Справа № 640/23541/19
Суддя: Літвінова А.В.
Дата ухвалення: 2022-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 вересня 2022 року м. Київ № 640/23541/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Літвінової А.В. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Міністерства внутрішніх справ України

про зобов`язання виплатити одноразову грошову допомогу та стягнення середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до Міністерство внутрішніх справ України, в якій просить суд:

- зобов`язати Міністерство внутрішніх справ України виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу відповідно до чинної на момент звільнення (06.11.2015) статті 9 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби та деяких інших осіб» в сумі 122 601,62 грн. виходячи з розрахунку 50% відсотків місячного грошового забезпечення за 17 повних років вислуги;

- стягнути з Міністерства внутрішніх справ України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час затримки виплати одноразової допомоги по день фактичного розрахунку на підставі статті 117 Кодекс законів про працю України, з урахуванням вимог постанови Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100, де кількість робочих днів в період з моменту коли ОСОБА_1 мав бути здійснений розрахунок - 06.11.2015 по дату фактичного розрахунку має бути помножена на встановлений постановою Шостого апеляційного адміністративного суду в справі №826/2835/17 розмір середньої заробітної плати в сумі 351,23 грн.

В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначає, що при звільненні його з військової служби, відповідач повинен виплатити одноразову грошову допомогу при звільнені з військової служби у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за 17 повних років вислуги. Також позивач зазначає, що з відповідача має бути стягнутий середній заробіток за весь час затримки виплати одноразової допомоги по день фактичного розрахунку.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 07.02.2020 відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи та запропоновано відповідачу в п`ятнадцятиденний строк з дня одержання цієї ухвали надати суду відзив на позовну заяву.

Представником відповідача подано відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що позивач не має права на отримання одноразової грошової допомоги при звільненні, оскільки виплати одноразової грошової допомоги при звільненні у зв`язку з переходом у встановленому порядку на роботу (службу) в інші міністерства, центральні органи виконавчої влади, установи, організації статтею 9 Закону не передбачено.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається із матеріалів даної справи, наказом міністерства внутрішніх справ України (по апарату Міністерства) від 06.11.2015 №2320 о/с, ОСОБА_1 звільнено з військової служби в запас збройних Сил України за підпунктом "з" пункту 64 Положення (у зв`язку з переходом у встановленому порядку на роботу (службу) до Національної поліції).

Позивач, вважаючи бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати йому при звільненні одноразової грошової допомоги у розмірі 50% місячного грошового забезпечення за вислугу років протиправною, звернувся з позовом до суду для захисту своїх прав та законних інтересів.

При вирішенні спору, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною першою статті 9 Закону України від 09.04.1992 №2262-XII "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом та звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення зі служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 16 років одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.

Згідно з пунктом 10 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 №393 "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей" військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, Державної інспекції техногенної безпеки, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби:

які звільняються із служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Відповідно до пункту 64 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991 року № 114 (далі - Положення №114) особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік):

а) за віком - при досягненні віку, встановленого для них пунктом 7 цього Положення. Крім того, за віком можуть бути звільнені особи середнього начальницького складу, які мають вислугу 20 і більше років (у пільговому обчисленні), і яким до досягнення встановленого віку перебування на службі залишилося 3 роки і менше, а за їх бажанням при досягненні цього віку - незалежно від наявності вислуги років;

б) через хворобу - у разі визнання їх непридатними до військової служби в мирний час (у військовий час - обмежено придатними 2-го ступеня) за рішенням військово-лікарської комісії;

в) через обмежений стан здоров`я - у разі визнання їх придатними до військової служби поза строєм у мирний час (у військовий час обмежено придатними 1-го ступеня) за рішенням військово-лікарської комісії при неможливості використання їх на службі у зв`язку з відсутністю відповідних вакантних посад;

г) через скорочення штатів - при відсутності можливості подальшого використання на службі;

д) через службову невідповідність;

є) за порушення дисципліни;

ж) за власним бажанням - при наявності поважних причин, що перешкоджають виконанню службових обов`язків;

з) у зв`язку з переходом у встановленому порядку на роботу в інші міністерства і відомства (організації);

и) через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких затверджується Кабінетом Міністрів України;

і) у зв`язку з непроходженням випробування в період іспитового строку;

ї) у зв`язку з прямим підпорядкуванням близькій особі;

й) у разі набрання законної сили рішенням суду щодо притягнення до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, яким накладено стягнення у виді позбавлення права обіймати посади або займатися діяльністю, що пов`язані з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, чи кримінального правопорушення.

Як вбачається з матеріалів справи позивача звільнено з військової служби в запас збройних Сил України за підпунктом "з" пункту 64 Положення (у зв`язку з переходом у встановленому порядку на роботу (службу) до Національної поліції).

Отже, право на виплату одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби передбачено статтею 9 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", якою встановлено вичерпний перелік підстав її виплати.

Проте, виплати одноразової грошової допомоги при звільненні у зв`язку з переходом у встановленому порядку на роботу (службу) в інші міністерства, центральні органи виконавчої влади, установи, організації статтею 9 Закону не передбачено.

Так, позивач зазначає, що відповідач сам в своєму листі від 26.12.2016 №22/1/2-Н-2643 визнав вказаний факт невиплати одноразової грошової допомоги при звільненні.

Одна в згаданому листі, відповідачем повідомлено, що підставою для нарахування та виплати одноразової грошової допомоги являється наказ про звільнення із зазначенням відповідної статті звільнення та календарної вислуги років для обчислення зазначеної допомоги.

Враховуючи зазначене, станом на день звільнення у позивача не виникло право на отримання разової грошової допомоги, а тому підстави для стягнення з відповідача середній заробіток за весь час затримки виплати одноразової грошової допомоги та задоволення позову відсутні.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 02.07.202019 у справі №826/2835/17 відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог щодо визнання протиправною відмову Міністерства внутрішніх справ України в зміні підстав звільнення ОСОБА_1 за підпунктом "з" пункту 64 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ на підпункт "б" пункту 64 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, оскільки на момент звільнення позивача, у відповідача був відсутній примірник свідоцтва про хворобу позивача №174, то в останнього не було правових підстав для звільнення позивача через хворобу.

Згідно із частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до частини першої статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Керуючись статтями 72-77, 241-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статями 292-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Літвінова А.В.