Справа № 160/8931/22
Суддя: Віхрова Вікторія Станіславівна
Дата ухвалення: 2022-09-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 вересня 2022 року Справа № 160/8931/22
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Віхрової В.С.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у місті Дніпрі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії, -
28.06.2022 ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі відповідач-1), Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області )далі відповідач-2), в якій, з урахуванням уточненої позовної заяви від 06.07.2022, просить:
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 пільговий стаж за списком №2 та призначити пенсію за віком на пільгових умовах ОСОБА_1 з 17.05.2022 року.
В обґрунтування позовної заяви зазначено, що ОСОБА_1 17.05.2022 звернувся до відповідача-1 із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах. Відповідачем-2 24.05.2022 було відмовлено у призначенні пенсії, у зв`язку з відсутністю підтвердження пільгового стажу роботи. Не погоджуючись з відмовою у призначенні пенсії, позивач звернувся до суду з позовом, зазначаючи, що пільговий стаж підтверджується записами в трудовій книжці та довідками про підтвердження наявного трудового стажу. Позивач вважає, що своєчасно звернувся за призначенням пенсії та надав необхідні документи, у тому числі й щодо пільгового стажу роботи, а тому має право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.
Частиною 2 ст. 257 КАС України встановлено, що за правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.
Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 261 КАС України, відзив подається протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідачу ухвали про відкриття провадження у справі. Позивач має право подати до суду відповідь на відзив, а відповідач - заперечення протягом строків, встановлених судом в ухвалі про відкриття провадження у справі.
У відповідності до ч.1 ст. 262 КАС України, розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи за правилами загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.06.2022 позовну заяву залишено без руху.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08.07.2022 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи.
Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи Дніпропетровським окружним адміністративним судом, що підтверджується матеріалами справи.
01.08.2022 представником відповідача-1 подано відзив на позовну заяву, в якому відповідач позовні вимоги не визнав та просив суд відмовити в їх задоволенні. В обґрунтування правової позиції зазначив, що Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області жодним чином не порушило права позивача при реалізації ним права на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.
Ухвалою суду від 08.07.2022 відповідачу-2 було надано строк для подання письмового відзиву на позовну заяву - протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.
Копія ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08.07.2022 вручена представнику відповідача-2 18.07.2022, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.
В силу ч. 4 ст. 124, ч. 8 ст.126 Кодексу адміністративного судочинства України суд вважає відповідача-2 належним чином повідомленим про можливість подання відзиву у зазначені строки та належним чином повідомленим про судовий розгляд справи.
Відповідачем-2, на виконання ст.162 Кодексу адміністративного судочинства України, не було надіслано до суду письмового відзиву на адміністративний позов та не було повідомлено про поважність причин ненадання відзиву.
Відповідно до ч. 6 ст.162 Кодексу адміністративного судочинства України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
У зв`язку з перебуванням судді Віхрової В.С. у щорічній відпустці, розгляд справи здійснено в перший робочий день судді 13.09.2022.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується паспортом громадянина України серії НОМЕР_1 .
Зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .
Фактичне місце проживання/перебування: АДРЕСА_2 .
17.05.2022 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах.
- дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 ;
- дата звернення до територіальних органів Пенсійного фонду України 17.05.2022;
- відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» право на пенсію за віком на пільгових умовах мають працівники, зайшлі повний робочий день на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників затвердженим Кабінетом міністрів України і за результатами атестації робочих місць, після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків (залежно від дати досягнення пенсійного віку), з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах;
- працівникам, які мають не менше половини стажу на зазначених роботах із шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку - на 1 рік за кожні 2роки 6 місяців такої роботи чоловікам;
- у довідці має бути вказано періоди роботи, що зараховується до спеціального стажу, професія або посада, характер виконуваної роботи, розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана довідка. Такі довідки видаються підприємствами на яких працювала особа, або їх правонаступниками;
- у разі ліквідації підприємства, установи та організації без визначення правонаступника, підтвердження періодів роботи, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах, здійснюється Комісією з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років.
В рішенні вказано, що до за доданими документами до страхового стажу зараховано всі періоди. Страховий стаж особи становить 35 років 09 місяців 21 день. Пільговий стаж особи на дату звернення відсутній. Зазначено, що пільговий стаж роботи буде переглянуто після надходження рішення комісії щодо підтвердження права на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.
Не погоджуючись з рішенням про відмову у призначенні пенсії, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним відносинам, суд зазначає наступне.
Згідно з ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Частиною 2 ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого облікуна підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Згідно ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.
Відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пільгових умовах пенсія за віком призначається: працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року за № 637 «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Згідно з п. 20 вказаної постанови, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. У разі відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Мінсоцполітики та Мінфіном.
Аналіз наведених норм права дає змогу дійти висновку, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, тоді як підтвердження трудового стажу на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами можливе лише у випадку її відсутності або відсутності в ній записів.
Трудова книжка позивача серії НОМЕР_2 від 26.07.1982 містить наступні записи про роботу позивача:
- з 26.07.1982 по 19.08.1983 працював у цеху по виробництву дзеркал слюсарем ремонтником 2 розряду «Ордена Трудового Красного Знамени стекольный завод «Пролетарий»;
- з 01.09.1983 по 15.06.1985 навчався в Комунарському гірничо-металургійному інституті;
- з 26.06.1985 по 11.05.1987 проходив службу у рядах Радянської армії;
- з 24.06.1987 по 30.06.1990 проходив навчання у Комунарському гірничо-металургійному інституті;
- з 07.08.1990 по 20.07.1991 прийнятий майстром дільниці на Лисичанський нафтопереробний завод (підготування кадрів);
- з 20.07.1991 по 01.04.1992 переведений в основну діяльність на посаду майстра дільниці Лисичанського нафтопереробного заводу;
- з 01.04.1992 по 28.11.2000 переведений на посаду начальник зміни (Лисичанський нафтопереробний завод перереєстрований у ВАТ «Лисичанськафтооргсинтез»);
- з 28.11.2000 по 02.08.2003 переведений у цех №29 начальником зміни;
- з 03.08.2003 по 30.01.2004 переведений зі звільненням начальником дільниці у цех №28 ТОВ «Линос»;
- 30.01.2004 звільнився за власним бажанням.
В оскаржуваному рішенні, відповідачем-2 не вказано причин незарахування вказаних періодів роботи до пільгового стажу.
На підтвердження характеру пільгової роботи позивачем подано до суду довідку Трудового архіву Лисичанської міської ради Луганської області від 18.02.2020 №764/01-26, довідку відділу адміністративних послуг Лисичанської міської ради Луганської області від 10.01.2014 №3-10/02 про перейменування ДП «Лисичанський нафтопереробний завод», висновки держекспертиз ГУПСЗН Луганської області на накази про підсумки атестації робочих місць за умовами праці №561 від 12.09.1995, №644 від 28.12.2001 по ДП «Лисичанський нафтопереробний завод», висновок держекспертизи ГУПСЗН Луганської області на наказ про підсумки атестації робочих місць за умовами праці №646 від 01.06.2003 по ТОВ «Линос».
18.02.2020 позивачу видано архівну довідку Трудового архіву Лисичанської міської ради Луганської області №775/01-26 про те, що в документах Лисичанського нафтопереробного заводу міститься наступна інформація:
- позивач прийнятий майстром дільниці в цех №3 КИПиА з 07.08.1990 по 01.04.1992;
- позивач переведений начальником зміни в цех №3 КИПиА і АСУТП у виробництво №2 з 01.04.1992 по 28.11.2000;
- позивач переведений начальником зміни КИПиА і АСУТП на дільницю по ремонту та обслуговуванню АСУТП обладнання каткрекінга в цех №29 з 28.11.2000 по 02.08.2003.
18.02.2020 позивачу видано архівну довідку Трудового архіву Лисичанської міської ради Луганської області №774/01-26 про те, що в документах ТОВ «Линос» міститься наступна інформація:
- позивач прийнятий начальником дільниці (КИП та АСУ) на дільницю №18 по ремонту та обслговуванню АСУТП обладнання каткрекінга цеху по крекіруванню нафти в цех №29 КИПиА з 03.08.2003 по 30.01.2004.
На підтвердження атестації робочих місць позивачем надано:
- копію наказу АТ «Лисичанськнефтеоргсинтез» від 12.09.1995 №561 «Про підсумки атестації робочих місць за умовами праці АТ «Линос». До наказу надано перелік робочих місць, робіт, професій та посад, що дають право на призначення пільгової пенсії, відповідно до якого до переліку посад, атестованих за Списком №2, віднесено майстер дільниці та начальник дільниці (цеха по крекіруванню);
- копію наказу ВАТ «Лисичанськнафторгсинтез» від 28.12.2001 №644 «Про атестацію робочих місць за умовами праці цехів №№29,31 ВАТ «Линос». До наказу надано перелік робочих місць, робіт, професій та посад, що дають право на призначення пільгової пенсії, відповідно до якого до переліку посад, атестованих за Списком №2 віднесено майстер дільниці та начальник дільниці (цеха по крекіруванню);
- копію наказу ТОВ «Линос» від 01.06.2004 №646 «Про атестацію робочих місць за умовами праці цехів №№2,29». До наказу надано перелік робочих місць, робіт, професій та посад, що дають право на призначення пільгової пенсії, відповідно до якого до переліку посад, атестованих за Списком №2 віднесено майстер дільниці та начальник дільниці (цеха по крекіруванню).
Також, позивачем надавались архівні довідки про заробітну плату та використані відпустки.
З аналізу наданих документів, судом встановлено, що позивачем надано достатній перелік документів для можливості встановити наявний пільговий стаж позивача під час роботи в Лисичанському нафтопереробному заводі, у ВАТ «Лисичанськафтооргсинтез», у ТОВ «Линос».
В оскаржуваному рішенні відсутні будь-які мотиви органу Пенсійного фонду України, яким розглядалась заява позивача про призначення пенсії, щодо підстав незарахування спірних періодів роботи до пільгового стажу.
Відтак, суд вважає, що належним та ефективним захистом прав позивача буде зобов`язання належний орган призначення пенсії зарахувати спірні періоди роботи позивача до стажу, що дає право на призначення пільгової пенсії за Списком №2.
Стосовно не зарахування періоду навчання в Комунарському гірничо-металургійному інституті до пільгового стажу, суд вказує наступне.
Стаття 38 Закону України «Про професійну (професійно-технічну) освіту» встановлює, що час навчання у закладі професійної (професійно-технічної) освіти зараховується до трудового стажу здобувача освіти, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.
При цьому, Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо зарахування до стажу роботи, який дає право на пенсію на пільгових умовах, часу проходження строкової військової служби» №2636-ІV від 02.06.2005 року встановлено, що час навчання в професійно-технічному навчальному закладі, час проходження строкової військової служби, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України», які зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, не повинні перевищувати наявного стажу роботи, що дає право на пенсію на пільгових умовах.
Відповідно до записів трудової книжки серії НОМЕР_2 від 26.07.1982 та диплому серії НОМЕР_3 від 30.06.1990 позивач з 01.09.1983 по 15.06.1985 та з 24.06.1987 по 30.06.1990 навчався в Комунарському гірничо-металургійному інституті та йому присвоєно кваліфікацію інженера тепло-енергетика по автоматизації.
Перерва позивача в навчанні пов`язана з проходження військової служби.
Вказана спеціальність дала позивачу право працювати на роботах за списком №2 майстером дільниці та начальником дільниці (цеха по крекіруванню), відтак, позивач отримав професійну освіту, період навчання має бути зарахований до стажу, що дає право на призначення пільгової пенсії.
Щодо зарахування періоду проходження строкової військової служби до пільгового стажу за Списком №2, суд зазначає наступне.
Відповідно до статті 8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» №2011-ХІІ від 20.12.1991 року, час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Час проходження строкової військової служби зараховується до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що передбачала право на пенсію на пільгових умовах до введення в дію Закону України «Про пенсійне забезпечення» або на пенсію за віком на пільгових умовах до набрання чинності Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Час навчання в професійно-технічному навчальному закладі і час проходження строкової військової служби, які зараховуються до пільгового стажу, не повинні перевищувати наявного стажу роботи, що дає право на пенсію на пільгових умовах.
Відповідно до записів трудової книжки серії НОМЕР_2 від 26.07.1982 позивач проходив службу в армії у період з 26.06.1985 по 11.05.1987.
Позивач після проходження служби навчався в Комунарському гірничо-металургійному інституті, а після навчання через місяць прийнятий на роботу за професією, що дає право на призначення пільгової пенсії за списком №2.
Відтак, період проходження військової служби має бути зарахований до пільгового стажу.
Суд звертає увагу, що позивачем не надано жодних уточнюючих довідок, що підтверджують пільговий характер роботи позивача у період з 26.07.1982 по 19.08.1983 у цеху по виробництву дзеркал слюсарем ремонтником 2 розряду «Ордена Трудового Красного Знамени стекольный завод «Пролетарий». Отже, вказаний період роботи не підлягає зарахуванню до пільгового стажу.
Щодо позовних вимог про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити позивачу пенсію, суд зазначає наступне.
Як видно з положень Рекомендації Комітету Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом 11.03.1980, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.
Згідно з пунктом 1.6 Методології проведення антикорупційної експертизи, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 23.06.2010 р. № 1380/5, дискреційні повноваження - сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.
Таким чином, дискреція - це елемент управлінської діяльності, вона пов`язана з владними повноваженнями і їх носіями - органами державної влади та місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами. Дискрецію не можна ототожнювати тільки з формалізованими повноваженнями - вона характеризується відсутністю однозначного нормативного регулювання дій суб`єкта, він не може ухилятися від реалізації своєї компетенції, але й не має права виходити за її межі.
Дискреційні повноваження - це законодавчо встановлена компетенція владних суб`єктів, яка визначає ступінь самостійності її реалізації з урахуванням принципу верховенства права; ці повноваження полягають у застосуванні суб`єктами адміністративного розсуду при здійсненні дій і прийнятті рішень. У більш звуженому розумінні дискреційні повноваження - це можливість діяти за власним розсудом, в межах закону, можливість застосувати норми закону та вчиняти конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними).
Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду України від 21.05.2013 року № 21-87а13.
Так, призначення та обрахунок пенсії є дискреційним повноваженням пенсійного органу. Суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.
Відповідно до частин 1, 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України, при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково. У разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії (пункту 4 частини 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України).
У випадку, визначеному пунктом 4 частини 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд. У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.
На час розгляду справи пенсія ще не призначена. Призначення пенсії за законом віднесено до компетенції відповідних управлінь Пенсійного фонду України. Суд не має права перебирати на себе функції органів пенсійного фонду щодо призначення пенсії, тому відсутні підстави для зобов`язання відповідача призначити пенсію за віком, отже, підстав для задоволення позовних вимог в цій частині немає.
Проте, з метою ефективного захисту прав позивача, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та зобов`язати належний орган призначення повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії на пільгових умовах, подану 17.05.2022, з урахуванням правової позиції, викладеної судом у цьому рішенні та зарахованих цим судовим рішенням періодів роботи позивача.
Щодо підстав розгляду заяви позивача Головним управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області та визначення належного органу Пенсійного фонду, яким має здійснюватись розгляд заяви позивача про призначення пенсії на пільгових умовах та призначення пенсії, суд зазначає про таке.
Відповідно до абз. 13 п. 4.2 вказаного Порядку після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.
Відповідно до п. 4.3 Порядку створення та обробка документів здійснюється із накладенням кваліфікованого електронного підпису працівників, відповідальних за здійснення операцій. Рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи. Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.
Відповідно до п. 4.10 Порядку після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії. Нарахована сума пенсії включається в документи для виплати пенсії не пізніше одного місяця з дня прийняття рішення про призначення, перерахунок, переведення з одного виду пенсії на інший та про поновлення виплати пенсії.
В даному випадку органом призначення визначено за принципом екстериторіальності Головне управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області.
З матеріалів справи встановлено, що розгляд заяви та винесення рішення за заявою позивача від 17.05.2022 здійснювало Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, яке було визначено за принципом екстериторіальності відповідно до п. 4.2 Порядку. Проте, з огляду на неналежне виконання визначеним пенсійним органом його повноважень щодо розгляду заяви позивача, що потягло за собою порушення прав позивача, суд вважає наявними підстави покласти обов`язок щодо повторного розгляду заяви позивача про призначення пенсії саме на Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, як визначений суб`єкт призначення.
Позовні вимоги до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області задоволенню не підлягають.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
При цьому, суд виходить з положень, закріплених в п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень, де вказано, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Згідно ч. ч. 1-3 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо.
Враховуючи встановлені судом обставини справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову.
Відповідно до ч. 1 ст. 143 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
Частиною 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
При зверненні до суду позивачем сплачено суду судового збору у розмірі 992,40 грн., що підтверджується квитанцією від 20.06.2022.
Отже, оскільки позовну заяву задоволено частково, сплачений судовий збір за подачу позову до суду в сумі 992,40 грн. підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача-2 у розмірі пропорційному до задоволених позовних вимог - 496,20 грн.
Представником позивача в позовній заяві вказано про наявність витрат на правову допомогу та зазначено, що докази розміру судових витрат на правничу допомогу будуть надані суду на підставі ч.3 ст. 143 КАС України.
Керуючись статтями 9, 72-77, 90, 132, 139, 246, 297 КАС України, суд, -
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати до стажу роботи, що дає право на призначення пільгової пенсії за Списком №2, періоди роботи ОСОБА_1 з 07.08.1990 по 20.07.1991, з 20.07.1991 по 01.04.1992 в Лисичанському нафтопереробному заводі, з 01.04.1992 по 28.11.2000, з 28.11.2000 по 02.08.2003 у ВАТ «Лисичанськафтооргсинтез», з 03.08.2003 по 30.01.2004 у ТОВ «Линос», періоди навчання з 01.09.1983 по 15.06.1985 та з 24.06.1987 по 30.06.1990 в Комунарському гірничо-металургійному інституті; період служби в армії з 26.06.1985 по 11.05.1987.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, подану 17.05.2022, з урахуванням правової позиції, викладеної судом у цьому рішенні та зарахованих цим судовим рішенням періодів роботи, навчання та служби в армії ОСОБА_1 .
В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
В порядку розподілу судових витрат стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області судові витрати з оплати судового збору у сумі 496 грн. 20 коп.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.С. Віхрова