Справа № 420/10309/22
Суддя: Завальнюк І.В.
Дата ухвалення: 2022-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2022 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Завальнюка І.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Одеської обласної прокуратури про стягнення середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просить суд стягнути з Одеської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні виплату вихідної допомоги, за період з 06.06.2020 по 30.06.2022 у розмірі 200000 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що ОСОБА_1 з 13 червня 2009 року працював на різних посадах в органах прокуратури України. Наказом прокуратури Одеської області від 29 квітня 2020 року №791к позивача звільнено з посади прокурора третього відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань та слідчих регіональної прокуратури Одеської області та органів прокуратури на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону №1697-VII з 30 квітня 2020 року. Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати йому вихідної допомоги при звільненні у розмірі середнього місячного заробітку, ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом. На виконання судового рішення, винесеного за результатами судового розгляду по справі № 420/4554/20, 30.06.2022 на картковий рахунок позивача надійшла вихідна допомога у присудженому судом розмірі, а тому порушення прав позивача тривало з травня 2020 р. по червень 2022 р. Відповідачем вчинено триваюче правопорушення щодо нездійснення остаточного та повного розрахунку з позивачем, а тому у позивача наявне право на застосування положень ст. 117 КЗпП України в частині отримання середнього заробітку за час затримки розрахунку. Позивач вважає, що враховуючи тривалість порушеного права позивача та те, що захист порушеного права безперервно тривав у судах різних інстанцій, враховуючи бездоганну поведінку позивача в спірних правовідносинах, розумно обмежитися розміром суми середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні у 200 000 грн.

Ухвалою судді від 01.08.2022 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, яку постановлено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відзив на адміністративний позов від відповідача до суду не надійшов, у зв`язку із чим справу розглянуто за наявними матеріалами відповідно до ч. 6 ст. 162 КАС України.

Розгляд справи здійснюється без проведення судового засідання та по суті розпочатий через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі відповідно до ч.2 ст.262 КАС України.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість адміністративного позову та підстав для його часткового задоволення.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 13 червня 2009 року працював на різних посадах в органах прокуратури України.

Наказом прокуратури Одеської області від 29 квітня 2020 року №791к, керуючись статтею 11 Закону №1697-VII та підпунктом 2 пункту 19 розділу ІІ «Прикінцеві і перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» від 19 вересня 2019 року №113-IX, ОСОБА_1 звільнено з посади прокурора третього відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань та слідчих регіональної прокуратури Одеської області та органів прокуратури на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону №1697-VII з 30 квітня 2020 року. Відділу фінансування та бухгалтерського обліку прокуратури області доручено провести остаточний розрахунок та виплатити усі належні ОСОБА_1 виплати при звільненні.

Із наказом про звільнення ОСОБА_1 ознайомлений 04 травня 2020 року і цього ж дня прокуратурою Одеської області направлено до Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області платіжне доручення №578 для перерахунку грошових коштів на картковий рахунок позивача в АТ «Райффайзен Банк Аваль». Грошові кошти на рахунок ОСОБА_1 надійшли 05 травня 2020 року в сумі 63153,25 грн. Вихідна допомога при звільненні позивачеві не нараховувалась та не виплачувалась.

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати йому вихідної допомоги при звільненні у розмірі середнього місячного заробітку, ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 10 серпня 2020 року по справі № 420/4554/20, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 03 листопада 2020 року, адміністративний позов ОСОБА_1 до Прокуратури Одеської області про визнання протиправною бездіяльність,, стягнення вихідної допомоги при звільненні та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні - задоволено частково:

стягнуто з прокуратури Одеської області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при його звільненні з 30 квітня 2020 року по 05 травня 2020 року, що складає 5670 гривень 80 копійок.;

у задоволенні решти позовних вимог - відмовлено;

стягнуто з ОСОБА_1 на користь Державного бюджету України судові витрати у розмірі 840 грн.80 коп. (вісімсот сорок гривень 80 копійок) на рахунок: отримувач коштів - УК у м. Одесі / Київський р-н/22030101; код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 38016923; банк отримувача - Казначейство України (ЕАП); код банку отримувача (МФО) - 899998; рахунок отримувача - UA4015005; код класифікації доходів бюджету - 22030101; призначення платежу - судовий збір, за позовом ОСОБА_1 до Одеського окружного адміністративного суду, .

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 12 серпня 2021 року, касаційну скаргу ОСОБА_1 . подану адвокатом Вальчуком Ігорем Олександровичем, задоволено частково:

рішення Одеського окружного адміністративного суду від 10 серпня 2020 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 03 листопада 2020 року в справі №420/4554/20 в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення вихідної допомоги при звільненні скасовано і направлено справу в цій частині на новий розгляд до Одеського окружного адміністративного суду;

у іншій частині рішення Одеського окружного адміністративного суду від 10 серпня 2020 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 03 листопада 2020 року в справі №420/4554/20 залишено без змін.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 02 грудня 2021 року, адміністративний позов ОСОБА_1 до Одеської обласної прокуратури про визнання протиправною бездіяльність та стягнення вихідної допомоги при звільненні - задоволено:

визнано протиправною бездіяльність Одеської обласної прокуратури щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 вихідної допомоги при звільненні в розмірі середнього місячного заробітку у сумі 23250 гривень 28 копійок;

стягнуто з Одеської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 вихідну допомогу при звільненні в розмірі середнього місячного заробітку, що складає 23250 гривень 28 копійок.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 14 березня 2022 в справі № 420/4554/20 рішення Одеського окружного адміністративного суду від 02 грудня 2021 року залишено без змін.

На виконання вищезазначеного судового рішення 30.06.2022 на картковий рахунок позивача надійшла вихідна допомога у присудженому судом розмірі за винятком податків та інших обов`язкових платежів.

Зважаючи на те, що відповідачем вчинено триваюче правопорушення (більше 2 років) щодо нездійснення остаточного та повного розрахунку з позивачем, а тому у позивача наявне право на застосування положень ст. 117 КЗпП України в частині отримання середнього заробітку за час затримки розрахунку, позивач звернутися за судовим захистом із даним адміністративним позовом.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність наданих сторонами доказів, а також достатність та взаємний зв`язок у їх сукупності, суд вважає позовні вимоги підлягаючими частковому задоволенню у зв`язку з наступним.

Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати.

У разі спору про розмір сум, нарахованих працівникові при звільненні, роботодавець у будь-якому разі повинен у визначений цією статтею строк виплатити не оспорювану ним суму.

Згідно з ст. 117 КЗпП України у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування у разі, якщо спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору, але не більш як за період, встановлений частиною першою цієї статті.

В пункті 2.2. Рішення Конституційного Суду України від 22 лютого 2012 року в справі № 4-рп/2012 зазначено, що всі суми, що належать працівнику від підприємства, установи, організації, у строки, зазначені в статті 116 Кодексу, а саме в день звільнення або не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 13.05.2020 у справі № 810/451/17 зауважила, що за змістом частини першої статті 117 КЗпП України обов`язок роботодавця перед колишнім працівником щодо своєчасного розрахунку при звільненні припиняється проведенням фактичного розрахунку, тобто, реальним виконанням цього обов`язку. І саме з цією обставиною пов`язаний період, протягом якого до роботодавця є можливим застосування відповідальності.

Цими нормами на підприємство, установу, організацію покладено обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать. У разі невиконання такого обов`язку настає відповідальність, передбачена статтею 117 КЗпП України.

Таким чином, можна дійти висновку, що з моменту звільнення у роботодавця виникає обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити працівникові всі суми, що йому належать. Якщо роботодавець не виконує цей обов`язок, він вчиняє триваюче правопорушення, відповідальність за яке визначена статтею 117 КЗпП України. Припиненням такого правопорушення є проведення фактичного розрахунку, тобто, реальне виконання цього обов`язку (виплата всіх сум, що належать звільненому працівникові).

Крім того Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26 лютого 2020 року у справі № 821/1083/17 підсумувала, що оскільки ухвалення судового рішення про стягнення з роботодавця виплат, які передбачені після звільнення, за загальними правилами, встановленими Цивільним кодексом України, не припиняє відповідний обов`язок роботодавця, то відшкодування, передбачене статтею 117 КЗпП України, спрямоване на компенсацію працівнику майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку роботодавця, у спосіб, спеціально передбачений для трудових відносин, за весь період такого невиконання, у тому числі й після прийняття судового рішення.

Обчислення середнього заробітку слід проводити відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100 «Про затвердження порядку обчислення середнього заробітної плати» (надалі за текстом - Порядок № 100).

Відповідно до абз. 3 п. 2 Порядку № 100 у всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.

Згідно з п. 8 Порядку №100 нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Матеріалами справи підтверджено, що середньомісячна заробітна плата ОСОБА_1 за останні два місяці, що передували звільненню, складала 23250,28 грн, а середньоденна заробітна плата складала 1134,16 грн (довідка № 18074 від 13.05.2020 відділу фінансування та бухгалтерського обліку прокуратури Одеської області).

Поряд із тим, як на момент звернення позивача із даним позовом, так і на час вирішення спору, редакція ст. 117 КЗпП України передбачає виплату працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців.

В свою чергу, відповідно до ч. 3 ст. 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Так як остаточний розрахунок з позивачем здійснений відповідачем тільки 30 червня 2022 року, - періодом, протягом якого відповідач не виконував свій обов`язок щодо виплати належних позивачеві сум, є проміжок часу з 01.05.2020 (з дня, наступного за датою звільнення) по 30 червня 2022 року.

З огляду на приписи ст. 117 КЗпП України в редакції від 01.07.2022, зазначений період обмежено шістьма місяцями, у зв`язку із чим позивачу належить до виплати компенсація у вигляді середнього заробітку за час затримки по день фактичного розрахунку в періоді з 01.05.2020 по 01.10.2020.

В зазначеному періоді 105 робочих днів (44 дня вихідних та 8 святкових), у зв`язку із чим розмір середнього заробітку за час затримки складає 119086,80 грн (105 днів х 1134,16 грн).

Водночас суд враховує, що Верховним Судом сформовано ряд правових позицій щодо подібних правовідносин, зокрема, у справах №821/1083/17, №761/9584/15-ц, №806/2473/18, який передбачає співмірність розміру виплат пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні, що законодавчо не врегульовано. Тобто, застосовується різний механізм розрахунків з дотриманням принципів пропорційності, справедливості та врахування обставин, що впливають на визначення її розміру.

Також суд враховує, що стягуючи з відповідача на користь позивача суму середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, слід зазначити про відрахування податків, зборів та інших обов`язкових платежів, оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є обов`язком роботодавця та працівника, а не суду, тому розрахунки, наведені в судовому рішенні, є тією сумою коштів, з яких в подальшому роботодавцем здійснюються утримання податку з доходів та інших обов`язкових платежів.

Аналогічна правова позиція зазначена в п. 39-41 постанови Верховного Суду від 08 листопада 2018 у справі №805/1008/16-а.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Таким чином, з урахуванням встановлених обставин у цій адміністративній справі та правових позицій Верховного Суду щодо співмірності, які є різними щодо методики розрахунку за відсутності законодавчого врегулювання, суд вважає, що позивач частково довів позовні вимоги, адже ні заявлена до стягнення сума 200000 грн, ні розрахована судом сума 119086,80 грн є не співмірними із сумою боргу 23250,28 гривень (більше ніж у 5-ть разів суми боргу), яка вчасно не виплачена позивачу, тому співмірною сумою, на переконання суду, буде сума вчасно не виплачена у розмірі 23250,28 гривень.

З урахуванням викладеного, за результатами з`ясування обставини у справі та їх правової оцінки суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість адміністративного позову та наявність підстав для його часткового задоволення.

У позовній заяві зазначено, що позивачем понесені витрати на правничу допомогу в розмірі 5000 грн та позивач очікує в майбутньому понести витрати на правничу допомогу в розмірі 10000 грн, проте на момент вирішення справи до суду не надано рахунків, актів приймання виконаних робіт та ін., які б підтверджували понесення позивачем таких витрат на правничу допомогу.

Отже суд розподіляє судові витрати з урахуванням вищевикладеного та у відповідності до ст. 139 КАС України пропорційно до задоволеної та відхиленої частин позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 139, 242-246, 262 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Одеської обласної прокуратури (65026, м. Одеса, вул. Пушкінська, 3; ) про стягнення середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні задовольнити частково.

Стягнути з Одеської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 23250,28 (двадцять три тисячі двісті п`ятдесят гривень 28 копійок) гривень, з відрахуванням з такої суми податків, зборів та інших обов`язкових платежів.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з бюджетних асигнувань Одеської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 992,40 грн (дев`ятсот дев`яносто дві гривні 40 копійок).

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 255 КАС України.

Рішення може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Суддя І.В. Завальнюк