Справа № 280/4397/22
Суддя: Новікова Інна Вячеславівна
Дата ухвалення: 2022-09-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2022 року Справа № 280/4397/22 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Новікової І.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз» до приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Котули Артема Михайловича про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

26 липня 2022 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов позов Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз» (далі-позивач) до приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Котули Артема Михайловича (далі - відповідач), в якому позивач просить суд визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Котули Артема Михайловича від 04.07.2022 №1/0386/2022 про стягнення з боржника основної винагороди в межах виконавчого провадження №1/0386/2022.

Ухвалою суду від 01.08.2022 позовну заяву залишено без руху. У встановлений судом строк позивачем усунуто недоліки позовної заяви.

Ухвалою суду від 12.08.2021 відкрито спрощене провадження у справі, а розгляд справи призначено без виклику/повідомлення представників сторін.

Ухвалою суду від 06.09.2022 відмовлено у залученні в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, АТ «НАК «Нафтогаз України».

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що приватним виконавцем необґрунтовано та протиправно прийнято спірну постанову про стягнення з позивача виконавчого збору. Позивач зазначає, що відповідно до п.6 ч.5 ст.27 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий збір не стягується за виконавчими документами про стягнення заборгованості, яка підлягає врегулюванню відповідно до Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення» та Закону України «Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу», а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності зазначеними законами. Позивач зазначає, що виконавчим документом, який виконується в межах виконавчого провадження № 1/0386/2022 є наказ Господарського суду Запорізької області від 20.06.2022 року у справі №908/2356/19 про стягнення з АТ «Запоріжгаз» на користь АТ «НАК «Нафтогаз України» заборгованості. З постанови Центрального апеляційного господарського суду від 30.05.2022 року у справі №908/2356/19, на підставі якої видано наказ Господарського суду Запорізької області від 20.06.2022 року, судом встановлено, що між ПАТ «НАК «Нафтогаз України» та ПАТ «Запоріжгаз» укладено договір №13-215-ВТВ від 04.01.2013 року на купівлю-продаж природного газу для використання його ПАТ «Запоріжгаз» виключно для виробничо- технологічних витрат на нормативних витрат ПАТ «Запоріжгаз». Відтак, заборгованість у позивача утворилась за договором купівлі-продажу природного газу для виробничо-технологічних та власних потреб, укладеним з акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України». З урахуванням викладеного, позивач вважає, що у відповідача не було підстав для винесення спірної постанови. Представник позивача просила задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідач проти задоволення позовних вимого заперечив. В обґрунтування заперечень зазначено, що відповідно до вимог ч.4 ст.27 Закону України «Про виконавче провадження» та відповідно до ч.7 ст.31 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» 04.07.2022 приватним виконавцем одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження винесено постанову про стягнення основної винагороди, в якій наведено розрахунок та зазначено порядок стягнення основної винагороди приватного виконавця. Відповідач зазначав, що сам лише факт ведення підприємством господарської діяльності на ринку природного газу автоматично не включає його заборгованість в процедуру врегулювання заборгованості в рамках Закону України «Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу». Зазначає, що відповідно до статті 2 Закону України «Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу», дія цього Закону поширюється на відносини із врегулювання видів заборгованості (грошових зобов`язань), визначених у статті 1 цього Закону, суб`єктів ринку природного газу, що включені до Реєстру. Відповідач вказував на те, що важливою складовою підходу до врегулювання заборгованості передбаченої зазначеним Законом є те, що даним законом прямо передбачено, що його дія поширюється на суб`єктів ринку природного газу, які включені до Реєстру. Відповідач вважає, що оскільки відповідач не включений до реєстру підприємств, які беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості суб`єктів ринку природного газу, на нього дія Закону України «Про заходи, спрямовані на подолання кризових явиш та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу» не поширюється. З урахуванням викладеного у відзиві на позовну заяву, відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, встановив наступне.

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 24.12.2019 по справі №908/2356/19 стягнуто з Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз» на користь Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», 38830561 (тридцять вісім мільйонів вісімсот тридцять тисяч п`ятсот шістдесят одна) грн 22 коп. інфляційних втрат, 10522453 (десять мільйонів п`ятсот двадцять дві тисячі чотириста п`ятдесят три) грн 01 коп. 3% річних та 672350 (шістсот сімдесят дві тисячі триста п`ятдесят) грн 00 коп. судового збору.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 01.07.2022 по справі №908/2356/19, визнано наказ Господарського суду Запорізької області від 20.06.2022 у справі № 908/2356/19, виданий на виконання рішення Господарського суду Запорізької області від 24.12.2019 у справі №908/2356/19 таким, що не підлягає виконанню в частині стягнення 672 350 (шістсот сімдесят дві тисячі триста п`ятдесят) грн 00 коп. судового збору.

04.07.2022 приватним виконавцем виконавчого округу Запорізької області Котулою А.М. відкрито виконавче провадження №1/0386/2022 з примусового виконання наказу Господарського суду Запорізької області №908/2356/19 виданого 20.06.2022.

Крім того, 04.07.2022 приватним виконавцем виконавчого округу Запорізької області Котулою А.М. винесено постанову про стягнення з боржника основної винагороди, відповідно до якої з АТ «ОГС «Запоріжгаз» стягнуто основну винагороду в розмірі 4935301,42 грн.

Позивач, не погодившись з правомірністю прийняття постанови про стягнення основної винагороди, звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з приписів ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) відповідно до яких завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Суд зазначає, що відповідно до ч.1 ст.31 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» (далі Закон №1403), за вчинення виконавчих дій приватному виконавцю сплачується винагорода.

Частиною 3 статті 31 Закону №1403 передбачено, що основна винагорода приватного виконавця залежно від виконавчих дій, що підлягають вчиненню у виконавчому провадженні, встановлюється у вигляді:

1) фіксованої суми - у разі виконання рішення немайнового характеру;

2) відсотка суми, що підлягає стягненню, або вартості майна, що підлягає передачі за виконавчим документом.

Розмір основної винагороди приватного виконавця встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно ч.4 ст.31 Закону №1403, основна винагорода приватного виконавця, що встановлюється у відсотках, стягується з боржника разом із сумою, що підлягає стягненню за виконавчим документом (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Відповідно до ч.5 ст.31 Закону №1403, якщо суму, передбачену в частині четвертій цієї статті, стягнуто частково, сума основної винагороди приватного виконавця, визначена як відсоток суми стягнення, виплачується пропорційно до фактично стягнутої суми (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Згідно ч.6 ст.31 Закону №1403, основна винагорода, що встановлюється у вигляді фіксованої суми, стягується після повного виконання рішення.

Частиною 7 статті 31 Закону №1403 передбачено, що приватний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення основної винагороди, в якій наводить розрахунок та зазначає порядок стягнення основної винагороди приватного виконавця (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Відповідно до ч.1 ст.5 Закону України «Про виконавче провадження» (далі Закон №1404) примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Частиною 1, 5 ст.26 Закону №1404 встановлено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону: 1) за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Так, в обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилався на те, що за наказом Господарського суду Запорізької області відсутні підстави для стягнення основної винагороди виконавця, в силу положень п.6 ч.5 ст.27 Закону №1404.

Відповідно до положень п.6 ч.5 ст.27 Закону №1404, виконавчий збір не стягується: за виконавчими документами про стягнення заборгованості, яка підлягає врегулюванню відповідно до Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення» та Закону України «Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу», а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності зазначеними законами.

Отже, зазначеними положеннями Закону №1404 передбачено, що виконавчий збір (основна винагорода) не стягується щодо заборгованості, яка підлягає врегулюванню відповідно до Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення» та Закону України «Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу».

Таким чином, для того щоб у виконавця не виникало обов`язку одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження винести постанову про стягнення виконавчого збору/основної винагороди такий виконавець повинен встановити, що заборгованість яка стягується за виконавчим документом підлягає врегулюванню відповідно до Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення» та Закону України «Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу».

Так, відповідно до статті 1 Закону України «Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу» заборгованість (грошові зобов`язання) суб`єктів ринку природного газу, що підлягає (підлягають) врегулюванню відповідно до цього Закону, а саме: заборгованість операторів газорозподільних систем, у тому числі підтверджена судовими рішеннями, які набрали законної сили, та/або реструктуризована, за договорами купівлі-продажу/постачання природного газу для виробничо-технологічних та власних потреб, укладеними з акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (далі - НАК «Нафтогаз України»), не сплачена станом на розрахункову дату.

Також, у статті 1 Закону України «Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу» визначено, що учасники процедури врегулювання заборгованості - підприємства та організації, включені до Реєстру, зокрема: постачальники природного газу, оператори газорозподільних систем, особа, що здійснювала функції оператора газотранспортної системи до 31 грудня 2019 року включно, особа, що здійснює функції оператора газотранспортної системи з 1 січня 2020 року, НАК "Нафтогаз України", розпорядники коштів державного бюджету, органи, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Згідно статті 2 Закону України «Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу», дія цього Закону поширюється на відносини із врегулювання заборгованості за придбаний у НАК "Нафтогаз України" природний газ, послуги з його розподілу і транспортування та виключно на суб`єктів ринку природного газу, що включені до Реєстру.

Тобто, для застосування положень Закону України «Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу» підприємство та організації повинні були включені до Реєстру.

Верховний Суд у постанові від 01.02.2022 по справі №902/368/16 дійшов правового висновку відповідно до якого у разі не включення підприємства/організації до реєстру підприємств, які беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості суб`єктів ринку природного газу, на нього дія Закону України «Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу» не поширюється.

При цьому, суд зауважує, що до повноважень державного/приватного виконавця під час відкриття виконавчого провадження не віднесено права самостійно вирішувати питання стосовного того чи відноситься заборгованість, що підлягає стягненню за виконавчим документом до тієї заборгованості яка підлягає врегулюванню відповідно до Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення» та Закону України «Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу».

Для вирішення такого питання виконавець повинен використовувати відомості з відповідного Реєстру, і у разі якщо підприємство міститься у зазначеному реєстрі, то відповідно підстави для стягнення виконавчого збору (основної винагороди) відсутні.

В даному випадку, приватним виконавцем було встановлено, що постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, як уповноваженим органом, прийнято постанову №2635 від 17.12.2021, якою відмовлено у включенні АТ «ОГС «Запоріжгаз» до Реєстру підприємств, які беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості суб`єктів ринку природного газу.

Тобто, на дату прийняття спірної постанови АТ «ОГС «Запоріжгаз» не було включено до Реєстру підприємств, які беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості суб`єктів ринку природного газу, а тому у відповідача не було підстав для того щоб разом з постановою про відкриття виконавчого провадження не виносити постанову про стягнення основного винагороди.

Крім того, суд вважає звернути увагу на правову природу постанову про стягнення основної винагороди приватному виконавцю.

Аналіз статті 31 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень та рішень інших органів» свідчить про те, що одночасно з відкриттям виконавчого провадження приватний виконавець повинен вирішити питання про стягнення основної винагороди і винесення постанови про стягнення основної винагороди разом з постановою про відкриття виконавчого провадження є обов`язком приватного виконавця.

Відповідна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 21 січня 2021 року у справі №160/5321/20, від 27 квітня 2021 року у справі №580/3444/20, від 3 червня 2021 року у справі №640/17286/20, від 26 серпня 2021 року у справі №380/6503/20.

Водночас саме лише існування такої постанови, винесеної одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження, не означає безумовного та гарантованого стягнення основної винагороди, не надає права приватному виконавцю стягувати визначену ним суму без здійснення фактичних дій з виконання судового рішення (пункт 52 постанови Верховного Суду від 26 травня 2022 року у справі №420/6845/18).

Зрештою необхідно мати на увазі, що сума основної винагороди, визначена приватним виконавцем у постанові про її стягнення, винесеній одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження, не є сумою, яка гарантовано має бути стягнута за наслідками фактичного виконання виконавчого провадження у випадках неповного виконання або ж невиконання відповідного виконавчого документа.

Отже, винесення постанови про стягнення основної винагороди є проміжним рішенням, яке приватний виконавець повинен прийняти під час відкриття виконавчого провадження, проте це не свідчить про те, що така основна винагорода буде стягнута у подальшому повністю або частково.

У даному випадку, позивач не позбавлений права надати приватному виконавцю документальне підтвердження того, що заборгованість, яка підлягає стягненню за виконавчим документом є тією заборгованістю, що підлягає врегулюванню відповідно до Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення» та Закону України «Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу», а саме АТ «ОГС «Запоріжгаз» включено до Реєстру підприємств, які беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості суб`єктів ринку природного газу.

У разі надання відповідних документів, не залежно від наявності спірної постанови, підлягатимуть застосуванню положення п.6 ч.5 ст.27 Закону №1404, а відповідно приватний виконавець не матиме права проводити виконавчі дії зі стягнення основної винагороди.

Частиною 1 статті 9 КАС України встановлено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За результатами розгляду адміністративної справи суд дійшов висновку, що приватний виконавець під час прийняття спірної постанови діяв обґрунтовано, у межах наданих повноважень та з метою вжиття у межах компетенції усіх необхідних кроків для того, щоб виконати вимоги виконавчого документу.

Зазначені обставини зумовлюють висновок суду про відсутність підстав для задоволення позовних вимог АТ «ОГС «Запоріжгаз».

Керуючись ст.ст. 2, 5, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255, 287 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз» (69035, м.Запоріжжя, вул.Заводська, буд.7, ) до приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Котули Артема Михайловича (69035, м.Запоріжжя, вул.Жаботинського Леоніда, 47, прим.1) про визнання протиправною та скасування постанови відмовити у повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі в 10-денний строк з дня його проголошення.

Рішення у повному обсязі складено та підписано 13.09.2022.

Суддя І.В. Новікова