Справа № 260/1742/22
Суддя: Скраль Т.В.
Дата ухвалення: 2022-09-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

06 вересня 2022 року м. Ужгород№ 260/1742/22
10:37 год

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді Скраль Т.В.

при секретарі Шестак Н.В.,

за участю сторін:

позивач: ОСОБА_1 ;

відповідач: Головне управління ДПС у Закарпатській області представник Буря О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Закарпатській області (88000, Закарпатська область, м. Ужгород, вул. А.Волошина,52, код ЄДРПОУ ВП 44106694) про зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

У відповідності до статті 243 частини 3 КАС України 06 вересня 2022 року проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Рішення у повному обсязі складено 12 вересня 2022 року.

13 травня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління ДПС у Закарпатській області, якою просить: 1) визнати незаконною, протиправною та скасувати Вимогу Головного управління ДПС у Закарпатській області про сплату боргу № Ф-2260-50 У в редакціях від 11.02.2020 року та від 14.05.2021 року (з наростаючим підсумком боргу); 2) зобов`язати Відповідача вчинити певні дії: скасувати нарахування заборгованості по сплаті Єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за кодом платежу 71040000 відносно ОСОБА_1 у сумі 9595,30 грн. (дев`ять тисяч п`ятсот дев`яносто п`ять гривень 30 коп.), що виникла за періоди 2020 - 2022 року, та припинити подальші нарахування даного внеску для ОСОБА_1 , як для особи, яка проводить незалежну професійну діяльність (адвоката).

18 травня 2022 року ухвалою суду позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.

Для усунення недоліків позовної заяви позивачу необхідно надати суду:

- позовну заяву у новій редакції із уточненням або змісту заявлених позовних вимог, або складу відповідачів, до яких ці вимоги звернуті.

20 травня 2022 року позивачем подано до суду заяву про уточнення позовних вимог, відповідно до якої просить суд: 1) визнати незаконною, протиправною та скасувати Вимогу Головного управління ДПС у Закарпатській області про сплату боргу № Ф-2260-50 У в редакції від 14.05.2021 року (з наростаючим підсумком боргу); 2) зобов`язати Відповідача вчинити певні дії: скасувати нарахування заборгованості по сплаті Єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за кодом платежу 71040000 відносно ОСОБА_1 у сумі 9595,30 грн., що виникла за періоди 2020 - 2022 року, та припинити подальші нарахування даного внеску для ОСОБА_1 , як для особи, яка проводить незалежну професійну діяльність (адвоката).

23 травня 2022 року ухвалою суду відкрито провадження у даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (без виклику) сторін.

30 травня 2022 року позивачем подано до суду заяву про уточнення позовних вимог, відповідно до якої просить суд зобов`язати відповідача вчинити певні дії: скасувати нарахування заборгованості по сплаті Єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за кодом платежу 71040000 відносно ОСОБА_1 у сумі 9595,30 грн., що виникла за періоди 2020 - 2022 року, та припинити подальші нарахування даного внеску для ОСОБА_1 , як для особи, яка проводить незалежну професійну діяльність (адвоката).

07 червня 2022 року ухвалою суду прийнято до розгляду заяву позивача про уточнення позовних вимог від 30 травня 2022 року (вх. №11761/22) та призначено судове засідання у даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Отже, предметом розгляду у даній справі за остаточними вимогами є вимога позивача щодо зобов`язання відповідача вчинити певні дії: скасувати нарахування заборгованості по сплаті Єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за кодом платежу 71040000 відносно ОСОБА_1 у сумі 9595,30 грн., що виникла за періоди 2020 - 2022 року, та припинити подальші нарахування даного внеску для ОСОБА_1 , як для особи, яка проводить незалежну професійну діяльність (адвоката).

1. Позиції сторін.

Позивач свої позовні вимоги аргументував тим, що ГУ ДПС у Закарпатській області , після рішення у справі № 260/531/20 продовжив у 2020-2022 роках нараховувати мені ЄСВ як самозайнятій особі, зокрема: видав Вимогу Головного управління ДПС у Закарпатській області про сплату боргу № Ф-2260-50 У , в редакціях від 11.02.2020 року та від 14.05.2021 року (з наростаючим підсумком боргу) про сплату 21530,08 грн. та нарахував недоїмку на суму 9 595,30 грн. зі сплати ЄСВ як самозайнятої особи, про існування якої він дізнався лише 21.04.2022 року з Електронного кабінету ДПС України. У зв`язку з виявленням нової недоїмки по сплаті ЄСВ, звернувся до відповідача з інформаційним запитом від 21.04.2022 року, на який 10 травня 2022 року від відповідача отримав лист - відповідь № 4219/6/0/07-16-24-01-09 від 03.05.2022 року, яким його повідомлено про існування щодо нього вимоги про сплату боргу № Ф-2260-50У в редакціях від 11.02.2020 року та від 14.05.2021 року (з наростаючим підсумком боргу). В ДПС зазначено, що нарахування недоїмки по ЄСВ у вимозі № Ф-2260-50У проведено внаслідок того, що ДПС самостійно взято його на облік як особу, яка здійснює незалежну професійну діяльність. Як зазначено в листі - взяття на облік відбулось не на підставі його заяви, а згідно відомостей Єдиного реєстру адвокатів України. Наведене призвело до подвійного нарахування ЄСВ як найманому працівнику ТОВ «Проектно-будівельний комплекс» та як самозайнятій особі. Проте, таке подвійне нарахування суперечить чинному законодавству, що підтверджено і зразковими справами Верховного Суду України, в абсолютно ідентичних обставинах.

02 червня 2022 року відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву, в якому просять у задоволенні позову відмовити, оскільки станом на 31.01.2021 року за позивачем рахувалась заборгованість зі сплати єдиного внеску у розмірі 31290,62 грн. ОСОБА_1 перебуває на обліку в контролюючому органі, про що свідчать дані податкового обліку та реєстрів, що відображені у єдиній інформаційній, системі контролюючого органу. Відповідно до даних Єдиного реєстру адвокатів України Олійник Євгеній Петрович є адвокатом (свідоцтво №21/900 від 18.03.2013) та займається індивідуальною адвокатською діяльністю по теперішній час. Позивач перебуває у статусі фізичної особи, яка займається незалежною професійною діяльність, тобто є платником єдиного внеску згідно з п. 5 ч. 1 ст. 4 Закону. У зв`язку з наявною заборгованістю станом на 31.01.2021 у розмірі 31290,62 грн. Головним управління ДФС у Закарпатській області сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-2260-50 від 14.05.2021 року. Разом із тим, на підставі рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 20.11.2020 року по справі №260/531/20, Головним управлінням ДПС у Закарпатській області скасовано нарахування по єдиному внеску в сумі 21695,32 грн. Водночас, станом на 31.05.2022 року відповідно до показників інтегрованої картки платника ОСОБА_1 за кодом платежу 71040000 «Єдиний внесок (для фізичних осіб-підприємців, у тому числі які обрали спрощену систему оподаткування та осіб, які провадять незалежну професійну діяльність)» наявна заборгованість у розмірі 9595,30 грн. Головне управління ДПС у Закарпатській області повідомило позивача листом від 03.05.2022 року № 4219/6/0/07-16-24-01-09 про те, що період виникнення заборгованості з єдиного внеску у розмірі 9595,30 грн. за 2020 рік, а ніяк не 2021 та 2022 роки. Крім того, дана вимога є передчасною, оскільки у разі скасування судом вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 14.05.2021 року №Ф-2260-50У та набранням судовим рішенням законної сили, нарахування по останній буде скасовано у такий же спосіб як це було відповідно до рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 20.11.2020 року по справі №260/531/20. Крім того, по інтегрованій картці платника ОСОБА_1 за кодом платежу 71040000 «Єдиний внесок (для фізичних осіб-підприємців, у тому числі які обрали спрощену систему оподаткування та осіб, які провадять незалежну професійну діяльність)» починаючи з 01.01.2021 року не проводяться нарахування єдиного внеску, зокрема за 2021-2022 роки.

09 серпня 2022 року позивач подав суду відповідь на відзив, в якій зазначає, що обставини незаконності нарахування ЄСВ в періоді 2018-2020 років були встановлені судовим рішенням по справі № 260/531/20 - повторно доказувати незаконність таких нарахувань немає потреби. Таким чином, аргументи про начебто правильне нарахування заборгованості по сплаті ЄСВ - спростовуються доданим до позову судовим рішенням, яке набуло законної сили. Повторно спростовувати ті самі аргументи відзиву, які вже були предметом адміністративної справи - немає необхідності в силу вимог ст.14,78 КАС України. Зазначає, що подвійне нарахування ЄСВ було незаконним не лише з 01.01.2021 року, але і раніше, до вказаної дати. Це підтверджено як Верховним Судом України у типових справах, так і Закарпатським окружним адміністративним судом, конкретно щодо позивача ОСОБА_1 .. Відповідач у листі сам підтверджує, що нарахування внеску у розмірі 9595,30 грн він на час подання відзиву самостійно не скасував. Також, до адміністративного позову було додано роздруківку записів Електронного кабінету платника податків, в якій чітко видно, що вказані нарахування відповідач не скасував. Саме тому даним адміністративним позовом і поставлена вимога - припинити нарахування даного внеску для ОСОБА_1 , як для особи, яка проводить незалежну професійну діяльність (адвоката). Дана вимога не є вимогою «щодо майбутніх подій», її підстави лежать в минулому, коли така протиправна поведінка розпочалась, а конкретно - 10.04.2018 року, та за своїм статусом - є формою захисту позивача від вчинення правопорушень з боку відповідача, які є триваючими. Внаслідок незаконного взяття позивача на облік 10.04.2018 року як особи, що здійснює незалежну професійну діяльність, - ДПС періодично нараховувала щодо нього зобов`язання по сплаті ЄСВ.

Під час розгляду справи по суті позивач уточнений позов підтримав повністю, просив суд його задовольнити з мотивів, що у ньому наведені.

Представник відповідача в судовому засіданні, проти задоволення позову заперечив та просив суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

2. Обставини, встановлені судом.

Судом встановлено, що 20 листопада 2020 року рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду, яке набрало законної сили 15 лютого 2021 року, по справі № 260/531/20, визнано протиправною та скасовано вимогу Головного управління ДПС у Закарпатській області про сплату боргу № Ф-2260-50 в редакціях від 04.02.2019 року та від 05.04.2019 року (з наростаючим підсумком боргу). Визнано протиправними дії Головного управління ДПС у Закарпатській області щодо нарахування заборгованості по сплаті єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування ОСОБА_1 у сумі 21 695,32 грн. за період з 19 жовтня 2018 року по 27 лютого 2020 року.

14 травня 2021 року ГУ ДПС у Закарпатській області вимогою № Ф-2260-50У повідомляє, що станом на 31 січня 2021 року заборгованість зі сплати єдиного внеску ОСОБА_1 становить 31290, 62 грн. Сума боргу, що підлягає стягненню у примусовому порядку станом на дату набрання чинності вимогою становить 21530, 08 грн, ( а.с.33).

21 квітня 2022 року позивач звернуся до Головного управління ДПС у Закарпатській області із запитом на отримання публічної інформації, (а.с. 28-29).

03 травня 2022 року Головне управління ДПС у Закарпатській області листом № 4219/6/О/07-16-24-01-09 надало відповідь на звернення ОСОБА_1 від 21 квітня 2022 року (вх. №О/37/ЕКПП/23 від 25.04.2022 року), в якому зазначили, що у зв`язку з наявною у ОСОБА_1 заборгованістю, на підставі ст.25 Закону №2464 та на підставі показників інтегрованої картки платника за кодом платежу 71040000 «Єдиний внесок (для фізичних осіб - підприємців, у тому числі які обрали спрощену систему оподаткування та осіб, які проводять незалежну професійну діяльність), Головним управлінням ДПС у Закарпатській області сформовано та направлено вимоги про сплату боргу (недоїмки) за № Ф-2260-50. Разом з тим, на підставі рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 20.11.2020 по справі №260/531/20, Головним управлінням ДПС у Закарпатській області скасовано нарахування по єдиному внеску в сумі 21 695,32 грн та направлено до відділу державної виконавчої служби у місті Ужгороді Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (місто Івано-Франківськ) лист (від 20.04.2022 вих.№2000/5/07-16-13-02-10) про скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) в розмірі 21 530, 08 грн. від 14.05.2019 №Ф-2260-50У. Водночас, станом на 03.05.2022 відповідно до показників інтегрованої картки платника ОСОБА_1 за кодом платежу 71040000 «Єдиний внесок (для фізичних осіб - підприємців, у тому числі які обрали спрощену систему оподаткування та осіб, які проводять незалежну професійну діяльність) наявна заборгованість у розмірі 9 595,30 грн, що виникла за періоди 2020 року, (а.с. 34-35).

30 травня 2022 року постановою головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби у м. Ужгороді Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) закінчено виконавче провадження ВП № 68658396 з примусового виконання вимоги Головного управління ДПС у Закарпатській області № Ф-2260-50У виданої 14 травня 2021 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ГУ ДПС у Закарпатській області заборгованості в розмірі 21530,08 грн, (а.с. 61).

21 квітня 2022 року позивач переглянувши інформацію на офіційному веб-порталі ДПС України "Електронний кабінет платника" дізнався, що йому знову нарахована недоїмка на суму 9595,30 грн. При цьому, нарахування проводилось у 2020-2021 роках з формулюванням "Нараховано ЄВ ФОП". Вважаючи протиправним нарахування відповідачем заборгованості по ЄСВ на суму 9595,30 грн та з метою припинення подальшого нарахування внеску як для особи, що провадить незалежну професійну діяльність, змусило позивача звернутися до суду.

3. Мотиви суду та норми права, застосовані судом.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з статтею 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати, повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, визначені Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08 липня 2010 року №2464-VI ( далі по тексту Закон №2464-VI).

Статтею 2 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» зазначено, що виключно цим Законом визначаються порядок нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску; орган, що здійснює збір та веде облік єдиного внеску, його повноваження та відповідальність; порядок здійснення державного нагляду за збором та веденням обліку єдиного внеску.

Відповідно до статті 12 Закону №2464-VI Завданнями центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, державну політику з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, є забезпечення адміністрування єдиного внеску шляхом його збору, ведення обліку надходжень від його сплати та здійснення контролю за сплатою єдиного внеску.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, державну політику з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, відповідно до покладених на нього завдань: 1) аналізує та спільно з Пенсійним фондом та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування прогнозує надходження коштів від сплати єдиного внеску; 2) забезпечує збір та ведення обліку надходжень від сплати єдиного внеску; 3) здійснює контроль за додержанням законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску, правильністю нарахування, обчислення, повнотою і своєчасністю сплати єдиного внеску; 4) за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування встановлює форми, порядок прийняття та обробки звітності, зокрема в електронній формі, від платників щодо нарахування єдиного внеску у складі звітності з податку на доходи фізичних осіб (єдиного податку); 5) формує та веде реєстр страхувальників Державного реєстру, здійснює заходи щодо забезпечення доступу до даних Державного реєстру відповідно до цього Закону; 6) взаємодіє в установленому законодавством порядку з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, міністерствами, іншими центральними та місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, об`єднаннями громадян, підприємствами, установами і організаціями, Пенсійним фондом та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування; 7) узагальнює практику застосування законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску; 8) надає роз`яснення з питань застосування законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску; 9) укладає з розташованими за межами України підприємствами, установами, організаціями (у тому числі міжнародними) договори про добровільну участь працюючих у них громадян України; 10) здійснює інші функції, передбачені законодавством.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 1 Закону №2464-VI єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до вимог частини 4 статті 25 Закону №2464-VI податковий орган у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, надсилає в паперовій та/або електронній формі платникам єдиного внеску вимогу про сплату недоїмки з єдиного внеску.

Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом.

Платник єдиного внеску зобов`язаний протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею.

У разі незгоди з розрахунком суми недоїмки платник єдиного внеску узгоджує її з податковим органом шляхом оскарження вимоги про сплату єдиного внеску в адміністративному або судовому порядку.

Порядок стягнення заборгованості зі сплати єдиного внеску визначено Інструкцією про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженою наказом Міністерства фінансів України від 0.04.2015 №449 (далі - Інструкція №449).

За вимогами пункту 4 розділу VI Інструкції № 449 вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі актів документальних перевірок, звітів платника про нарахування єдиного внеску та облікових даних з ІТС за формою згідно з додатком 6 до цієї Інструкції (для платника - юридичної особи, у тому числі відокремлених підрозділів юридичної особи) або за формою згідно з додатком 7 до цієї Інструкції (для платника - фізичної особи).

Податковий орган веде реєстр виданих вимог про сплату боргу (недоїмки) за формою згідно з додатком 8 до цієї Інструкції.

При формуванні вимоги про сплату боргу (недоїмки) їй присвоюється порядковий номер, який складається з трьох частин: перша частина - літера «Ю» (вимога до юридичної особи, у тому числі відокремлених підрозділів юридичної особи) або «Ф» (вимога до фізичної особи), друга частина - порядковий номер, третя частина - літера «У» (узгоджена вимога).

В третій частині літера «У» (інформація щодо узгодження вимоги) проставляється у разі надсилання: платнику узгодженої вимоги внаслідок процедури оскарження; вимоги до органів державної виконавчої служби або до органів Казначейства відповідно до цієї Інструкції.

Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується під одним порядковим номером до повного погашення сум боргу.

Після формування вимоги про сплату боргу (недоїмки) та внесення даних до відповідного реєстру вимога надсилається (вручається) платнику.

Сформована в ІТС вимога про сплату боргу (недоїмки) надсилається податковим органом платнику єдиного внеску в паперовій та/або електронній формі.

В матеріалах даної справи відсутні будь-які докази та судом не встановлено, що Головним управління ДПС в Закарпатській області було винесено на адресу позивача вимогу про сплату боргу (недоїмки), в т.ч. і на суму 9595,30 грн.

Доказів вчинення Головним управління ДПС в Закарпатській області дій щодо стягнення з позивача сум єдиного внеску, станом на час звернення ОСОБА_1 до суду, а також на час розгляду справи в суді, матеріали справи також не містять.

З даного приводу суд зазначає наступне.

Так, відповідно до статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Завданням адміністративного судочинства згідно з частиною першою статті 2 КАС України є справедливе, упереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтею 5 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено право на судовий захист і передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

У справі за конституційним поданням щодо офіційного тлумачення окремих положень частини першої статті 4 Цивільного процесуального кодексу України (справа про охоронюваний законом інтерес) Конституційний Суд України в Рішенні від 01 грудня 2004 року №18-рп/2004 дав визначення поняттю «охоронюваний законом інтерес», який вживається в ряді законів України, у логічно-смисловому зв`язку з поняттям «право» (інтерес у вузькому розумінні цього слова), який розуміє як правовий феномен, що: а) виходить за межі змісту суб`єктивного права; б) є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом. Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб`єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним.

Конституційний Суд України в рішенні від 14 грудня 2011 року №19-рп/2011 вирішуючи питання, порушені в конституційному зверненні і конституційному поданні щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 55 Конституції України зазначив, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (частина друга статті 3 Конституції України). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, встановлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист.

При цьому, Верховний Суд України в постанові від 15 грудня 2015 року (справа №800/206/15) вказав на те, що обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражені права чи інтереси особи, яка стверджує про їх порушення.

Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини для того, щоби мати можливість звернутися за захистом до суду, особа має довести, що вона є жертвою порушення прав. Щоби претендувати на статус жертви такого порушення, оспорюваний захід має безпосередньо зашкодити особі (рішення «Аксу проти Туреччини» пункт 50; «Тенасе проти Молдови»).

Пунктом 1 частини першої статті 19 КАС України встановлено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

При цьому обов`язковою ознакою дій, бездіяльності або рішень суб`єкта владних повноважень, які можуть бути оскаржені до суду, є те, що вони безпосередньо породжують певні правові наслідки для суб`єктів відповідних правовідносин і мають обов`язковий характер.

Суд зазначає, що відображення сум у інтегрованій картці платників податку, без прийняття відповідної вимоги про сплату боргу (недоїмки), яка в свою чергу є виконавчим документом та на підставі якої здійснюється стягнення, не породжує жодних правових наслідків для позивача та не порушує її права та охоронювані законом інтереси.

На підставі вищезазначеного, виходячи із уточнених позовних вимог та враховуючи те, що відсутні докази прийняття Головним управління ДПС в Закарпатській області вимоги про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску, як рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого може здійснюватись стягнення з позивача спірних сум єдиного внеску, а також встановлення судом відсутності з боку відповідача будь-яких дій, спрямованих на стягнення з ОСОБА_1 такої заборгованості, суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення позову у зв`язку із відсутністю факту порушення його прав та інтересів.

Крім того, 20 листопада 2020 року рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду, яке набрало законної сили 15 лютого 2021 року, по справі № 260/531/20, визнано протиправною та скасовано вимогу Головного управління ДПС у Закарпатській області про сплату боргу № Ф-2260-50 в редакціях від 04.02.2019 року та від 05.04.2019 року (з наростаючим підсумком боргу). Визнано протиправними дії Головного управління ДПС у Закарпатській області щодо нарахування заборгованості по сплаті єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування ОСОБА_1 у сумі 21 695,32 грн. за період з 19 жовтня 2018 року по 27 лютого 2020 року.

Зокрема, як встановлено в ході розгляду справи № 260/531/20 позивач не подавав до відповідача заяви про реєстрацію його особою, яка провадить незалежну професійну діяльність. Доказів протилежного відповідач до суду не надав. Крім того, як встановлено в ході розгляду справи по суті та підтверджено наявними матеріалами, з 03.11.2008 року і по день розгляду справи по суті, позивач працює на посаді начальника юридичного відділу у ТОВ "Проектно-будівельний комплекс". Факт перебування особи на обліку в органах фіскальної служби не змінює вищенаведених висновків, оскільки взяття на облік осіб, в тому числі юридичних або самозайнятих, здійснюється органом доходів і зборів незалежно від наявності обов`язку щодо сплати того чи іншого податку або збору. Таким чином, оскільки єдиною метою збору єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування є забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством саме прав фізичних осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування, то в розумінні Закону №2464-VI позивач є застрахованою особою, і єдиний внесок за позивача нараховував та сплачував роботодавець в розмірі не менше мінімального, що виключає обов`язок по сплаті у цей період єдиного внеску позивачем ще і як фізичною особою-підприємцем, яка має право провадити господарську діяльність, проте не отримувала дохід від неї.

Таким чином, у разі невиконання судового рішення, позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених законодавством про виконавче провадження та КАС України. Невиконання судового рішення не може бути самостійним предметом окремого судового провадження.

Згідно з частинами 1-3 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Приписами частини другоїстатті 77 КАС Українипередбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість мотивів, покладених суб`єктом владних повноважень в основу своїх дій на відповідність вимогам частини другої статті 2 КАС України та зважаючи на доводи адміністративного позову, суд дійшов висновку про безпідставність позовних вимог та у задоволенні яких слід відмовити.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позову, судові витрати, у відповідності до статті 139 КАС України, не підлягають розподілу.

Керуючись статтями 9, 14, 242-246, 255, 295 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Закарпатській області про зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

СуддяТ.В.Скраль