Справа № 380/9275/22
Суддя: Клименко Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2022-09-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа № 380/9275/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 вересня 2022 року м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд, суддя Клименко О.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (Позивачка) звернулася до Львівського окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (Відповідач), в якому просить:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо застосування ОСОБА_1 при призначенні вперше пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV з 01 березня 2022 року, осучасненого показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачені страхові внески за 2014, 2015, 2016 роки 3764,40 грн х 1,17 х 1,11 х 1,11 х 1,14, що становить 6186,32 грн;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області призначити та виплачувати ОСОБА_1 з 01 березня 2022 року пенсію за віком згідно із Законом України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузі економіки за три календарні роки, що передують року призначення такої пенсії 2019 рік, 2020 рік, 2021 рік.

Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що в 2010 році їй було призначено пенсію за віком відповідно до Закону України від 19 грудня 1993 року № 3723-ХІІ «Про державну службу» (далі також Закон № 3723), який не передбачав застосування при обчисленні заробітку будь-яких показників середньої заробітної плати (доходу) в Україні. З 01 березня 2022 року Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області автоматично, без звернення позивачки (з урахуванням доцільності) вперше призначило їй пенсію за віком відповідно до Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі також Закон № 1058) з урахуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2014, 2015, 2016 роки, 3764,40 грн, збільшений на коефіцієнти підвищення 1,17, 1,11, 1,11 та 1,14. Позивачка вважає, що відповідач проігнорував норму частини другої статті 40 Закону № 1058 згідно з якою для обчислення пенсії враховується середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Вказує, що підстав для застосування показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні при призначенні їй пенсії за віком, як при переведенні на інший вид пенсії, немає. Такий показник середньої заробітної плати може застосовуватись лише при переведенні з одного виду пенсії, призначеної саме за Законом № 1058 на інший вид пенсії за цим Законом. У випадку з позивачкою мало місце призначення пенсії за іншим Законом, а не переведення з одного виду пенсії на інший в межах Закону № 1058. Тому, на думку позивачки, пенсія повинна бути обчислена із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням такої пенсії, тобто, за 2019, 2020, 2021 роки. Обґрунтовуючи свою правову позицію, позивачка покликається на правові висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 14 лютого 2018 року у справі № 465/5246/17, від 06 лютого 2019 року у справі № 333/1856/17 та постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 876/5312/17.

Позивачка підсумовує, що дії відповідача щодо призначення пенсії за віком за Законом № 1058 з 01 березня 2022 року з урахуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні 3764,40 грн х 1,17 х 1,11 х 1,11 х 1,14, що становить 6186,32 грн, є неправомірними та такими, що порушують її право на соціальний захист, тому вона звернулася з цим позовом до суду, який просить задовольнити у повному обсязі.

Позиція відповідача викладена у відзиві на позовну заяву. Відповідач вказує, що позивачці призначено пенсію за віком з 13 листопада 2010 року відповідно до Закону № 3723.

03 жовтня 2017 року Верховна Рада прийняла Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» № 2148-VIII, яким внесено зміни до розділу XV «Прикінцеві положення» Закону № 1058, а саме: пенсії, призначені відповідно до цього Закону до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій», з 01 жовтня 2017 року перераховуються із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки (3764,40) із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1%.

Постановою Кабінету Міністрів України від 20 лютого 2019 року № 124 «Питання проведення індексації пенсій» (далі Постанова № 124) затверджено Порядок проведення перерахунку пенсій відповідно до частини другої статті 42 Закону 1058 з 01 березня 2019 року (автоматизовано, без звернення особи) із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, в розмірі 1,17 (3764,40 х 1,17). Відповідно до пункту 7 цього Порядку збільшений показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, застосовується: під час проведення наступних перерахунків пенсій, переведення з одного виду пенсії на інший (крім умов, визначених абзацом третім частини третьої статті 45 Закону).

На виконання постанови Кабінету Міністрів України від 01 квітня 2020 року № 251 «Деякі питання підвищення пенсійних виплат і надання соціальної підтримки окремим категоріям населення у 2020 році» (далі Постанова № 251) з 01 травня 2020 року проведено індексацію пенсій відповідно до частини другої статті 42 Закону 1058 із застосуванням збільшеного на 1,11 показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні для обчислення пенсії 4888,83 грн (4404,35 х 1,11).

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 22 лютого 2021 року № 127 «Про додаткові заходи соціального захисту пенсіонерів у 2021 році» (далі Постанова № 127) з 01 березня 2021 року проведено індексацію пенсій із застосуванням збільшеного на 1,11 показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії 5426,60 грн (4888,83 х 1,11).

Постановою Кабінету Міністрів України від 16 лютого 2022 року № 118 «Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році» (далі Постанова № 118) проведено перерахунок пенсій відповідно до частини другої статті 42 Закону 1058 з 01 березня 2022 року (автоматизовано, без звернення особи) із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, в розмірі 1,14 (5426,60 х 1,14).

Пунктом 4-7 розділу XV Прикінцевих положень Закону № 1058 передбачено, що особам, пенсії/щомісячне довічне грошове утримання яким призначені відповідно, зокрема, до Закону України «Про державну службу», розмір яких з урахуванням перерахунку, передбаченого пунктом 4-3 цього розділу, розрахований за нормами цього Закону, буде більший, проводиться автоматичне, без їхнього звернення, переведення пенсії на умовах, передбачених цим Законом, за матеріалами пенсійних справ.

Тобто, як стверджує відповідач, законодавець надав можливість органу Пенсійного фонду переводити особу на пенсію на умовах Закону № 1058 без заяви пенсіонера, з урахуванням документів, наявних у пенсійній справі.

Постановою Кабінету Міністрів України від 20 лютого 2019 року № 124 «Питання проведення індексації пенсій у 2019 році» затверджено Порядок проведення перерахунку пенсій відповідно до частини другої статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Порядок № 124).

З урахуванням пункту 4-7 розділу XV Прикінцевих положень Закону № 1058 та Порядку № 124, з 01 березня 2022 року позивачці проведено перерахунок пенсійної виплати автоматично, та переведено на пенсію за віком відповідно до Закону 1058.

З 01 березня 2022 року відповідно до Постанови № 118 пенсії перераховувалися із застосуванням збільшеного на 1,14 показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії 6186,32 грн (5426,60 х 1,14). Середньомісячний заробіток, взятий за період роботи з 01 серпня 1992 року по 31 липня 1997 року, з 01 липня 2000 року по 31 жовтня 2010 року за даними персоніфікованого обліку та визначений із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014-2016 роки (6186,32 грн), становить 8045,74 грн (індивідуальний коефіцієнт заробітної плати 1,30057).

Отже, як вказує відповідач, позивачка отримує пенсію за віком відповідно до Закону № 1058 в найбільш оптимальному розрахунку.

Також відповідач зазначає, що підставою для вчинення дій, спрямованих на призначення пенсії, є відповідна заява особи та додані до неї необхідні документи, подані до уповноваженого органу Пенсійного фонду в установленому порядку особисто або через законного представника. У спірному випадку відсутнє звернення позивачки з заявою про призначення пенсії за віком за Законом № 1058, а тому має місце не призначення пенсії, а переведення на пенсію, розраховану за іншим законом, у більш вигідному для позивачки розмірі.

З огляду на викладене відповідач уважає, що підстав для обчислення пенсії із урахуванням середньої заробітної плати (доходу), визначеної частиною 2 статті 40 Закону № 1058, для призначення пенсії позивачці із середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2019, 2020, 2021 роки з 01 березня 2022 року (за три роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за віком), немає.

У зв`язку з викладеним у задоволенні позову просить відмовити в повному обсязі.

Відповідно до пункту 3 частини 3 статті 246 КАС України суд зазначає, що ухвалою судді від 08 липня 2022 року позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою судді від 14 липня 2022 року відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі без повідомлення (виклику) сторін.

Суд встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини:

З 13 листопада 2010 року позивачці призначено пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу».

З 01 березня 2022 року позивачку переведено на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Як слідує зі змісту листа Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 07 червня 2022 року № 6894-6179/Х-52/8-1300/22 середньомісячний заробіток для обчислення пенсії позивачки взятий за період роботи з 01 серпня 1992 року по 31 липня 1997 року, з 01 липня 2000 року по 31 жовтня 2010 року за даними персоніфікованого обліку та визначений із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014-2016 роки (6186,32 грн), та становить 8045,74 грн (індивідуальний коефіцієнт заробітної плати 1,30057).

Позивачка, уважаючи протиправними дії відповідача щодо застосування з 01 березня 2022 року осучасненого показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачені страхові внески за 2014, 2015, 2016 роки 3764,40 грн х 1,17 х 1,11 х 1,11 х 1,14, що становить 6186,32 грн, звернулася з цим позовом до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з такого.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Тобто, суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Закон України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

За змістом частин першої, другої статті 5 Закону № 1058 цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Виключно цим Законом визначаються: види пенсійних виплат; умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат.

Згідно із частиною першою статті 9 Закону № 1058 відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до частини першої статті 10 Закону № 1058 особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Як слідує з матеріалів справи позивачці пенсія за віком призначена з 13 листопада 2010 року на підставі статті 37 Закону № 3723.

Згідно із частинами 2 та 5 статті 37 Закону № 3723 (в редакції, чинній на час призначення пенсії позивачці) пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі.

За кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі пенсія збільшується на один відсоток заробітку, але не більше 90 відсотків заробітної плати.

Частиною 3 статті 37 цього ж Закону передбачено, що пенсія державним службовцям у частині, що не перевищує розміру пенсії із солідарної системи, що призначається відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», виплачується за рахунок коштів Пенсійного фонду України. Частина пенсії, що перевищує цей розмір, виплачується за рахунок коштів Державного бюджету України.

Відповідно до пункту 2.24 розділу ІІ Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 25 листопада 2005 року № 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07 липня 2014 року № 13-1), зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846 (далі Порядок № 22-1), при призначенні (перерахунку) пенсії відповідно до Законів України «Про державну службу» […] для визначення розміру пенсії за нормами Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» для розмежування джерел фінансування особа надає пакет документів, передбачених підпунктами 2 і 3 пункту 2.1 цього розділу.

При цьому частиною 1 статті 40 Закону № 1058 (в редакції до 15 квітня 2016 року) було передбачено, що для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд до 1 липня 2000 року, незалежно від перерв, та за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року.

Абзац перший частини 1 статті 40 Закону № 1058 на підставі Закону України від 29 березня 2016 року № 1043-VIII «Про внесення зміни до статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» щодо порядку визначення заробітної плати для обчислення пенсії» (набрав чинності 15 квітня 2016 року) викладено у новій редакції: «Для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу, починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв».

Згідно із абзацами третім п`ятим частини 1 статті 40 Закону № 1058 за вибором особи, яка звернулася за призначенням пенсії, з періоду, за який враховується заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії, виключаються періоди до 60 календарних місяців страхового стажу, з урахуванням будь-яких періодів незалежно від перерв, що включаються до страхового стажу згідно з абзацом третім частини першої статті 24 цього Закону, та будь-якого періоду страхового стажу підряд за умови, що зазначені періоди в сумі складають не більш як 10 відсотків тривалості страхового стажу, врахованого в одинарному розмірі. Додатково за бажанням особи можуть бути виключені періоди строкової військової служби, навчання, догляду за особою з інвалідністю I групи або дитиною з інвалідністю віком до 16 років, за пенсіонером, який за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, за період з 1 липня 2000 року до 1 січня 2005 року, а також періоди, коли особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню відповідно до пунктів 7, 8, 9 і 14 статті 11 цього Закону та періоди страхового стажу під час карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, з місяця запровадження карантину у 2020 році та шести календарних місяців після його завершення. У всіх випадках, крім випадку, передбаченого абзацом другим цієї частини, період, за який враховується заробітна плата, не може бути меншим, ніж 60 календарних місяців.

Для визначення розміру пенсії за віком відповідно до частини другої статті 27 цього Закону заробітна плата для обчислення частини пенсії за період страхового стажу до набрання чинності цим Законом визначається на умовах і в порядку, передбачених законодавством, що діяло раніше, а для обчислення частини пенсії за період страхового стажу після набрання чинності цим Законом - на умовах, передбачених абзацом першим цієї частини.

Заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

Як встановлено частиною 2 статті 40 вказаного Закону, заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується ПФУ за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз 1 + Кз 2 + Кз 3 + ... + Кз n); К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

Аналіз наведених норм права дає підстави дійти висновку, що при призначенні пенсії відповідно до Закону № 1058 її розмір обчислюється, виходячи із середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.

Як передбачено абзацами першим, другим частини 1 статті 44 Закону № 1058 призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом.

Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.

При цьому частиною 3 статті 45 Закону № 1058 встановлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Якщо особа після призначення пенсії по інвалідності продовжувала працювати та набула не менш як 24 місяці страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі, при переведенні вперше з пенсії по інвалідності на пенсію за віком застосовується середня заробітна плата (дохід), визначена частиною другою статті 40 цього Закону для призначення пенсії.

Як слідує з матеріалів справи орган Пенсійного фонду перевів позивачку не пенсію за віком відповідно до Закону № 1058 з урахуванням положень пункту 4-7 розділу XV «Прикінцеві положення» цього Закону, який застосовується із 01 жовтня 2017 року.

Зазначеним пунктом розділ XV «Прикінцеві положення» Закону № 1058 доповнено на підставі Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2148-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» (далі Закон № 2148).

Відповідно до абзацу першого пункту 4-7 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону № 1058 особам, пенсії/щомісячне довічне грошове утримання яким призначені відповідно до законів України […], «Про державну службу», […], розмір яких з урахуванням перерахунку, передбаченого пунктом 4-3 цього розділу, розрахований за нормами цього Закону, буде більший, проводиться автоматичне, без їхнього звернення, переведення пенсії на умовах, передбачених цим Законом, за матеріалами пенсійних справ.

Згідно з пунктом 8 Порядку проведення перерахунку пенсій відповідно до частини 2 статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 лютого 2019 року № 124, перерахунок пенсії особам, яким пенсію/щомісячне довічне грошове утримання призначено відповідно до […], Законів України […], «Про державну службу», […], проводиться для визначення частини розміру, обчисленої відповідно до Закону.

Якщо розмір пенсії, обчислений відповідно до Закону, буде більшим від розміру пенсії, обчисленого відповідно до […], Законів України […], «Про державну службу», […], проводиться автоматичне, без звернення особи, переведення на пенсію на умовах, передбачених Законом, за матеріалами пенсійних справ, про що органи Пенсійного фонду України інформують зазначених осіб шляхом надсилання листа або смс-повідомлення на номер мобільного телефону операторів мобільного зв`язку України.

Особи, пенсію яким відповідно до абзацу другого цього пункту переведено на пенсію на умовах Закону, у будь-який час можуть звернутися до органів Пенсійного фонду України для переведення на пенсію/щомісячне довічне грошове утримання за нормами законодавчих актів, передбачених абзацом другим цього пункту, з установленням розміру пенсії/щомісячного довічного грошового утримання, отримуваного до такого переведення, з 1 числа місяця, наступного за місяцем, у якому надійшла відповідна заява.

З огляду на викладене правове регулювання суд звертає увагу позивачки на те, що пунктом 4-7 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону № 1058 та пунктом 8 Порядку № 124 передбачено можливість органу Пенсійного фонду переводити особу на пенсію на умовах Закону № 1058 без згоди пенсіонера, з урахуванням документів, наявних у пенсійній справі.

Відповідно до пункту 13 Розділу XV «Прикінцеві положення» Закону № 1058 з 01 жовтня 2017 року у разі якщо особі призначено пенсію відповідно до законів України, зокрема, «Про державну службу», її виплата продовжується до переведення за бажанням особи на пенсію на інших підставах або за бажанням особи поновлюється у розмірі, який було встановлено до переведення. До такого переведення розмір пенсії, встановлений до дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій», не переглядається та пенсія не індексується. Різниця між розміром пенсії, на який має право особа відповідно до зазначених законодавчих актів, та розміром пенсії із солідарної системи відповідно до цього Закону фінансується за рахунок коштів Державного бюджету України.

Суд зазначає, що системний аналіз змін, внесених до Закону № 1058, свідчить про те, що з 01 жовтня 2017 року запроваджено автоматичний перерахунок усіх пенсій, зокрема і тих, що призначені за Законом № 3723 у разі їх збільшення, та автоматичне переведення пенсії на умовах, передбачених Законом № 1058.

Виходячи із наведеного, суд доходить висновку, що автоматичне переведення позивачки на пенсію за віком на умовах Закону № 1058 не суперечить нормам чинного законодавства. При цьому Закон не встановлює, що таке переведення є новим призначенням пенсії. За своєю суттю це є перерахунком пенсії, оскільки вид пенсії не змінюється, а змінюється її розмір; для такого перерахунку не вимагається подання нових документів.

Як уже зазначалось вище пунктом 4-7 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону № 1058 встановлено, що для порівняння розміру пенсії, визначеної, зокрема, за Законом України «Про державну службу» та цим Законом, здійснюється перерахунок пенсії відповідно до пункту 4-3 цього розділу.

Згідно з положеннями пункту 4-3 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону № 1058 з 01 жовтня 2017 року пенсії перераховуються із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1%. При здійсненні перерахунку пенсій відповідно до абзацу першого цього пункту використовується розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, установлений на 1 грудня 2017 року Законом України «Про Державний бюджет України на 2017 рік», збільшений на 79 гривень.

При цьому пунктом 1 Постанови № 118 установлено, що з 1 березня 2022 року:

перерахунок пенсій згідно з Порядком проведення перерахунку пенсій відповідно до частини другої статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 лютого 2019 р. № 124 «Питання проведення індексації пенсій у 2019 році», проводиться із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, у розмірі 1,14;

у разі, коли розмір збільшення в результаті перерахунку пенсії, зазначеного в абзаці другому цього пункту, не досягає 100 гривень, встановлюється щомісячна доплата до пенсії в сумі, що не вистачає до зазначеного розміру, яка враховується під час подальших перерахунків пенсії.

На підставі викладеного вище суд уважає, що приписами розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону № 1058 (зі змінами, внесеними Законом № 2148) прямо передбачена можливість переведення на пенсію на умовах цього Закону для осіб, яким призначені пенсії відповідно до інших законів (в тому числі Закону № 3723), а при перерахунку раніше призначеної пенсії застосовується середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки, що й було зроблено відповідачем.

Оскільки пенсію позивачці перераховано з 01 березня 2022 року автоматично, без її звернення та переведено на пенсію за віком відповідно до Закону № 1058, бо станом на 01 березня 2022 року розмір пенсії, обчисленої відповідно до статті 37 Закону № 3723, становив 2678,28 грн, а розмір пенсії відповідно до статті 27 Закону 1058 2832,08 грн, що є більш вигідним для позивачки (різниця в розмірі пенсії становить 153,80 грн), то підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Щодо покликання позивачки на правові висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 14 лютого 2018 року у справі № 465/5246/17, від 06 лютого 2019 року у справі № 333/1856/17 та постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 876/5312/17, то такі, на думку суду, не можуть бути враховані при вирішені цього спору та застосовані до спірних правовідносин, оскільки сформовані за відмінних фактичних обставин, до набрання чинності наведених вище змін до Закону № 1058, внесених Законом № 2148, яким розділ XV «Прикінцеві положення» Закону № 1058 доповнено пунктами 4-3, 4-7.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року (заява № 4909/04) відповідно до пункту 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п.29).

Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Відповідно до частини 1 статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно із статтею 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідач, як суб`єкт владних повноважень, довів суду, з посиланням на положення діючого законодавства та доводи, викладені у відзиві, безпідставність заявлених позовних вимог.

Таким чином, з огляду на викладене суд уважає, що позовні вимоги позивачки не підлягають задоволенню з урахуванням наведених висновків суду щодо їх безпідставності.

Оскільки судом відмовлено у задоволенні позовних вимог відповідно до положень статті 139 КАС України відсутні підстави для розподілу судових витрат.

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 242-246, 255, 293, 295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень, п. 3 Розділу VI Прикінцевих положень КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (вул. Митрополита Андрея, 10, м. Львів, 79016) про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії відмовити повністю.

Розподіл судових витрат не здійснюється.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене за правилами, встановленими ст.ст. 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України відповідно, з урахуванням положень підп.15.5 п.15 розд. VII «Перехідні положення» та п. 3 Розділу VI «Прикінцеві положення» цього Кодексу.

Повний текст рішення складено 07 вересня 2022 року.

Суддя Клименко О.М.