Справа № 405/8481/21
Суддя: Драний В. В.
Дата ухвалення: 2022-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 405/8481/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2022 року м. Кропивницький

Ленінський районний суд м. Кіровограда у складі:

головуючого судді: Драного В.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Одеської митниці Державної митної служби України про визнання незаконною та скасування постанови у справі про порушення митних правил, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до відповідача Одеської митниці Державної митної служби України про визнання незаконною та скасування постанови у справі про порушення митних правил № 3034/50000/21 від 04.11.2021 року. В обґрунтування позову вказав, що оскаржуваною постановою його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 469 МК України та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 34000 грн. Згідно цієї постанови позивач, який є громадянином Білорусі, в порушення вимог ч. 5 ст. 380 МК України передав транспортний засіб, який було ним тимчасово ввезено на митну територію України у володіння чи користування громадянина України ОСОБА_2 , який безпосередньо не поміщував його у митний режим тимчасового ввезення. Вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, оскільки він даний транспортний засіб нікому не передавав, його розмитнення здійснив особисто. За таких обставин просить оскаржувану постанову визнати незаконною та скасувати, а провадження у справі про порушення митних правил закрити.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 01.09.2021 року відкрито провадження у даній справі та розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами, витребувано в Одеської митниці Державної митної служби України документи, які подавалися до Одеської митниці разом з митною декларацією SM 40 AA UA500030/2021/201790 від 07.07.2021 року при розмитненні автомобіля Renault Megane та справу про порушення митних правил № 3034/50000/21 від 04.11.2021 року.

Представник відповідача 05.01.2022 року подала до суду відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги не визнала та вказала, що 06.07.2021 року до Одеської митниці надійшла заява громадянина України ОСОБА_2 стосовно зміни митного режиму «тимчасового ввезення» на митну територію України легкового транспортного засобу Renault Megane на митний режим «імпорт». Під час здійснення перевірки було виявлено, що 08.07.2020 року громадянин Білорусі ОСОБА_3 з метою особистого користування ввіз на митну територію України даний транспортний засіб в режимі «тимчасове ввезення» строком до одного року. Крім того, було виявлено що даний автомобіль у липні 2020 року було передано громадянину України ОСОБА_4 згідно договору купівлі-продажу від 02.07.2020 року без дозволу митного органу. При цьому, тимчасово ввезені транспортні засоби особистого користування можуть використовуватися на митній території України виключно громадянами, які їх ввезли для особистих потреб. За таких обставин просить відмовити у задоволенні позову.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від учасників справи не надходили.

За таких обставин, суд вирішує справу без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступних висновків.

Так, позивач просить поновити пропущений строк на оскарження постанови у справі про порушення митних правил № 3034/50000/21 від 04.11.2021 року.

Відповідно до ч. 6 ст. 161 КАС України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Згідно положень ч. 1, ч. 3 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 286 КАС України позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Згідно ч. 1 ст. 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Враховуючи, що оскаржувана постанова була отримана позивачем 22.11.2021 року (а.с. 26), а позивач звернувся з даним позовом до суду 01.12.2021 року, тобто в межах десятиденного строку з моменту коли йому стало відомо про таку постанову, суд приходить до висновку про поважність причин пропуску позивачем ОСОБА_1 строку на оскарження вказаної постанови, у зв`язку з чим строк на її оскарження слід поновити.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 ( ОСОБА_3 , ОСОБА_5 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , являється громадянином Республіки Білорусь та має посвідку на постійне проживання на території України, видану 22.06.2021 року строком до 22.06.2031 року (а.с. 21, 22).

Згідно даних диспетчера ЗМК та Пасажирського пункту пропуску Maraziuk Siarhei 08.07.2020 року ввіз на територію України через «зелений коридор» транспортний засіб Renault Megane, номер НОМЕР_1 , WIN НОМЕР_2 , в режимі «Тимчасове ввезення до 1 року» з метою особистого користування. Транспортний засіб оформлено у вільний обіг за митною декларацією № UA500030/2021/201790 (а.а. 17-18, 28 справи про порушення митних правил № 3034/50000/21 від 04.11.2021 року).

06.07.2021 року ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою, в якій просив дозволити йому змінити митний режим «тимчасове ввезення» на митний режим «імпорт» відносно транспортного засобу Renault Megane, WIN НОМЕР_2 , який він добув у результаті придбання та який знятий з обліку у країні реєстрації (а. 19 справи про порушення митних правил № 3034/50000/21 від 04.11.2021 року).

Як вбачається з письмових пояснень громадянина Білорусі ОСОБА_1 від 06.07.2021 року, він придбав даний автомобіль на підставі договору купівлі-продажу від 02.07.2020 року (а. 23-25 справи про порушення митних правил № 3034/50000/21 від 04.11.2021 року).

03.09.2021 року старшим державним інспектором оперативного відділу № 1 управління боротьби з контрабандою та порушенням митних правил Одеської митниці Держмитслужби Пономаренком В.В. складено протокол про порушення митних правил № 3034/50000/21 відносно громадянки ОСОБА_6 за ч. 4 ст. 469 МК України (а.с. 19-20). Даний протокол було складено за відсутності ОСОБА_1 .

В подальшому, постановою № 3034/50000/21 від 04.11.2021 року, винесеною в.о. заступника начальника Одеської митниці Кравченко Т.В. у справі про порушення митних правил, громадянина Білорусі ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч. 4 ст. 469 МК України, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 2000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 34000 грн.Дану постанову винесено за відсутності ОСОБА_1 (а.с. 18).

Зі змісту цієї постанови вбачається, що громадянином Білорусі ОСОБА_3 в порушення вимог ч. 5 ст. 380 МК України транспортний засіб Renault Megane, номер НОМЕР_1 , WIN НОМЕР_2 , 2004 року випуску, який ним було тимчасово ввезено на митну територію України було передано у володіння, користування або розпорядження громадянину України ОСОБА_4 , який безпосередньо не поміщував його у митний режим тимчасового ввезення, без дозволу митного органу.

Відповідно до ч. 4 ст. 469 МК України передача транспортного засобу особистого користування, тимчасово ввезеного на митну територію України чи поміщеного у митний режим транзиту, у володіння, користування або розпорядження особі, яка безпосередньо не ввозила такий транспортний засіб на митну територію України чи не поміщувала його у митний режим транзиту, за винятком випадків, коли в транспортному засобі знаходиться особа, яка безпосередньо ввозила такий транспортний засіб на митну територію України чи поміщувала його у митний режим транзиту, а так само використання такого транспортного засобу для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З точки зору митного законодавства безпосереднім об`єктом порушення митних правил є встановлений порядок переміщення товарів через митний кордон України.

Суб`єктивна сторона правопорушення передбачає наявність прямого умислу, тобто винний чітко розуміє та усвідомлює обставини та характер незаконного переміщення товарів через митний кордон України і прагне їх ввезти чи вивезти з території України з порушенням встановленого порядку митного контролю з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру.

Згідно ч. 5 ст. 380 МК України тимчасово ввезені транспортні засоби особистого користування можуть використовуватися на митній території України виключно громадянами, які ввезли зазначені транспортні засоби в Україну, для їхніх особистих потреб.

Разом з тим, згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що тягар доказування в спорі покладається на відповідача - орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

Відповідно до ст.ст. 75, 76 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

У відповідності до ч. 1 ст. 486 МК України завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.

Згідно ст. 489 МК України, посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд звертає увагу, що позивач ввіз на митну територію України даний автомобіль 08.07.2020 року, а відповідач вказує що передача даного транспортного засобу іншій особі відбулася 02.07.2020 року, тобто до його ввезення позивачем на митну територію України. Відтак, позивач вимог ч. 5 ст. 380 МК України не порушував.

Крім того, матеріалах справи відсутній договір купівлі-продажу від 02.07.2020 року, а відповідачем під час провадження у справі про порушення митних правил не було з`ясовано особу громадянина України ОСОБА_7 .

Таким чином, відповідачем не доведено, що позивач здійснив передачу транспортного засобу Renault Megane, номер НОМЕР_1 , WIN НОМЕР_2 , 2004 року випуску, (тимчасово ввезеного ним на митну територію України 08.07.2020 року для особистого користування), у володіння, користування або розпорядження особі, яка безпосередньо не ввозила такий транспортний засіб на митну територію України чи не поміщувала його у митний режим транзиту.

Отже, відповідачем, як суб`єктами владних повноважень в порушення зазначених вище вимог закону щодо обов`язку доказування правомірності своїх дій з приводу складання постанови у справі про порушення митних правил не доведено факту наявності в діях позивача складу правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 469 МК України, не було надано суду достатніх матеріалів, які стали підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Крім того, суд звертає увагу, що відповідно до ст. 498 МК України особи, які притягуються до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, під час розгляду справи про порушення митних правил у митному органі або суді мають право знайомитися з матеріалами справи, робити з них витяги, одержувати копії рішень, постанов та інших документів, що є у справі, бути присутніми під час розгляду справи у митному органі, подавати докази, брати участь у їх дослідженні, заявляти клопотання та відводи, під час розгляду справи користуватися юридичною допомогою захисника, подавати свої доводи, міркування та заперечення, а також користуватися іншими правами, наданими їм законом.

Відповідно до ч. 4 ст. 526 МК України справа про порушення митних правил може бути розглянута за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, лише у випадках, якщо є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про перенесення розгляду справи.

Однак, відповідач не надав доказів, що підтверджували б своєчасне сповіщення позивача про місце і час складання протоколу про порушення митних правил та розгляду справи про порушення митних правил. Розгляд справи про порушення митних правил без своєчасного сповіщення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, порушує її права передбачені, зокрема, ст. 498 МК України.

Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова винесена з порушенням вимог щодо її форми та змісту, без достатньої доказової бази, яка б підтверджувала факт порушення ОСОБА_1 митних правил.

Відповідно до ст. 531 МК України підставами для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або про припинення провадження у справі про порушення митних правил, зокрема, є відсутність у діях особи, яка притягується до відповідальності, ознак порушення митних правил; необ`єктивність або неповнота провадження у справі або необ`єктивність її розгляду; несвоєчасне сповіщення особи, яка притягається до відповідальності про розгляд справи, що призвело до обмеження прав учасників провадження у справі про порушення митних правил.

За наведених обставин, враховуючи відсутність достатніх доказів вчинення правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 469 МК України, неповноту провадження у справі про порушення митних правил та обмеження прав особи, яка притягалася до адміністративної відповідальності у справі про порушення митних правил, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання протиправною та скасування постанови у справі про порушення митних правил № 3034/50000/21 від 04.11.2021 року підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 134 КАС України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано договір про надання правової (правничої) допомоги від 23.11.2021 року, укладеним між ним та адвокатом АО «Ромаднова і партенри» Приборою І.І. (а.с. 29-32).

Як вбачається із вказаного договору адвокат зобов`язується здійснити представництво клієнта, а саме усне та письмове консультування клієнта з питання скасування постанови Одеської митниці № 3034/50000/21 від 04.11.2021 року, а також здійснити представництво клієнта в суді, а клієнт зобов`язується оплатити надані послуги.

Згідно додатку до вказаного договору адвокат Прибора І.І. та Морозюк С.В. погодили виплату фіксованої суми гонорару адвокату у розмірі 5000 грн. в суді першої інстанції (а.с. 52).

Як вбачається з розрахунку суми гонорару за надану професійну правничу (правову) допомогу адвокатом надано послуги наступного характеру: правовий аналіз наданих документів 500 грн.; роз`яснення клієнту положень митного законодавства, що регулює спірні правовідносини, узгодження правової позиції 500 грн.; вивчення судової практики 500 грн.; підготовка позовної заяви 2000 грн.; підготовка клопотання про витребування доказів 500 грн.; підготовка заяви про вирішення питання щодо розподілу судових витрат 500 грн.; а всього 5000 грн., які були сплачені позивачем, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера від 23.11.2021 року (а.с. 53, 54).

Таким чином, враховуючи наведені положення процесуального законодавства та беручи до уваги підтверджений матеріалами справи факт надання адвокатом Приборою І.І. професійної правничої допомоги у цій справі, приймаючи до уваги складність справи та виконані адвокатом роботи по даній справі, витрачений ним час, обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, суд приходить до висновку, що розмір заявлених вимог про відшкодування витрат на правничу допомогу сумі 5000,00 грн. є співмірним та підлягає стягненню з відповідача Одеської митниці Держмитслужби на користь позивача.

Крім того, відповідно до вимог ст. 139 КАС України з Одеської митниці Державної митної служби України за рахунок її бюджетних асигнувань на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, сплачений позивачем, а саме судовий збір в розмірі 454 грн.

На підставі ст.ст. 3, 69, 257, 485, 495, 498, 527, 529-533 МК України, керуючись ст.ст. 8, 9, 12, 72-77, 132, 134, 139, 241-246, 250, 286 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк на звернення до суду з позовом до Одеської митниці Державної митної служби України про визнання незаконною та скасування постанови у справі про порушення митних правил № 3034/50000/21 від 04.11.2021 року.

Позов ОСОБА_1 до Одеської митниці Державної митної служби України про визнання незаконною та скасування постанови у справі про порушення митних правил задовольнити.

Визнати незаконною та скасувати постанову у справі про порушення митних правил № № 3034/50000/21 від 04.11.2021 року, винесеною в.о. заступника начальника Одеської митниці Кравченко Т.В. відносно ОСОБА_3 ( ОСОБА_1 ) за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 469 Митного кодексу України.

Провадження у справі про порушення митних правил закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Одеської митниці Державної митної служби України (65078, м. Одеса, вул. Лип Івана та Юрія, буд. 21А, ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Білорусі ( АДРЕСА_1 , РНКОПП: НОМЕР_3 ) судовий збір у розмірі 454 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його підписаннядо Третього апеляційного адміністративного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Ленінського районного суду

м. Кіровограда В.В. Драний