Справа № 200/1326/22
Суддя: Голуб В.А.
Дата ухвалення: 2022-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 вересня 2022 року Справа№200/1326/22

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Голуб В.А., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання незаконним та скасування рішення № 20 від 08.11.2021 та зобов`язання вчинити певні дії, -

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання незаконним та скасування рішення № 20 від 08.11.2021 та зобов`язання вчинити певні дії.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач звернувся до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком. Рішеннями № 20 від 08.11.2021 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Кіровоградській області відмовлено у призначенні пенсії позивачу через те, що ОСОБА_1 не набув необхідного страхового стажу - 28 років. Разом з тим, при розгляді документів позивача, пенсійний орган не врахував до його страхового стажу період навчання з 01.09.1973 по 01.07.1977, а також період роботи з 15.02.1993 по 02.06.1995. На переконання ОСОБА_1 , відповідачем протиправно не зараховано вказані періоди, адже на підтвердження періодів навчання та роботи позивач надав всі необхідні документи. В свою чергу, помилки роботодавця у заповненні трудової книжки не можуть позбавляти особу права на соціальне забезпечення.

З огляду на вищевказане, позивач просить суд:

рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Кіровоградській області № 20 від 08.11.2021 визнати незаконними та скасувати;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії від 04.11.2021 та зарахувати до страхового стажу період навчання з 01.09.1973 по 01.07.1977, а також період роботи з 15.02.1993 по 02.06.1995.

В установлений законом строк Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області надано відзив на позовну заяву. Так, в обґрунтування незгоди з позовними вимогами, представник пенсійного органу зазначає, що за принципом екстериторіальності саме Головним управлінням Пенсійного фонду України в Кіровоградській області було розглянуто заяву ОСОБА_1 та винесено рішення про відмову у призначенні пенсії. Водночас, згідно з трудовою книжкою серії НОМЕР_1 від 14.08.1976 року та диплому серії НОМЕР_2 від 01.07.1977 року заявник навчався в Костянтинівському індустріальному технікумі з 01.09.1973 по 01.07.1977. Зазначений період навчання до страхового стажу не зарахований, оскільки зазначене в дипломі прізвище заявника не відповідає прізвищу, вказаному в паспорті. Період роботи заявника з 15.02.1993 по 02.06.1995 року також не зараховано до страхового стажу, оскільки запис трудової книжки оформлений з порушенням вимог Інструкції, а саме, має місце виправлення в даті наказу про звільнення. Таким чином, страховий стаж позивача становить 12 років 5 місяців 25 днів. У зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу Головним управлінням Пенсійного фонду України в Кіровоградській області було відмовлено позивачу в призначенні пенсії. З огляду на вказане, представник Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області просить суд відмовити у задоволенні позову.

Представником Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області також було надано відзив на позов, зміст якого аналогічний із відзивом Головного управління Пенсійного фонду в Донецькій області.

28 січня 2022 року суд виніс ухвалу, якою прийняв до розгляду позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання незаконним та скасування рішення № 20 від 08.11.2021 та зобов`язання вчинити певні дії, та відкрив провадження по справі № 200/1326/22. Розгляд адміністративної справи № 200/1326/22 суд визначив здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

У зв`язку з відрахуванням судді Хохленкова О.В. зі штату Донецького окружного адміністративного суду, протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.06.2022 головуючим суддею визначено Голуб В.А.

Ухвалою від 14.06.2022 суд прийняв до провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання незаконним та скасування рішення № 20 від 08.11.2021 та зобов`язання вчинити певні дії. Розгляд адміністративної справи № 200/1326/22 суд вирішив здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

12.09.2022 суд ухвалою залишив без задоволення клопотання представника відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про проведення розгляду справи у судовому засіданні з викликом сторін в порядку загального позовного провадження по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання незаконним та скасування рішення № 20 від 08.11.2021 та зобов`язання вчинити певні дії.

За приписами частини 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

У зв`язку з відмовою у задоволенні клопотання представника відповідача про проведення розгляду справи у судовому засіданні з викликом сторін в порядку загального позовного провадження, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши наявні заяви по суті справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги, дослідивши докази, які наявні в матеріалах справи, суд встановив наступне.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, про що свідчать копії паспорта серії НОМЕР_3 , виданого на його ім`я (а.с.4-5).

Судом з копії трудової книжки серії НОМЕР_4 від 14.08.1976 та копії диплому серії НОМЕР_2 від 01.07.1977 встановлено, що з 01.09.1973 по 01.07.1977 ОСОБА_1 навчався у Костянтинівському індустріальному технікумі на денному відділенні за спеціальністю «Технологія скла та виробів з нього». Вказане також підтверджується довідкою від 11.09.2019 № 286, що видана Костянтинівським індустріальним технікумом (а.с.7-12).

Крім того, у спірний період з 15.02.1993 по 02.06.1995 позивач працював майстром виробничої дільниці.

ОСОБА_1 звернувся до пенсійного органу з заявою від 04.11.2021 про призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Проте, рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області № 20 від 08.11.2021 позивачу відмовлено у призначенні пенсії. Зі змісту вказаного рішення вбачається, що згідно з трудовою книжкою серії НОМЕР_1 від 14.08.1976 та диплому серії НОМЕР_2 від 01.07.1977 заявник навчався в Костянтинівському індустріальному технікумі з 01.09.1973 по 01.07.1977. Однак, зазначений період навчання до страхового стажу не зарахований, оскільки зазначене в дипломі прізвище позивача не відповідає прізвищу, вказаному в паспорті. Період роботи позивача з 15.02.1993 по 02.06.1995 також не зараховано до страхового стажу, оскільки запис трудової книжки оформлений з порушенням вимог Інструкції, а саме, має місце виправлення в даті наказу про звільнення. Таким чином, страховий стаж заявника становить 12 років 5 місяців 25 днів. У зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу Головним управлінням Пенсійного фонду України в Кіровоградській області було відмовлено позивачу в призначенні пенсії (а.с.6).

Позивач, вважаючи протиправною відмову пенсійного органу у призначенні пенсії, звернувся до суду за захистом своїх прав з цим позовом.

Проаналізувавши встановлені обставини справи та норми законодавства України, яке регулює спірні правовідносини, суд вважає позовну заяву такою, що підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Так, відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно з положеннями ст. 3 Конституції України, як Основного Закону України - людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю; права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави; держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Відповідно до ст.ст. 21, 22 Конституції України - усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах. Права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними. Конституційні права і свободи людини і громадянина, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Статтею 8 Закону України від 09.07.2003 № 1058-ІV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон № 1058) передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Згідно із частинами першою, другою статті 24 Закону № 1058 страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

До набрання чинності Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" питання пенсійного забезпечення, в тому числі й порядок обчислення стажу для призначення пенсій, регулювалися Законом України "Про пенсійне забезпечення".

Відповідно до статті 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв. Разом з тим, до стажу роботи зараховується також будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків.

Статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктами 1, 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637), встановлено, що за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі, коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Згідно із пунктом 3 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Суд зауважує, що записи про спірні періоди роботи у трудовій книжці позивача не містять недопустимих (таких, що внесені в супереч Інструкції) перекреслень, виправлень чи дописок, які б змінювали суть записів або перекручували б їх зміст, містять печатки та підписи посадових осіб. Тому відсутні підстави для їх неврахування при визначенні періоду страхового стажу позивача.

З огляду на наведене, некоректне зазначення дати наказу про звільнення, не може бути підставою для відмови в зарахуванні до трудового стажу позивача спірного періоду роботи.

Суд зазначає, що записи періодів роботи, не є тими недоліками, які можуть мати наслідок порушення конституційного права позивача на пенсійне забезпечення, тому спірний періоди роботи з 15.02.1993 по 02.06.1995 має бути зарахований позивачу до страхового стажу.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 06.02.2018 у справі № 677/277/17, згідно із якою відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, тому власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення.

Такого ж висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 24.05.2018 у справі № 490/12392/16-а.

Щодо зарахування до страхового стажу періоду навчання, суд зазначає наступне.

Згідно з пунктом «д» частини третьої статті 56 Закону України від 05.11.1991 № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується також: навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Час навчання у професійно-технічному навчальному закладі зараховується до трудового стажу учня, слухача, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців (абзац 1 частини першої статті 38 Закону України від 10.02.1998 №103/98-ВР «Про професійно-технічну освіту»).

Аналогічна, за змістом, вимога міститься і у абзаці 1 пункту 26 Положення про професійно-технічний навчальний заклад, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 05.08.1998 № 1240, час навчання у професійно-технічному навчальному закладі зараховується до трудового стажу учня, слухача, у тому числі до безперервного і до стажу роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за одержаною професією не перевищує трьох місяців.

Положення КАС України зобов`язують суд вжити заходів, необхідних для з`ясування всіх обставин у справі, запропонувати сторонам подати докази на підтвердження своєї правової позиції, у разі необхідності витребувати докази з власної ініціативи, всебічно, повно та об`єктивно оцінити наявні у справі докази тощо.

Суд не може обмежити право позивача довести в судовому процесі обставини, на яких ґрунтуються його вимоги, поданням виключно тих доказів, що надавались ним для призначення пенсії. Право надавати заперечення щодо рішення Пенсійного фонду про відмову в призначенні пенсії та долучати до матеріалів справи докази на підтвердження таких заперечень надається позивачу на всіх стадіях судового процесу, на яких допускається подання учасником процесу нових доказів.

Судом з копії трудової книжки позивача серії НОМЕР_4 від 14.08.1976 та копії диплому серії НОМЕР_2 від 01.07.1977 встановлено, що з 01.09.1973 по 01.07.1977 ОСОБА_1 навчався у Костянтинівському індустріальному технікумі на денному відділенні за спеціальністю «Технологія скла та виробів з нього». Вказане також підтверджується довідкою від 11.09.2019 № 286, що видана Костянтинівським індустріальним технікумом.

Отже, суд вважає, що пенсійний орган безпідставно відмовив у зарахуванні спірного стажу, оскільки він підтверджується наданими позивачем до заяви про призначення пенсії документами.

При цьому суд наголошує, що згідно з частиною 3 статті 44 Закону № 1058-ІV, органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Пунктом 17 Постанови № 637 передбачено, що за відсутності документів про наявний стаж роботи та неможливість їх одержання у зв`язку з воєнними діями, стихійним лихом, аваріями, катастрофами або іншими надзвичайними ситуаціями стаж роботи, який дає право на пенсію, встановлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі.

Отже, з наведених норм чинного законодавства вбачається дуже великий обсяг прав та обов`язків у органів Пенсійного фонду при вирішенні питання про призначення/перерахунку пенсії та перевірки наявного трудового стажу роботи для її призначення/перерахунку.

Враховуючи викладене, суд вважає, що пенсійний орган повинен використовувати всі передбачені законом повноваження для повного та об`єктивного розгляду заяви про призначення/перерахунок пенсії, виходячи з тих обставин, що склалися.

У зв`язку з вищевикладеним, суд вважає, що пенсійний орган протиправно відмовив у зарахуванні до страхового стажу періоду навчання позивача з 01.09.1973 по 01.07.1977, адже у трудовій книжці та довідці, що видана Костянтинівським індустріальним технікумом належним чином підтверджено, що саме позивач у спірний період навчався у професійно-технічному навчальному закладі.

Невідповідність прізвища у дипломі не може позбавляти позивача права на зарахування навчання до страхового стажу.

Отже, суд вважає, що спірне рішення відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області № 20 від 08.11.2021, яким відмолено позивачу у призначенні пенсії за віком є протиправними, а тому підлягає скасуванню, а позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Проте, позивач всупереч приписам ст. 245 КАС України просить суд визнати спірне рішення незаконними, а тому суд вважає за можливе змінити спосіб захисту порушеного права ОСОБА_1 та визнати вказане рішення саме протиправним.

Зважаючи на той факт, що заява позивача була розглянута саме Головним управлінням Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, суд вважає за необхідне зобов`язати останнього повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії від 04.11.2021 із зарахуванням спірних періодів роботи та навчання до страхового стажу ОСОБА_1 .

Щодо територіального підрозділу, який мав розглядати заяву позивача про призначення пенсії, суд зазначає наступне.

Так, у п. 4.2 розділу IV Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" зазначено: … Після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Саме на підставі вказаних положень, автоматичним розподілом справ в електронній підсистемі було визначено, що розгляд заяви ОСОБА_1 здійснюється відділом пенсійного забезпечення Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області.

За практикою Європейського суду з прав людини пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення.

Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (див. Руїз Торіха проти Іспанії (Ruiz Toriya v. Spaine), рішення від 09.12.1994, Серія A, № 303-A, параграф 29). Водночас, відповідь суду повинна бути достатньо детальною для відповіді на основні (суттєві) аргументи сторін.

Згідно з частиною першою статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною першою статті 72 КАС України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частини другої статті 73 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (частини перша та друга статті 76 КАС України).

Частинами першою та другою статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання незаконним та скасування рішення № 20 від 08.11.2021 та зобов`язання вчинити певні дії підлягає частковому задоволенню.

Визначаючись щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Так, позивачем сплачено судовий збір у розмірі 992, 40 грн відповідно до квитанції від 19.01.2022 (а.с.3).

Згідно з ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Частиною 8 ст. 139 КАС України передбачено, що у випадку якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

З огляду на таке, суд вважає за можливе покласти витрати, пов`язані із розглядом цієї справи у вигляді сплаченого позивачем судового збору у розмірі 992, 40 грн на відповідача - Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, адже саме вказаним органом протиправно було відмовлено позивачу у призначенні пенсії.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 12, 72-77, 94, 139, 192-193, 242-246, 257-258, 262, 293, 295, 297 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (25009, місто Кропивницький, вулиця Соборна, 7а, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (84122, Донецька область, місто Слов`янськ, площа Соборна, будинок 3, ) про визнання незаконним та скасування рішення № 20 від 08.11.2021 та зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області № 20 від 08.11.2021, яким відмовлено ОСОБА_1 у призначенні пенсії.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 04.11.2021 про призначення пенсії із зарахуванням до страхового стажу періоду навчання з 01.09.1973 по 01.07.1977, а також періоду роботи з 15.02.1993 по 02.06.1995.

В решті заявлених вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 992, 40 грн (дев`ятсот дев`яності дві гривні сорок копійок).

Повний текст рішення складено та підписано 12.09.2022.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.А. Голуб