризації міста Києва видано реєстраційне посвідчення на майно цілісного майнового комплексу на підставі Договору купівлі-продажу, посвідченого 4-ю Київською державною нотаріальною конторою 28 квітня 1993 року.

Позивач є землекористувачем земельної ділянки, на якій розташований зазначений об`єкт нерухомого майна на підставі рішення виконавчого комітету Київської міської ради народних депутатів №1705/12 від 04 грудня 1978 року.

Згідно із пунктами 2, 3 Договору купівлі-продажу майна державного підприємства від 28 квітня 1993 року предметом Договору є купівля-продаж майна цілісного майнового комплексу за адресою: м.Київ, вул.Фролівська, 9-11.

Відповідно до плану приватизації орендного підприємства «Юність», що є невід`ємною частиною Договору, а також згідно із Додатком до Наказу Фонду державного майна України №50-Д від 26 травня 1993 року визначено, що до складу цілісного майнового комплексу входить будинок за адресою: м.Київ, вул.Фролівська, 3/34.

Листом НЖ-2018 №1797 від 30 серпня 2018 року Комунальним підприємством «Київське міське бюро технічної інвентаризації» підтверджено, що реєстрація прав власності на об`єкт нерухомого майна за адресою: м.Київ, вул.Фролівська, б.3/34 проведено саме на підставі Договору купівлі-продажу майна державного підприємства від 28 квітня 1993 року.

За Договором купівлі-продажу нежилих приміщень №5-06/99 від 04 жовтня 2001 року, укладеним між Акціонерним товариством закритого типу «Київського швейного підприємства «Юність» (Продавець) та Акціонерним комерційним банком «Київ» (Покупець), відчужено нежилі приміщення першого, другого та третього поверхів, площею 769,3 кв.м за адресою: м.Київ, вул.Фролівська, 3/34, літера Б.

Також, за Договором купівлі-продажу нежилих приміщень №5-06/98 від 24 жовтня 2001 року, укладеним між Акціонерним товариством закритого типу «Київського швейного підприємства «Юність» (Продавець) та Акціонерним комерційним банком «Київ», відчужено підвальні приміщення ІІ-VIII загальною площею 175,9 кв.м, за адресою: м.Київ, вул.Фролівська, 3/34, літера Б.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 листопада 2018 року у справі №826/16367/18 задоволено позов Приватного акціонерного товариства «Швейне підприємство «Юність» до Державного реєстратора - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Курасової Олени Василівни та, зокрема, зобов`язано Державного реєстратора - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Курасову Олену Василівну здійснити державну реєстрацію права власності Приватного акціонерного товариства «Швейне підприємство «Юність» на об`єкт нерухомого майна - будівлю за адресою: місто Київ, вулиця Фролівська, будинок №3/34, в літері «Б» загальною площею 4257,1 кв.м, що складається з групи приміщень №4,6,8 на 1-3 поверсі, групи приміщень №1,2,3,5,7,9,10,11,12,13 на 1-5 поверсі та підвалі за виключенням частини будівлі загальною площею 769,3 кв.м, що складається з групи приміщень №4,6,8 на 1-3 поверсі.

Як зазначено вище, на підставі рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 листопада 2018 року у справі №826/16367/18 зареєстровано право приватної власності Приватного акціонерного товариства «Швейне підприємство «Юність» на будівля за адресою: місто Київ, вулиця Фролівська, будинок №3/34 загальною площею 4257,1 кв.м., яка складається з групи приміщень №4, 6, 8 на 1-3 поверсі, групи приміщень №1, 2, 3, 5, 7, 9, 10, 11,12, 13 на 1-5 поверсі та підвалі за виключенням частини будівлі загальною площею 769,3 кв.м., що складається з групи приміщень №4, 6, 8 на 1-3 поверсі.

В той же час, оскаржуване розпорядження відповідача «Про затвердження переліку гуртожитків, що розташовані в Подільському районі м. Києва» від 20 травня 2021 року № 299 прийнято з метою забезпечення реалізації конституційного права на житло громадян, які за відсутності власного житла тривалий час на правових підставах мешкають у гуртожитках, призначених для проживання одиноких громадян або для проживання сімей, жилі приміщення в яких можуть бути приватизовані.

Отже, розпорядженням від 20 травня 2021 року № 299 в оскаржуваній частині до переліку гуртожитків, що розташовані в Подільському районі м. Києва включено об`єкт нерухомого майна - будівлю за адресою: місто Київ, вулиця Фролівська, будинок №3/34, яка належить на праві власності позивачу та не має статусу гуртожитку.

Щодо посилання відповідача на розпорядження від 12 березня 2018 року № 194 «Про затвердження переліку гуртожитків, що розташовані в Подільському районі м. Києва», суд зазначає, що таким розпорядженням до переліку гуртожитків, що розташовані в Подільському районі м. Києва, було включено будівлю по вул. Фролівська, буд. №3/34 площею 2 851,0 кв.м.

Натомість оскаржуваним розпорядженням від 20 травня 2021 року № 299 розпорядженням до переліку гуртожитків, що розташовані в Подільському районі м. Києва, було включено будівлю по вул. Фролівська, буд. №3/34 площею 3470,9 кв.м.

Крім того, розпорядження від 12 березня 2018 року № 194 «Про затвердження переліку гуртожитків, що розташовані в Подільському районі м. Києва» відповідно до розпорядження від 20 травня 2021 року № 299 вважається таким, що втратило чинність.

Так, правовідносини щодо користування жилою площею у гуртожитках врегульовані окремою главою 4 розділу ІІІ Житлового кодексу Української РСР (далі - ЖК Української РСР).

Згідно зі статтею 127 ЖК Української РСР для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період роботи або навчання можуть використовуватись гуртожитки. Під гуртожитки надаються спеціально споруджені або переобладнані для цієї мети жилі будинки. Жилі будинки реєструються як гуртожитки у виконавчому комітеті районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів.

Отже, гуртожитком є зареєстрована у виконавчому комітеті районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів як гуртожиток жила будівля, що відповідає певним вимогам, у якій особам у зв`язку з трудовими відносинами або навчанням в учбовому закладі надається за плату та за ордером, що видається власником гуртожитку, у тимчасове користування жила площа.

Вирішуючи питання чи є будівля гуртожитком, на думку суду, необхідно з`ясувати чи побудований будинок як гуртожиток або спеціально для нього переобладнаний; чи є дозвіл санітарно-епідеміологічної станції на його заселення як гуртожитку; чи видавалися, відповідно до статті 129 ЖК Української РСР та Примірного положення про гуртожитки, затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 3 червня 1986 року № 208 ордери на заселення.

Враховуючи вказані норми закону, суд зауважує, що відповідачем не надано письмових належних та допустимих доказів того, що нежилі приміщення загальною площею 3470,9 кв.м. за адресою місто Київ, вулиця Фролівська, будинок №3/34 є гуртожитком.

Крім того, представником відповідача не надано суду доказів, що спірне приміщення входить до складу житлового фонду.

Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень врегульовані Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», що спрямований на забезпечення визнання та захисту державою таких прав.

За визначенням, наданим статтею 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; заявник - власник, інший правонабувач, сторона правочину, у яких виникло речове право, або уповноважені ними особи - у разі подання документів для проведення державної реєстрації набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав.

Згідно з частиною 1 статті 22 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» документи, що подаються для державної реєстрації прав, повинні відповідати вимогам, встановленим цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до частини 1 статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», за результатом розгляду документів, поданих для державної реєстрації прав, державний реєстратор на підставі прийнятого ним рішення про державну реєстрацію прав вносить відомості про речові права, обтяження речових прав до Державного реєстру прав.

З аналізу наведених норм законодавства вбачається, що інститут реєстрації права власності - це за своєю суттю є підтвердження державою права власності на майно за відповідною особою. При цьому держава наділена повноваженнями підтвердити таке право особи виключно у тому випадку, якщо ця особа набула майно у власність законно.

Суд наголошує, що відповідно до наявної в матеріалах справи інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно будівля за адресою: місто Київ, вулиця Фролівська, будинок №3/34 має статус нежитлової будівлі.

Суд вважає також безпідставним посилання відповідача на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 листопада 2008 року в адміністративній справі №8/71, яким відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Київської міської державної адміністрації, треті особи: Відкрите акціонерне товариство «Унітел», Товариство з обмеженою відповідальністю «Голка», Товариство з обмеженою відповідальністю «Грандторнтон-Україна», Банк «Київ», Закрите акціонерне товариство «Швейне підприємство «Юність» про скасування розпорядження № 1783 від 27 серпня 2001 року, оскільки правовідносини, що були предметом розгляду даної справи мали місце до реєстрації права власності позивача в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до вимог частини 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з частинами 1-2 статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Вимогами статті 76 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин (частина 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України).

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, позивач надав належні та допустимі докази в обґрунтування заявлених ним позовних вимог, в той час як відповідач, як суб`єкт владних повноважень, покладений на нього обов`язок доказування правомірності прийняття оскаржуваного розпорядження з урахуванням вимог, встановлених частиною 2 статті 19 Конституції України та частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, не виконав, а тому, беручи до уваги вищенаведене в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 72-77, 139, 143, 241-246, 255, 257-263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Приватного акціонерного товариства "Швейне підприємство "Юність" задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати розпорядження виконувача обов`язки голови Подільської районної в місті Києві державної адміністрації від 20 травня 2021 року №299 в частині включення до переліку гуртожитків, що розташовані в Подільському районі міста Києва об`єкту нерухомого майна - будівлі, належної Приватному акціонерному товариству "Швейне підприємство "Юність", розташованої за адресою: місто Київ, вулиця Фролівська, будинок 3/34.

Стягнути на користь Приватного акціонерного товариства "Швейне підприємство "Юність" (04070, місто Київ, вулиця Фролівська, будинок 3/34 ) за рахунок бюджетних асигнувань Подільської районної в місті Києві державної адміністрації (04070, місто Київ, Контрактова площа, будинок 2, ) судовий збір в сумі 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн 00 коп.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя А.І. Кузьменко