Справа № 160/7680/22
Суддя: Сидоренко Дмитро Володимирович
Дата ухвалення: 2022-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 вересня 2022 року Справа № 160/7680/22
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Сидоренко Д.В.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійногофонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-
Обставини справи: 31.05.2022 року засобами поштового зв`язку до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якій позивач просить суд:
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу роботи за Списком №1 періоди: з 12.12.1988 року по 29.12.1989 року (1 рік 0 місяці 27 днів) проходження строкової військової служби у Збройних Силах СРСР, з 01.12.1999 року по 29.05.2001 року (1 рік 5 місяців 28 днів) роботи у ВАТ ПІВНГЗК на посаді машиніста бульдозера, з 15.07.2015 року по 08.10.2018 року (3 роки 2 місяці 18 днів) перебування на інвалідності внаслідок трудового каліцтва;
- з 09 жовтня 2018 року здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 в бік збільшення з зарахуванням періодів: з 12.12.1988 року по 29.12.1989 року (1 рік 0 місяці 27 днів) проходження строкової військової служби у Збройних Силах СРСР, і з 01.12.1999 року по 29.05.2001 року (1 рік 5 місяців 28 днів) роботи у ВАТ ПІВНГЗК на посаді машиніста бульдозера, до пільгового стажу роботи за Списком №1 та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком з урахуванням раніше виплачених сум;
- з 01 вересня 2021 року здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 в бік збільшення з зарахуванням періоду з 15.07.2015 року по 08.10.2018 року (3 роки 2 місяці 18 днів) перебування на інвалідності внаслідок трудового каліцтва, до пільгового стажу роботи за Списком №1, та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком з урахуванням раніше виплачених сум.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачу з 22.06.2015 року призначено пенсію по інвалідності внаслідок трудового каліцтва, згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення». З 2018 року позивача переведено з пенсії по інвалідності на пенсію за віком згідно особистої заяви. З 2021 року розмір пенсії позивача зменшився у зв`язку з чим позивач звернувся до відповідача із заявою. Проте, листом позивача повідомлено, що після перерахунку розмір пенсії обчислено виходячи із страхового стажу зарахованого по 31.07.2015 року, що складає 30 років 4 місяці 9 днів, у тому числі додатковий стаж роботи за Списком №1 18 років, з заробітної плати за період з 01.07.2000 по 31.07.2015 року. Не погоджуючись з такою відповіддю позивач звернувся до адвоката для перевірки правильності розрахунку розміру пенсії. Відповідачем було надано відповідь на адвокатський запит, з якої позивачем встановлено, що до пільгового стажу не були враховані періоди роботи на ВАТ «ПІВНГЗК» з 01.12.1999 року по 29.05.2001 року. Період проходження військової служби з 12.12.1988 року по 29.12.1989 року зарахований тільки до загального стажу роботи, оскільки після військової служби до пільгового стажу роботи пройшло більше трьох місяців. Після перегляду пенсійної справи з вересня 2021 року було встановлено та відкоригована помилкове обчислення коефіцієнту стажу, а саме період перебування на інвалідності внаслідок трудового каліцтва (у зв`язку з професійним захворюванням), який дає лише право на призначення пенсії на пільгових умовах (період з 15.07.2015 року по 09.10.2018 року) автоматично зараховано до коефіцієнту стажу. Позивач вважає твердження відповідача, що позивачу помилково зараховано до страхового стажу час перебування на інвалідності у зв`язку з професійним захворюванням, що призвело до збільшеного страхового стажу та невірного розрахунку коефіцієнту стажу є необґрунтованим та такими, що не відповідають діючим вимогам законодавства.
Ухвалою суду від 06.06.2022 року відкрито провадження у адміністративній справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, за наявними у справі матеріалами.
03.08.2022 року від позивача надійшла відповідь на відзив на позовну заяву.
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -
З 22 червня 2015 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 призначено пенсію по інвалідності в розмірі пенсії за віком.
З 09 жовтня 2018 року ОСОБА_1 переведено на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 2 частини 1 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
14.09.2021 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою з питання пенсійного забезпечення.
Згідно з особисто наданою заявою від 09.10.2018, ОСОБА_1 переведено з пенсії по інвалідності ІІІ групи внаслідок трудового каліцтва на пенсію за віком відповідно до Закону №1058 із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2015, 2016 та 2017 роки. Розмір пенсії обчислено виходячи із страхового стажу зарахованого по 08.10.2018, що складав 33 роки 6 місяців 17 днів (стаж роботи 30 років 4 місяці 9 днів, період перебування на інвалідності по трудовому каліцтву 3 роки 2 місяці 9 днів), у т.ч. додатковий стаж роботи за Списком №1 16 років, з заробітної плати за період роботи з 01.04.1995 по 31.05.2000 та за даними системи персоніфікованого обліку з 01.07.2000 по 31.07.2015.
З 09.10.2018 загальний розмір пенсії за віком склав 7770,32 грн.
Згідно норм чинного законодавства, час перебування на інвалідності у зв`язку з нещасним випадком на виробництві або професійним захворюванням зараховується до страхового стажу для призначення пенсії за віком, а також до страхового стажу роботи зі шкідливими умовами, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах.
У серпні 2021 року пенсійна справа була переглянута та встановлено, що при перерахунку пенсії з 09.10.2018 помилково зараховано до страхового стажу час перебування на інвалідності у зв`язку з професійним захворюванням, що призвело до збільшеного страхового стажу та невірного розрахунку коефіцієнту стажу. У зв`язку з чим, з 01.09.2021 пенсійне справу приведено у відповідність до норм чинного законодавства.
Після перерахунку розмір пенсії обчислено виходячи із страхового стажу зарахованого по 31.07.2015, що складає 30 років 4 місяці 9 днів, у т.ч. додатковий стаж роботи за Списком №1 18 років, з заробітної плати за період роботи з 01.11.1991 по 31.10.1996 та за даними системи персоніфікованого обліку з 01.07.2000 по 31.07.2015.
З 01.03.2021 проведено перерахунок (індексацію) пенсії із застосуванням коефіцієнта збільшення 1,11 відповідно до постанови КМУ від 22.02.2021 №127, виходячи із середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015, 2016 роки.
Загальний розмір пенсії з 01.09.2021 року складає 7408,13 грн.
29.10.2021 року ОСОБА_1 через свого адвоката, звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із адвокатським запитом з питання пенсійного забезпечення.
Листом від 26.11.2021 року №0400-010220-8/155656 Відділом обслуговування громадян №17(сервісний центр) управління обслуговування громадян ГУ ПФУ в Дніпропетровській області надано відповідь на адвокатський запит від 29.10.2021р., в якому повідомлено зокрема наступне.
З 22.06.2015 ОСОБА_1 призначено пенсію по інвалідності (в розмірі пенсії за віком) внаслідок трудового каліцтва, згідно Закону України "Про пенсійне забезпечення (далі Закон № 1788) у розмірі 949,00 грн. Пенсію ОСОБА_1 обчислено із загального стажу 30 років 3 місяці 7 днів, з них список №1 - 18 років 17 днів (зараховано по 30.06.2015) та середньомісячного заробітку за період з 01.10.1991 по 31.10 1996 та з 01,07.2003 по 30.06.2015.
Розрахунок пенсії на 22.06.2015 складає: Загальний відсоток розрахунку пенсії від заробітку 70 (III група інвалідності, відповідно до статті 29 Закону № 1788); основний розмір пенсії від середнього заробітку 5691,721 грн.; розмір пенсії з обмеженням 200,00 грн. (згідно постанови КМУ від 15.04.2003 №544).
Чинним механізмом нарахування пенсій відповідно до Закону №1058 передбачено, що розмір пенсії кожного пенсіонера визначається індивідуально залежно від набутого стажу та отриманого заробітку, з якого сплачувались страхові внески. При обчисленні пенсії для кожного пенсіонера визначається індивідуальний коефіцієнт страхового стажу залежно від кількості відпрацьованих місяців та коефіцієнт заробітної плати.
З 09.10.2018 здійснено переведення з пенсії по інвалідності на пенсію за віком згідно з особисто наданою заявою ОСОБА_1 , відповідно до п.2 ч.І розд. XV Прикінцевих положень Закону України від 09 липня 2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058).
До пільгового стажу не були враховані періоди роботи на ВАТ ПівнГЗК з 01.12.1999 по 29.05.2001 та заробітна плата з травня 1990 року по березень 1995 року. Дані періоди підлягали перевірці. Період роботи з 10.05.1990 по 27.03.1995 зарахований до загального та до пільгового стажу роботи., період роботи з 06.04.1995 по 10.04.1998 роки зараховані тільки до загального стажу, а до пільгового стажу немає законних підстав (відсутня довідка підтверджуюча пільгові умови). Період проходження військової служби з 12.12.1988 по 29.12.1989 зарахований тільки до загального стажу роботи, оскільки після військової служби до пільгового стажу роботи пройшло більше трьох місяців. При призначенні пенсії на пільгових умовах відповідно до ст. 100 служба в армії прирівнюється до пільгової роботи, яка передувала даному періоду чи слідувала за закінченням цього періоду, якщо перерва між військовою службою і днем зарахування на роботу не перевищує трьох місяців.
З 01.03.2021 автоматизованим способом проведено перерахунок (індексація) пенсії із застосуванням коефіцієнта збільшення 1.1 і відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 22 лютого 2021 року Ка 127 «Про додаткові заходи соціального захисту пенсіонерів у 2021 році» виходячи із середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015, 2016 роки (збільшеної з 01.03.2019 на 1,17 та з 01.05.2020 на 1,11).
Після перегляду пенсійної спраги з вересня 2021 року, було встановлено та відкоригована помилкове обчислення коефіцієнту стажу, а саме, період перебування на інвалідності внаслідок трудового каліцтва (у зв`язку з професійним захворюванням), який дає лише право на призначення пенсійна пільгових умовах (період з 15.07.2015 року по 09.10.2018 року) автоматично зараховано до коефіцієнту стажу.
Загальний розмір пенсійної виплати складає 7408,13 грн.
Не погоджуючись з діями відповідача щодо не зарахування періодів роботи позивача до пільгового стажу роботи за Списком №1, позивач звернувся до суду з даним позовом.
За приписами ст. 3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права, свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав, свобод людини є головним обов`язком держави.
На підставі ст. 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Як слідує зі ст. 22 Конституції України, конституційні права і свободи ґрунтуються і не можуть бути скасовані.
Згідно ст.46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначаються Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Відповідно до ч.1 ст.8 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають, зокрема, громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.
Частиною першою ст. 24 Закону № 1058-IV встановлено, що страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Відповідно до частини четвертої статті 24 Закону № 1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Згідно з статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до вимог абз. 6 ч. 3 ст.24 Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування», за кожний повний рік стажу роботи (врахованого в одинарному розмірі) на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, зайнятість на яких давала та дає право на пенсію на пільгових умовах, до страхового стажу додатково зараховується по одному року.
Частиною 4 ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом. Пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 1 січня 2004 року застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років.
Відповідно до ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті.
Також, згідно із статтею 48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.
Відповідні положення містить і Постанова Кабінету Міністрів України № 637 від 12 серпня 1993 року, якою затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі Порядок №637).
Так, пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України № 637 від 12 серпня 1993 року «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній», встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Пунктом 3 Порядку №637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються додаткові докази, зазначені у пунктах 3, 6 та 8 Порядку № 637.
Щодо незарахування до пільгового стажу роботи за Списком №1 періоди з 12.12.1988 року по 29.12.1989 рік проходження строкової військової служби у Збройних Силах СРСР.
Згідно копії трудової книжки АТ-VII №7005130 від 15.09.1997р., ОСОБА_1 :
- 16.09.1988 прийнято в гірничотранспортний цех Тернівського рудоуправління трактористом трактора потужністю 90 к.с. 4 розряду (розпорядження 312 від 16.09.1988р.);
- 05.12.1988 звільнено у зв`язку з призовом до радянської армії п.3 ст.36 КЗпП УРСР (розпорядження 519 від 07.12.1988р.);
- 12.12.1988 04.01.1990 служба в рядах радянської армії (військовий квиток №941174);
- 10.05.1990 прийнято в гірничотранспортний цех Тернівського рудоуправління машиністом бульдозера в кар`єрі потужністю двигуна 200 к.с. 6 розряду (розпорядження 213 від 08.05.1990р.).
Отже, як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, зокрема копією трудової книжки АТ-VII №7005130 від 15.09.1997р, позивач у період з 12.12.1988 року по 04.01.1990 року проходив строкову військову службу.
В якості підстави для відмови у зарахуванні вищезазначеного періоду строкової військової служби позивача відповідачем у відзиві зазначено, що вказаний період не зарахований до пільгового стажу роботи за Списком № 1, оскільки період проходження строкової служби, з огляду на норми ст. 8 Закону № 2011 зараховується лише до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах. У зв`язку з тим, що документально підтверджений стаж позивача за Списком №1 становить 18 років 19 днів (що є значно більше встановленого нормою закону необхідного 10 років), питання зарахування періоду проходження ним строкової військової служби в лавах радянської армії з 12.12.1988 по 29.12.1989 до стажу, що дає право на призначення пільгової пенсії за Списком №1 не розглядалось у зв`язку з необхідністю.
В листі від 26.11.2021 року №0400-010220-8/155656, відповідачем зазначено, що період проходження військової служби з 12.12.1988 по 29.12.1989 зарахований тільки до загального стажу роботи, оскільки після військової служби до пільгового стажу роботи пройшло більше трьох місяців. При призначенні пенсії на пільгових умовах відповідно до ст.100 служба в армії прирівнюється до пільгової роботи, яка передувала даному періоду чи слідувала за закінченням цього періоду, якщо перерва між військовою службою і днем зарахування на роботу не перевищує трьох місяців.
Відповідно до ст. 100 Закону №1788-ХІІ: «Особам, які працювали до введення в дію цього Закону на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, передбачених раніше діючим законодавством, пенсії за віком призначаються на таких умовах:
а) особам, які мають на день введення в дію цього Закону повний стаж на зазначених роботах, що давав право па пенсію на пільгових умовах, пенсії в розмірах, передбачених цим Законом, призначаються відповідно до вимог за віком і стажем, встановлених раніше діючим законодавством».
Час проходження строкової військової служби зараховується до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією чи займала посаду, що передбачала право на пенсію на пільгових умовах до введення в дію Закону №1788-ХІІ або на пенсію за віком на пільгових умовах до набрання чинності Законом № і 058-IV.
Законом № 1058-ІУ, який набрав чинності 01.01.2004 року, призначення пенсії за віком на пільгових умовах та за вислугою років для окремих категорій працівників регламентовано ст.114. Також цей закон визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом.
Вказаним Законом передбачені періоди, з яких складається страховий стаж. Так, періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше.
В період служби позивача з 1988 по 1990 рік в Збройних силах СРСР діяли Закон СРСР від 12.07.1967 року «Про загальний військовий обов`язок» і «Положення про пільги для військовослужбовців, військовозобов`язаних, осіб, звільнених з військової служби у відставку, та їх сімей» (Затв. постановою Ради Міністрів СРСР від 17.02.1981 року N193). Пунктом 76 зазначеного положення передбачалося, що: «Время нахождения граждан на действительной военной службе в рядах Вооруженных Сил СССР засчитывается в их общий трудовой стаж, а также в непрерывный трудовой стаж и стаж работы по специальности в соответствии с действующим законодательством».
Змістом статті 2 Закону України від 25.03.1992 року № 2232-ХІІ «Про загальний військовий обов`язок і військову службу» та статті 8 ч.1 Закону України від 20.12.1991 року №2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено, що час проходження військової служби зараховується громадянам до загального трудового стажу, до стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Час проходження строкової військової служби зараховується до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову особа працювала за професією або займала посаду, що передбачала право на пенсію на пільгових умовах до введення в дію Закону України «Про пенсійне забезпечення» або на пенсію за віком на пільгових умовах до набрання чинності Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Згідно положень 17-1 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби та деяких інших осіб» передбачено, що порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Вислуга років (у тому числі на пільгових умовах) у цьому випадку обчислюється у порядку, встановленому законодавством колишнього СРСР, якщо цією постановою не передбачено більш пільгових умов зарахування до вислуги років часу служби для призначення пенсій військовослужбовцям та особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ.
В періоди служби позивача в Збройних Силах СРСР з 1988 по 1990 роки, до набрання чинності змін до Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо зарахування до стажу роботи, який дає право на пенсію на пільгових умовах, часу проходження строкової військової служби» (Відомості Верховної Ради України (ВВР), 2005, N27, ст.361) діяло «Положення про порядок призначення та виплати державних пенсій» (затв. Постановою Ради Міністрів СРСР від 03.08.1972 року № 590) надалі - Положення №590.
Згідно з пунктом 109 Положення №509, при призначенні пенсії на пільгових умовах і в пільгових розмірах служба в складі Збройних Сил СРСР і перебування в партизанських загонах, служба в військах і органах ВЧК, ОГПУ, НКВС, НКДБ, МДБ, Комітету державної безпеки СРСР, Міністерства охорони громадського порядку СРСР, міністерств охорони громадського порядку союзних республік, Міністерства внутрішніх справ СРСР, міністерств внутрішніх справ союзних республік, служба в органах міліції прирівнюється за вибором особи, яка звертається за пенсією, до роботи, яка передувала службі чи безпосередньо слідувала за нею.
Частиною третьою статті 13 Закону №1788-ХІІ встановлено, що порядок пенсійного забезпечення осіб, які працювали до введення в дію цього Закону на роботах зі шкідливими і важкими умовами праці, передбачених законодавством, що діяло раніше, визначається статтею 100 даного Закону.
Отже до набрання чинності змін до Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо зарахування до стажу роботи, який дає право на пенсію на пільгових умовах, часу проходження строкової військової служби» (Відомості Верховної Ради України (ВВР), 2005, N 27, ст.361) діяло «Положення №509, яке передбачало право особи на свій вибір прирівнювати періоди служби як в складі Збройних Сил СРСР до періоду, що дає право на призначення пільгової пенсії.
При цьому обмеження щодо враховування зазначеного періоду в розмірі, який не перевищує наявного стажу роботи, що дає право на пенсію на пільгових умовах чи пільгових розмірах, зазначеним Положенням №509 не передбачалися.
Таким чином, згідно пункту 109 Положення №509, позивач мав право на зарахування при призначенні пенсії на пільгових умовах по старості до пільгового стажу період служби в складі Збройних Сил СРСР з 12.12.1988 по 29.12.1989 року (1 рік 0 місяців 27 днів), який передував роботі позивача в гірничотранспортному цеху Тернівського рудоуправління машиністом бульдозера в кар`єрі потужністю двигуна 200 к.с. 6 розряду з 10.05.1990 по 27.03.1995.
Суд зауважує, що у трудовій книжці позивача належним чином вчинені записи про проходження служби в лавах Радянської Армії та роботи позивача.
Відтак, період проходження строкової військової служби у Збройних Силах СРСР з 12.12.1988 року по 29.12.1990 має бути зараховано до пільгового стажу позивача за Списком №1.
Щодо зарахування до пільгового стажу роботи за Списком №1 періоду перебування на інвалідності внаслідок трудового каліцтва з 15.07.2015 року по 08.10.2018 рік.
Частиною 1 ст.24 Закону України №1058 страховий стаж визначено як період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Застрахованою особою є фізична особа, яка відповідно до цього Закону підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачуються чи сплачувалися в установленому законом порядку страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.
Згідно абзацу 4 ч.1 ст.24 Закону України №1058 час перебування на інвалідності у зв`язку з нещасним випадком на виробництві або професійним захворюванням зараховується до стажу роботи із шкідливими умовами, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах і у пільгових розмірах.
Відтак, абз.4 ч.1 ст.24 Закону України №1058 прямо не пов`язує право інваліда на зарахування (не зарахування) до пільгового стажу періодів роботи коли він працював, маючи при цьому групу інвалідності, пов`язану з нещасним випадком на виробництві.
Частиною 3 ст.45 цього Закону передбачено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.
Судом встановлено, що відповідно до запису трудової книжки, 14.07.2015 року позивача звільнено за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію по інвалідності. Позивач мав ІІІ групу інвалідності. Таким чином, документально підтверджено перебування позивача на інвалідності у зв`язку із трудовим каліцтвом у період з 15.07.2015 р. по 08.10.2018р.
Відповідно до ч.4 ст.9 Закону України «Про охорону праці», час перебування на інвалідності у і зв`язку з нещасним випадком на виробництві або професійним захворюванням зараховується до стажу роботи для призначення пенсії за віком, а також до стажу роботи із шкідливими умовами, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах і в пільгових розмірах у порядку, встановленому законом.
Отже, з огляду на вищенаведене, суд приходить до висновку, що відповідач протиправно не зарахував до пільгового стажу за Списком №1 період перебування ОСОБА_2 на інвалідності у зв`язку з трудовим каліцтвом з 15.07.2015 р. по 08.10.2018р.
Враховуючи викладене, період перебування ОСОБА_2 на інвалідності у зв`язку з трудовим каліцтвом з 15.07.2015 р. по 08.10.2018р. має бути зараховано відповідачем до пільгового стажу за Списком №1.
Щодо зарахування періоду роботи у ВАТ «ПІВНГЗК» з 01.12.1999 року по 29.05.2001 рік до пільгового стажу роботи за Списком №1.
У відзиві на позов відповідачем зазначено, що період з 01.12.1999 по 29.05.2001 машиністом бульдозера в ПАТ «ПівнГЗК» зараховано до пільгового стажу за Списком №1.
Враховуючи зазначене, період роботи у ВАТ «ПІВНГЗК» з 01.12.1999 року по 29.05.2001 рік до пільгового стажу роботи за Списком №1, не може бути зараховано судом, оскільки на час розгляду справи, його зараховано відповідачем самостійно. Відтак, позовна вимоги в цій частині задоволенню не підлягає.
За загальним правилом, діями суб`єкта владних повноважень є сукупність вчинків здійснених у межах наданих чинним законодавством повноважень. Отже, під протиправними діями суб`єкта владних повноважень слід розуміти активну форму поведінки, пов`язану з виконанням дій, які такий суб`єкт не мав права вчинювати відповідно до його повноважень, за відсутності обставин, з якими пов`язана необхідність вчинення певної дії або з порушенням процедури.
До адміністративного суду вправі звернутися кожна особа, яка вважає, що її право чи охоронюваний законом інтерес порушено, оскільки підставою для звернення особи до суду з позовом є її суб`єктивне уявлення, особисте переконання в порушенні прав чи свобод. Однак обов`язковою умовою здійснення такого захисту судом є об`єктивна наявність відповідного порушення права або законного інтересу саме позивача. При цьому, неодмінною ознакою порушення права особи є зміна стану суб`єктивних прав та обов`язків, тобто припинення можливості чи неможливість реалізації її законного права та/або виникнення додаткового обов`язку.
Відповідно до п.2 та 4 ч.2 ст.245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень, про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.
Враховуючи наведену норму, обставини наявності протиправності рішень щодо не зарахування спірних періодів до пільгового стажу за Списком №1, суд вважає обґрунтованими позовні вимоги про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати позивачу до стажу роботи, що дає право на пенсію на пільгових умовах за Списком №1 період: з 12.12.1988 року по 29.12.1989 року проходження строкової військової служби у Збройних Силах СРСР та з 15.07.2015 року по 08.10.2018 року перебування на інвалідності внаслідок трудового каліцтва.
Щодо позовних вимог про зобов`язання ГУ ПФУ в Дніпропетровській області з 09 жовтня 2018 року здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 в бік збільшення з зарахуванням періодів: з 12.12.1988 року по 29.12.1989 року (1 рік 0 місяці 27 днів) проходження строкової військової служби у Збройних Силах СРСР, і з 01.12.1999 року по 29.05.2001 року (1 рік 5 місяців 28 днів) роботи у ВАТ ПІВНГЗК на посаді машиніста бульдозера, до пільгового стажу роботи за Списком №1 та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком з урахуванням раніше виплачених сум; з 01 вересня 2021 року здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 в бік збільшення з зарахуванням періоду з 15.07.2015 року по 08.10.2018 року (3 роки 2 місяці 18 днів) перебування на інвалідності внаслідок трудового каліцтва, до пільгового стажу роботи за Списком №1, та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком з урахуванням раніше виплачених сум, суд виходить з такого.
Відповідно до ч.2 ст.9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Статтею 58 Закону України №1058-IV визначено, що Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати. Тобто, Пенсійний фонд має виключну компетенцію в питаннях призначення пенсії (перерахунку).
Суд не може підміняти пенсійний орган, уповноважений на виконання функцій з розрахунку та призначення пенсій, перерахунку пенсій громадянам, та на свій розгляд розраховувати пенсію позивача, оскільки прийняття рішень про призначення пенсії відноситься до компетенції відповідача, у зв`язку з чим позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.
З урахуванням дискреційних повноважень пенсійного органу на прийняття рішення про обчислення та перерахунок пенсії, суд дійшов висновку про зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача про переведення з пенсії по інвалідності на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1, з урахуванням висновків суду викладений у даній справі.
Суд звертає увагу, що відповідно до абз.2 ч.4 КАС України, у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта і владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх рішень та докази, надані позивачем, суд приходить до висновку, що встановлені у справі обставини частково підтверджують позицію позивача, покладену в основу позовних вимог, а тому позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню частково.
Відповідно до ч.1, 2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідач по справі, як суб`єкт владних повноважень, не довів суду правомірність та законність своїх дій всупереч вимогам ч.2 ст.77 КАС України.
Згідно із ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
За вказаних обставин, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
Стосовно розподілу судових витрат. У відповідності до статті 139 КАС України судові витрати у вигляді сплаченої суми судового збору у розмірі 992,40 грн. підлягають стягненню з відповідача.
Відповідно до ч.5 ст.250 КАС України, датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 9, 73-78, 90, 139, 241 - 246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Позов задовольнити частково.
В задоволені інших позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Д.В. Сидоренко