Справа № 120/2776/22-а
Суддя: Мультян Марина Бондівна
Дата ухвалення: 2022-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

12 вересня 2022 р. Справа № 120/2776/22-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Мультян М.Б., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до Літинської селищної ради про визнанняпротиправним та скасування, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернулися ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до Літинської селищної ради про визнання протиправним та скасування рішень, зобов`язання вчинити дії.

В обґрунтування позовних вимог зазначають, що рішеннями від 24.11.2021 № 3037, 3038, 3039, 3040, 3041 відповідач відмовив у задоволені поданих ними клопотаннями про надання дозволів на розроблення проектів землестрою щодо відведення земельних ділянок. Не погоджуючись з такими рішеннями, позивачі звернулися до суду з даним адміністративним позовом, в якому просять:

- визнання протиправним та скасування рішення 12 сесії 8 скликання Літинської селищної ради від 24.11.2021 № 3037 "Про відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з метою безоплатної її передачі у власність";

- визнання протиправним та скасування рішення 12 сесії 8 скликання Літинської селищної ради від 24.11.2021 № 3038 "Про відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з метою безоплатної її передачі у власність";

- визнання протиправним та скасування рішення 12 сесії 8 скликання Літинської селищної ради від 24.11.2021 № 3039 "Про відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з метою безоплатної її передачі у власність";

- визнання протиправним та скасування рішення 12 сесії 8 скликання Літинської селищної ради від 24.11.2021 № 3040 "Про відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з метою безоплатної її передачі у власність";

- визнання протиправним та скасування рішення 12 сесії 8 скликання Літинської селищної ради від 24.11.2021 № 3041 "Про відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з метою безоплатної її передачі у власність";

- зобов`язання відповідача надати позивачам дозволи на розробку проєкту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки сільськогосподарського призначення, орієнтовною площею по 2,0 га кожному, для ведення особистого селянського господарства, із земель комунальної власності площею 28,6124 га, кадастровий номер земельної ділянки :01:000:0772, яка розташована за межами с. Осолинка Літинської селищної територіальної громади Вінницької області.

Ухвалою суду від 03.03.2022 вказану позовну заяву залишено без руху та встановлено строк для усунення недоліків позовної заяви протягом 10 днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвалою суду від 22.06.2022 відкрито провадження у цій справі та вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні).

31.03.2022 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач позов заперечує та просить відмовити у його задоволенні.

Відповідач зазначає, що рішеннями від 24.11.2021 за №№ 3037, 3038, 3039, 3040 та 3041 позивачам відмовлено у наданні дозволів на розробку проєкту землеустрою щодо відведення у власність земельних ділянок у зв`язку з невідповідністю місця розташування об`єкта (земельної ділянки) вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а саме через не набрання достатньої кількості голосів депутатів на пленарному засіданні 7 сесії 8 скликання Літинської селищної ради, яке відбулося 26.05.2021.

Відповідач зауважує, що відповідно до ч. 12 ст. 46 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" сесія ради є повноважною, якщо в її пленарному засіданні бере участь більше половини депутатів від загального складу ради.

За приписами статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. При встановленні результатів голосування до загального складу сільської, селищної, міської ради включається сільський, селищний, міський голова, якщо він бере участь у пленарному засіданні ради, і враховується його голос. Рішення ради приймаються відкритим поіменним голосуванням, окрім випадків, передбачених пунктами 4 і 16 статті 26, пунктами 1, 29 і 31 статті 43 та статтями 55, 56 цього Закону, в яких рішення приймаються таємним голосуванням. Результати поіменного голосування підлягають обов`язковому оприлюдненню та наданню за запитом відповідно до Закону України "Про доступ до публічної інформації". На офіційному веб-сайті ради розміщуються в день голосування і зберігаються протягом необмеженого строку всі результати поіменних голосувань. Результати поіменного голосування є невід`ємною частиною протоколу сесії ради. Акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування нормативно-правового характеру набирають чинності з дня їх офіційного оприлюднення, якщо органом чи посадовою особою не встановлено пізніший строк введення цих актів у дію.

Відповідач звертає увагу, що питання про надання дозволів позивачам на розробку проєкту землеустрою щодо відведення у власність земельних ділянок не набрало необхідної кількості голосів.

Крім того, відповідач вважає, що зобов`язання Літинської селищної ради надати позивачам такі дозволи буде втручанням у його дискреційні повноваження.

Інших заяв по суті до суду не надходило.

Згідно з частиною 5 статті 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Відповідно до статті 12 Закону України від 12 травня 2015 року № 389-VIII "Про правовий режим воєнного стану" в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України. Повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені.

Частинами першою, другою статті 26 вказаного Закону визначено, що правосуддя на території, на якій введено воєнний стан, здійснюється лише судами. На цій території діють суди, створені відповідно до Конституції України. Скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства забороняється.

Водночас законних підстав для зупинення провадження у цій справі не встановлено.

З огляду на викладене суд доходить висновку про відсутність правових перешкод для вирішення справи по суті.

Вивчивши матеріали справи у їх сукупності, оцінивши наведені сторонами доводи, суд встановив, що 24.05.2021 позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 звернулися до Літинської селищної ради з окремими клопотаннями про надання їм дозволу на розробку проєкту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки сільськогосподарського призначення, орієнтовною площею по 2,0 га кожному, для ведення особистого селянського господарства, із земель комунальної власності площею 28,6124 га, кадастровий номер земельної ділянки 522485800:01:000:0772, яка розташована за межами с. Осолинка Літинської селищної територіальної громади Вінницької області.

До клопотань позивачі додали копії своїх паспортів та реєстраційних номерів облікової картки платника податків, викопіювання з публічної кадастрової карти.

Рішеннями 12 сесії 8 скликання Літинської селищної ради від 24.11.2021 за №№ 3037, 3038, 3039, 3040 та 3041"Про відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки х метою безоплатної її передачі у власність" відмовлено у наданні вказаних дозволів у зв`язку з невідповідністю місця розташування об`єктів (земельних ділянок) вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а саме не набранням достатньої кількості голосів депутатів при голосуванні на пленарному засіданні 7 сесії 8 скликання Літинської селищної ради, яке відбулося 26.05.2021.

Вважаючи протиправними рішення відповідача від 24.11.2021 про відмову у наданні дозволів на розроблення проєктів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність, позивачі звернулися до суду з цим позовом.

Вдаючись до оцінки спірних правовідносин між сторонами та встановлених під час розгляду справи обставин, суд керується такими мотивами.

Відповідно до статті 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

За змістом статті 18 Земельного кодексу України (далі ЗК України) до земель України належать усі землі в межах її території, в тому числі острови та землі, зайняті водними об`єктами, які за основним цільовим призначенням поділяються на категорії. Категорії земель України мають особливий правовий режим.

Конкретні категорії земель визначені у частині першій статті 19 ЗК України, до яких належать, зокрема, землі сільськогосподарського призначення.

Згідно з частиною 1 статті 22 ЗК України землями сільськогосподарського призначення визнаються землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково-дослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури, у тому числі інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції, або призначені для цих цілей.

В силу вимог пункту "а" частини 3 статті 22 ЗК України землі сільськогосподарського призначення передаються громадянам у власність та надаються у користування для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Отже, законом передбачено право громадян України на безоплатне набуття у власність земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства із земель державної та комунальної власності сільськогосподарського призначення.

Порядок набуття відповідного права визначається главою 19 Розділу IV Земельного кодексу України.

Так, згідно із статтею 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі:

а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян;

б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій;

в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами врегульований положеннями статті 118 ЗК України. Зокрема частиною шостою цієї статті визначено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідно до частини 7 статті 118 ЗК України орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Судом встановлено, що 24.05.2021 позивачі звернулися до відповідача з клопотання про надання їм дозволів на розроблення проєктів землеустрою щодо відведення у власність земельних ділянок сільськогосподарського призначення, орієнтовною площею по 2,0 га кожному, для ведення особистого селянського господарства, за рахунок земельної ділянки комунальної власності площею 28,6124 га за кадастровим номером :01:000:0772, яка розташована за межами с. Осолинка Літинської селищної територіальної громади Вінницької області.

До клопотання позивачі додали ряд необхідних документів та при цьому конкретизували місце розташування бажаних для них земельних ділянок.

Проте, рішенням від 24.11.2021 за №№ 3037, 3038, 3039, 3040 та 3041 у наданні вищевказаних дозволів відмовлено у зв`язку з невідповідністю місця розташування об`єктів (земельних ділянок) вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а саме не набранням достатньої кількості голосів депутатів при голосуванні на пленарному засіданні 7-ї сесії 8 скликання Літинської селищної ради, яке відбулося 26.05.2021.

За змістом частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Суд зауважує, що загальне формулювання "невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів" має бути пояснена у самому рішенні вказівкою на конкретні невідповідності законам або прийнятим відповідно до них нормативно-правовим актам, генеральним планам населених пунктів та іншої містобудівної документації, схемам землеустрою і техніко-економічним обґрунтуванням використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, тощо.

Наведений висновок узгоджується із встановленими законом вимогами щодо "обґрунтованості рішення", що полягають в дослідженні суб`єктом владних повноважень усіх обставин, що є істотними у процесі його прийняття, аналізі таких обставин та їх правової оцінки. Усі мотиви, якими керується суб`єкт у процесі оцінки та аналізу обставин повинні бути чітко та повно відображені у рішенні. В такий спосіб зацікавленій особі створюються гарантії того, що навіть у випадку якщо рішення прийнято не на її користь, він зможе оскаржити його, та обґрунтувати свою незгоду із одним чи декількома аргументами які чітко зазначені в рішенні.

При цьому рішення не може вважатися обґрунтованим лише якщо воно містить посилання на загальні формулювання "про невідповідність місця розташування об`єкта встановленим вимогам....", а має містити повний аналіз обставин, з`ясування яких є необхідним і важливим при розгляді питання про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою. Ці недоліки в діяльності уповноваженого органу влади можуть перешкоджати особі в реалізації права на пояснення своєї незгоди з усіма аргументами суб`єкта владних повноважень, а також на ефективне і швидке оскарження прийнятого ним рішення.

Зі змісту спірних рішень вбачається, що відповідач обґрунтував свою відмову не набранням достатньої кількості голосів депутатів при голосуванні на пленарному засіданні 7 сесії 8 скликання Літинської селищної ради, яке відбулося 26.05.2021.

Разом з тим суд зауважує, що у рішенні відсутнє обґрунтування передбачених частиною сьомою статті 118 ЗК України підстав для відмови у наданні позивачам дозволу на розроблення проєктів із землеустрою, що вже свідчить про незаконність та протиправність прийнятого рішення.

Крім того, суд зазначає, що згідно з частиною 1 статті 122 ЗК України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Правовий статус відповідних рад визначається Законом України "Про місцеве самоврядування в Україні" від 21 травня 1997 року № 280/97-ВР (далі Закон № 280/97-ВР).

Відповідно до пункту 34 частини 1 статті 26 Закону № 280/97-ВР виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання регулювання земельних відносин.

Частинами першою та другою статті 59 Закону № 280/97-ВР установлено, що рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом.

Отже, сукупний аналіз норм частини 7 статті 118 ЗК України та частин 1, 2 статті 59 Закону № 280/97-ВР свідчить про те, що під час вирішення клопотання громадянина про надання дозволу на розроблення проєкту землеустрою щодо відведення у приватну власність земельної ділянки із земель комунальної власності, у місцевої ради виникає обов`язок розглянути таке клопотання у місячний строк і прийняти одне з двох рішень: надати відповідний дозвіл або надати мотивовану відмову у його наданні.

Перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проєкту землеустрою є вичерпним і розширеному трактуванню не підлягає. При цьому орган місцевого самоврядування не може відступати від положень статті 118 ЗК України.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 27.02.2018 у справі № 545/808/17 та від 26.02.2019 у справі № 802/721/18-а.

Крім того, суд зазначає, що рішення ради про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою вважається прийнятим, якщо за нього проголосувала більшість депутатів від загального складу ради і, в такому разі, викладається у формі окремого документа.

Натомість проєкт рішення, який не отримав необхідної кількості голосів депутатів на свою підтримку, вважається відхиленим та не викладається у формі окремого документу про відмову у задоволенні клопотання, а відповідний результат голосування фіксується у протоколі, що ведеться на пленарному засіданні ради.

Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 09.12.2020 у справі № 300/178/20.

Судом встановлено, що 26.05.2021 на розгляд 7 позачергової сесії Літинської селищної ради 8 скликання було винесено та розглянуто проєкти рішення сесії селищної ради "Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з метою безоплатної її передачі у власність" позивачам. Разом з тим вказані проєкти рішень не були підтримані депутатами.

Крім того, вже 24.11.2021 на розгляд 12 сесії Літинської селищної ради 8 скликання було винесено та розглянуто проєкти рішення сесії селищної ради "Про відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з метою безоплатної її передачі у власність" позивачам.

Вказані проєкти рішень були підтримані всіма присутніми депутатами та прийнято відповідні рішення від 24.11.2021 за №№ 3037, 3038, 3039, 3040 та 3041.

Отже, беручи до уваги обставини розгляду клопотання позивачів, суд доходить висновку про те, що вказані рішення відповідача не обґрунтовуються жодними належними правовими підставами та обумовлені не є якимось об`єктивними перешкодами, а винятково небажанням депутатів голосувати за його прийняття.

Суд не ставить під сумнів можливість будь-якого депутата Літинської селищної ради утриматись від голосування за конкретний проєкт рішення ради, оскільки це є його законним правом.

Між тим, суд зауважує, що не набрання проєктом рішення необхідної кількості голосів свідчить про відмову ради у наданні дозволу на розробку проєкту землеустрою та вважається рішенням суб`єкта владних повноважень, яке відповідно до положень ч. 10 ст. 118 ЗК України та ст.ст. 5, 19 КАС України може бути оскаржене до суду.

Водночас таке рішення органу місцевого самоврядування має ґрунтуватися на підставах, визначених законом, та відповідати критеріям правомірності, що передбачені частиною другою статті КАС України.

Відтак, утримуючись під голосування за позитивний проєкт рішення ради про надання дозволу на розробку проєкту землеустрою, депутат ради повинен усвідомлювати, що у даному випадку така його поведінка матиме конкретні юридичні наслідки у разі не набрання рішенням достатньої кількості голосів, а саме наслідки у вигляді рішення ради про відмову у наданні дозволу на розробку проєкту землеустрою, яке може бути предметом оцінки судом та апріорі вважатиметься невмотивованою відмовою у наданні такого дозволу, оскільки це рішення не буде обґрунтовуватися жодними підставами для його прийняття.

Наведене додатково підтверджується й тим, що на розгляд сесії ради виноситься проєкт, попередньо погоджений профільною комісією ради, яка вивчає відповідне питання на предмет наявності/відсутності законних підстав для прийняття того чи іншого рішення.

Отже, сам факт винесення на голосування депутатів проєкту рішення ради про надання дозволу на розроблення проєкту землеустрою є свідченням того, що законних підстав для відмови у наданні дозволу немає.

Тому голосування за такий проєкт рішення в спосіб "утримуюсь", з одного боку, не забороняється, але з іншого може мати описані вище правові наслідки у вигляді рішення ради про відмову у наданні дозволу на розробку проєкту землеустрою, яким порушуються законні права та інтереси особи.

При цьому, за обставин, коли позивачі дотрималися встановленої законом процедури та звернулися з оформленими належним чином клопотаннями про надання їм дозволу на розроблення проєкту землеустрою, а відповідач, будучи уповноваженим органом влади, без наведення жодних мотивів відмовив у наданні такого дозволу, то, на переконання суду, негативні наслідки від такої поведінки органу влади не можуть перекладатися на приватну особу.

Суд ще раз наголошує на тому, що вичерпний перелік випадків, за наявності яких громадянину може бути відмовлено у наданні дозволу на етапі розроблення документації із землеустрою визначено частиною сьомою статті 118 ЗК України.

Такими підставами є лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Натомість зі змісту оскаржуваних рішень неможливо зробити висновок, що відмова є мотивованою, адже відповідач при його обґрунтуванні обмежився виключно цитуванням норми частини 7 статті 118 ЗК України та не навів мотивів щодо, у чому саме полягає невідповідність місця розташування бажаної для позивача земельної ділянки встановленим вимогам.

Враховуючи вищезазначене, суд вважає, що відповідач неправомірно відмовив позивачам у наданні дозволу на розроблення проєктів землеустрою (технічної документації із землеустрою) з метою відведення комунальних земельних ділянок у приватну власність в порядку безоплатної приватизації.

Відтак рішення 12 сесії 8 скликання Літинської селищної ради від 24.11.2021 за №№ 3037, 3038, 3039, 3040 та 3041 визнаються протиправними і такими, що підлягають скасуванню.

Разом з тим, надаючи оцінку вимогам позивача про зобов`язання відповідача надати позивачам дозвіл на розроблення проекту землеустрою, слід зазначити наступне.

Спосіб відновлення порушеного права позивачів має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Зазначена позиція повністю кореспондується з висновками Європейського суду з прав людини, відповідно до яких, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати на його ефективність з точки зору ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності "небезпідставної заяви" за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею, повинен бути "ефективним" як у законі, так і на практиці, зокрема, в тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (пункт 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Афанасьєв проти України" від 5 квітня 2005 року (заява №38722/02).

Відтак, "ефективний засіб правого захисту" в розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права й одержання особою бажаного результату.

Згідно з положеннями Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R (80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Таким чином, дискреція - це елемент управлінської діяльності. Вона пов`язана з владними повноваженнями і їх носіями - органами державної влади та місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами. Дискрецію не можна ототожнювати тільки з формалізованими повноваженнями - вона характеризується відсутністю однозначного нормативного регулювання дій суб`єкта.

Повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.

Отже, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.

Умови, за яких орган відмовляє у наданні дозволу, визначені законом. Якщо такі умови відсутні, орган повинен надати дозвіл. Ці повноваження та порядок їх реалізації передбачають лише один вид правомірної поведінки відповідного органу - надати дозвіл або не надати (відмовити). За законом у цього органу немає вибору між декількома можливими правомірними рішеннями, а тому зазначені повноваження не є дискреційними.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 05.03.2019 року у справі № 2040/6320/18.

Частиною 4 статті 245 КАС України визначено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У даному випадку, позивачами обрано належний спосіб захисту своїх порушених прав, а саме зобов`язання відповідача надати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

При цьому, суд звертає увагу, що надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного рішення про передачу її у користування (п. 47 постанови Великої Палати Верховного Суду №32/563 від 04.12.2018 року).

Також, суд враховує, що у зв`язку з військовою агресією Російською Федерації проти України, Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/202, затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Указом Президента України від 14 березня 2022 року № 133/2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року № 2119-IX, строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб.

Указом Президента України від 18 квітня 2022 року № 259/2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України від 21 квітня 2022 року № 2212-IX, строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб.

Указом Президента України від 17 травня 2022 року №341/2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб.

Указом Президента України від 12 серпня 2022 № 573/2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб.

Таким чином, на дату ухвалення рішення у цій справі в Україні діє воєнний стан, правовий режим якого визначається Законом України від 12 травня 2015 року № 389-VIII.

Законом України від 24 березня 2022 року № 2145-XI "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення умов для забезпечення продовольчої безпеки в умовах воєнного стану", який набрав чинності 07 квітня 2022 року, внесені зміни до Земельного кодексу України.

Так, вказаним законом розділ X "Перехідні положення" Земельного кодексу України доповнено пунктом 27, згідно з яким під час дії воєнного стану земельні відносини регулюються з урахуванням таких особливостей:

5) безоплатна передача земель державної, комунальної власності у приватну власність, надання дозволів на розроблення документації із землеустрою з метою такої безоплатної передачі, розроблення такої документації забороняється.

Отже, до припинення (скасування) воєнного стану в Україні діє встановлена законом заборона на надання уповноваженим органом виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування дозволів на розроблення документації із землеустрою з метою безоплатної передачі земельних ділянок у власність.

Відповідно до частини 6 статті 246 КАС України у разі необхідності у резолютивній частині рішення суду також вказується про порядок і строк виконання рішення, надання відстрочення чи розстрочення виконання рішення.

Питання щодо відстрочення і розстрочення виконання судового рішення врегульовано статтею 378 КАС України.

Частиною 3 цієї статті визначено, що підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Згідно частини 4 статті 378 КАС України, вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує, зокрема, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Враховуючи зазначене, суд констатує існування обставин, що унеможливлюють виконання відповідачем рішення суду в зобов`язальній частині, а тому виконання судового рішення в цій частині слід відстрочити до припинення (скасування) воєнного стану.

Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з нормами частин 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні (стаття 90 КАС України).

Таким чином, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість основних доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій і докази, надані стороною позивача, суд приходить до переконання про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Згідно частиною 1 статті 139 КАС України, при задоволені позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати які підлягають відшкодуванню стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем.

Керуючись ст.ст. 73-77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення 12 сесії 8 скликання Літинської селищної ради від 24 листопада 2021 року № 3037 "Про відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з метою безоплатної її передачі у власність".

Зобов`язати Літинську селищну раду надати ОСОБА_1 дозвіл на розробку проєкту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки сільськогосподарського призначення, орієнтовною площею 2,0 га, для ведення особистого селянського господарства, із земельної ділянки комунальної власності площею 28,6124 га за кадастровим номером :01:000:0772, яка розташована за межами села Осолинка Літинської селищної територіальної громади Вінницької області.

Визнати протиправним та скасувати рішення 12 сесії 8 скликання Літинської селищної ради від 24 листопада 2021 року № 3038 "Про відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з метою безоплатної її передачі у власність".

Зобов`язати Літинську селищну раду надати ОСОБА_2 дозвіл на розробку проєкту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки сільськогосподарського призначення, орієнтовною площею 2,0 га, для ведення особистого селянського господарства, із земельної ділянки комунальної власності площею 28,6124 га за кадастровим номером :01:000:0772, яка розташована за межами села Осолинка Літинської селищної територіальної громади Вінницької області.

Визнати протиправним та скасувати рішення 12 сесії 8 скликання Літинської селищної ради від 24 листопада 2021 року № 3039 "Про відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з метою безоплатної її передачі у власність".

Зобов`язати Літинську селищну раду надати ОСОБА_3 дозвіл на розробку проєкту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки сільськогосподарського призначення, орієнтовною площею 2,0 га, для ведення особистого селянського господарства, із земельної ділянки комунальної власності площею 28,6124 га за кадастровим номером :01:000:0772, яка розташована за межами села Осолинка Літинської селищної територіальної громади Вінницької області.

Визнати протиправним та скасувати рішення 12 сесії 8 скликання Літинської селищної ради від 24 листопада 2021 року № 3040 "Про відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з метою безоплатної її передачі у власність".

Зобов`язати Літинську селищну раду надати ОСОБА_6 дозвіл на розробку проєкту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки сільськогосподарського призначення, орієнтовною площею 2,0 га, для ведення особистого селянського господарства, із земельної ділянки комунальної власності площею 28,6124 га за кадастровим номером :01:000:0772, яка розташована за межами села Осолинка Літинської селищної територіальної громади Вінницької області.

Визнати протиправним та скасувати рішення 12 сесії 8 скликання Літинської селищної ради від 24 листопада 2021 року № 3041 "Про відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з метою безоплатної її передачі у власність".

Зобов`язати Літинську селищну раду надати ОСОБА_5 дозвіл на розробку проєкту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки сільськогосподарського призначення, орієнтовною площею 2,0 га, для ведення особистого селянського господарства, із земельної ділянки комунальної власності площею 28,6124 га за кадастровим номером :01:000:0772, яка розташована за межами села Осолинка Літинської селищної територіальної громади Вінницької області.

Відстрочити виконання рішення суду, в частині зобов`язання Літинської селищної ради надати ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства площею 2,0 га, до припинення (скасування) воєнного стану.

Стягнути з Літинської селищної ради на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у сумі 992,40 грн (дев`ятсот дев`яносто дві гривні сорок копійок).

Стягнути з Літинської селищної ради на користь ОСОБА_2 судові витрати зі сплати судового збору у сумі 992,40 грн (дев`ятсот дев`яносто дві гривні сорок копійок).

Стягнути з Літинської селищної ради на користь ОСОБА_3 судові витрати зі сплати судового збору у сумі 992,40 грн (дев`ятсот дев`яносто дві гривні сорок копійок).

Стягнути з Літинської селищної ради на користь ОСОБА_4 судові витрати зі сплати судового збору у сумі 992,40 грн (дев`ятсот дев`яносто дві гривні сорок копійок).

Стягнути з Літинської селищної ради на користь ОСОБА_5 судові витрати зі сплати судового збору у сумі 992,40 грн (дев`ятсот дев`яносто дві гривні сорок копійок).

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 )

ОСОБА_3 ( АДРЕСА_3 )

ОСОБА_4 ( АДРЕСА_4 )

ОСОБА_5 ( АДРЕСА_5 )

Літинська селищна рада (вул. Соборна, 32, смт. Літин, Вінницький район, Вінницька область, )

Суддя Мультян Марина Бондівна