Справа № 120/2765/22-а
Суддя: Бошкова Юлія Миколаївна
Дата ухвалення: 2022-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

08 вересня 2022 р. Справа № 120/2765/22-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Бошкової Ю.М., розглянувши у письмовому порядку за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України у Вінницькій області про визнання протиправними та скасування актів, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) з адміністративним позовом до Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України у Вінницькій області (далі Ліквідаційна комісія УМВС України у Вінницькій області, відповідач).

За змістом позовних вимог позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати акт Ліквідаційної комісії УМВС України у Вінницькій області за формою Н-5 від 16.12.2021 розслідування нещасного випадку, що стався 07.06.2006 об 11 годині з колишнім лейтенантом міліції ОСОБА_1 - дільничним інспектором міліції ВДІМ Крижопільського РВ УМВС України у Вінницькій області;

- визнати протиправним та скасувати акт №2/6-лк про нещасний випадок невиробничого характеру, затверджений головою Ліквідаційної комісія УМВС України, що стався 07.06.2006 об 11 годині з колишнім лейтенантом міліції ОСОБА_1 - дільничним інспектором міліції ВДІМ Крижопільського РВ УМВС України у Вінницькій області;

- зобов`язати Ліквідаційну комісію УМВС України у Вінницькій області повторно провести розслідування нещасного випадку, який стався 07.06.2006 у період проходження служби в органах внутрішніх справ України під час якого ОСОБА_1 отримав тілесні ушкодження та оформити його результати з урахування вимог Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України, затвердженого наказом МВС України № 1346 від 27.12.2002.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що відповідно до наказу начальника УМВС України у Вінницькій області «Про організацію проведення планової професійної підготовки в Крижопільському РВ УМВС України у Вінницькій області» від 07.06.2006 він, під час проходження службової професійної підготовки, здаючи заліки у дворі РВ МВС на турніку (перекладені), пошкодив ліве плече. Оскільки даний нещасний випадок відбувся під час проведення заліків з професійної підготовки, ОСОБА_1 вважає, що заступник начальника РВ Крижопільського РВС ОСОБА_2 зобов`язаний був виконати вимоги п.п. 3.2-3.8 Порядку №1346 від 27.12.2002 і в трьохденний термін скласти акт розслідування за формою Н-1 або за формою Н-5. Однак, посадовими особами не виконані вимоги п.3.5 Порядку №1346 щодо розслідування нещасного випадку.

Представник позивача зазначає, що ОСОБА_1 неодноразово звертався з метою проведення службового розслідування, однак лише за заявою від 29.10.2021 відповідачем призначено розслідування факту нещасного випадку, який стався 07.06.2006.

Відповідно до акту розслідування нещасного випадку від 16.12.2021 комісія, яка проводила розслідування прийшла до висновку, що нещасний випадок стався в період проходження служби і не пов`язаний з виконанням службових обов`язків, в зв`язку з чим складено акт форми Н-5. На підставі даного акта складено акт про нещасний випадок невиробничого характеру № 2/6-лк форма НТ, який затверджений головою ліквідаційної комісії 17.12.2021.

На переконання позивача, акт розслідування нещасного випадку, що стався з 07.06.2006 від 16.12.2021 складений Ліквідаційною комісією УМВС України у Вінницькій області по формі Н-5 та акт про нещасний випадок невиробничого характеру №2/6-лк, затверджений головою ліквідаційної комісії 17.12.2021 форми НТ є протиправними, оскільки нещасний випадок стався в період проходження служби та при виконанні службових обов`язків, а тому повинно бути проведено службове розслідування нещасного випадку повторно та складено акт за формою Н-1.

Окрім того, позивач вказує, що у зв`язку з отриманою травмою його стан здоров`я погіршився. В зв`язку з наведеним, 18.08.2010 його прооперовано, що підтверджуються виписками з медичної карти амбулаторного хворого та стаціонарного хворого від 23.08.2010, від 15.10.2010, довідками про тимчасову непрацездатність/перебування в стаціонарі на лікуванні від 16.12.2021, від 31.12.2021.

Ухвалою від 28.03.2022 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Крім того, вирішено витребувати у Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України у Вінницькій області та зобов`язано надати суду у строк, визначений для подання відзиву всі належним чином засвідченні копії документів, які слугували підставою для складення акту за формою Н-5 від 16.12.2021 щодо розслідування нещасного випадку, який стався 07.06.2006 та акту про нещасний випадок невиробничого характеру №2/6-лк.

05.04.2022 відповідачем надано витребувані судом докази.

Окрім того, надано до суду відзив на позовну заяву, у якому сторона відповідача вказує, що 07.06.2006 колишній працівник міліції ОСОБА_1 під час здачі заліків зі фізичної підготовки (здаючи нормативи по підтягуванню на перекладені) у дворі Крижопільського РВ УМВС України у Вінницькій області, не розрахував навантаження і пошкодив ліве плече. Того ж дня, ОСОБА_1 звернувся до Крижопільської ЦРЛ де пройшов рентген лівого плечового суглобу, про що зроблений запис у медичній амбулаторній карті від 07.07.2006 №4747б/особл.

01.11.2021 на адресу Ліквідаційної комісії надійшла заява ОСОБА_1 про проведення службового розслідування по факту отримання ним травми руки 07.06.2006.

Як зазначає відповідач, за результатами засідання уповноваженою комісією встановлено, що нещасний випадок стався в період проходження служби і не пов`язаний з виконанням службових обов`язків та складено акт №2/6ЛК (форми НТ) про нещасний випадок невиробничого характеру, що стався із ОСОБА_1 07.06.2006.

При цьому, на переконання відповідача, часткова втрата працездатності ОСОБА_1 , яка виникла внаслідок травми, яка виникла у зв`язку з фізичними навантаженнями під час проходження занять по фізичній підготовці не відноситься до основних повноважень та завдань поліції та відповідно не надає права позивачу на призначення одноразової грошової допомоги за пунктом 5 статті 97 Закону України "Про Національну поліцію".

07.04.2022 на адресу суду надійшла відповідь на відзив, у якій сторона позивача зокрема вказує, що посилаючись на пункт 3.9 розділу 3 Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України, затвердженого наказом МВС України 27.12.2002 №1346, відповідач наводить перелік нещасних випадків, які підпадають під нещасні випадки, які трапились під час виконання службових обов`язків та зазначає, що настання нещасного випадку при проведенні навчань, тренувань, обов`язкових фізичних занять у встановлений час не включено у цей перелік, а тому відсутні підстави для задоволення позову.

Однак, представник позивача не погоджується з такими аргументами, оскільки відповідачем наведено зміст пункту 3.9 розділу 3 Порядку від 27.12.2002 №1346 в редакції Наказу Міністерства внутрішніх справ № 677 ( z0763-15 ) від 10.06.2015. Водночас, пункт 3.9 розділу 3 Порядку від 27.12.2002 №1346 в редакції Наказу Міністерства внутрішніх справ № 677 ( z0763-15 ) від 10.06.2015 не може застосовуватись до даних правовідносин, позаяк нещасний випадок стався 07.06.2006, тобто до викладення п. 3.9 Порядку в редакції Наказу Міністерства внутрішніх справ № 677 ( 20763-15 ) від 10.06.2015.

В той же час, пунктом 3.9 Порядку №1346 від 27.12.2002, в редакції, яка діяла станом на момент настання нещасного випадку (07.06.2006), встановлено, що комісія з розслідування визнає, що «нещасний випадок трапився при виконанні службових обов`язків», якщо він трапився в період проходження служби під час: проведення навчання, тренувань, обов`язкових фізичних занять у встановлений час.

14.04.2022 до суду подано заперечення на відповідь на відзив, за змістом яких відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, судом встановлено, що відповідно до наказу УМВС у Вінницькій області №111 о/с від 22.06.2006 позивач з 01.12.2005 прийнятий на посаду дільничного інспектора поліції відділення дільничних інспекторів міліції Крижопільського РВ УМВС у Вінницькій області.

Згідно з наказом начальника УМВС України у Вінницькій області «Про організацію проведення планової професійної підготовки в Крижопільському РВ УМВС України у Вінницькій області» від 07.06.2006 позивач під час проходження службової професійної підготовки, здаючи залік по підтягуванні на турніку (перекладені) у дворі РВ МВС пошкодив ліве плече.

29.10.2021 позивач звернувся до Ліквідаційної комісії УМВС України у Вінницькій області з рапортом щодо проведення розслідування факту нещасного випадку, який стався 07.06.2006.

Наказом УМВС України у Вінницькій області від 13.12.2021 №6ЛК «Про розслідування нещасного випадку» відповідно до вимог наказу МВС України від 27.12.2002 №1346 «Про затвердження Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що стались в органах підрозділах системи МВС України» для проведення розслідування нещасного випадку, що трапився 07.06.2006 з колишнім дільничним інспектором міліції ВДІМ Крижопільського РВ УМВС України у Вінницькій області лейтенантом міліції ОСОБА_1 призначено комісію, яку зобов`язано організувати про провести розслідування нещасного випадку та підготувати необхідні матеріали (акти за формою Н-5*, Н-1* або НТ*).

16.12.2021 відповідачем за наслідками розслідування нещасного випадку, складено акт форми Н-5, у якому зазначено, що: «Згідно пояснень ОСОБА_1 та свідків події колишніх дільничних інспекторів ВДІМ Крижопільського РВ УМВС України у Вінницькій області ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , колишнього заступника начальника РВ з кадрового забезпечення того ж підрозділу ОСОБА_2 , 07.06.2006 в підрозділі проводились щорічні заліки зі службової підготовки відповідно до наказу УМВС України у Вінницькій області (не зберігся). Під час проведення заліків з фізичної підготовки особовий склад у дворі на турніку (перекладині) здавав норматив по підтягуванню. Під час цих вправ ОСОБА_1 не розрахував фізичного навантаження і пошкодив ліве плече.

ОСОБА_1 того ж дня звернувся до Крижопільської ЦРЛ, пройшов рентген лівого плечового суглобу, про що зроблений запис у медичній амбулаторній картці від 07.06.2006 «Ro гр. №4747 б/особл.».

Комісією в ході розслідування вивчені надані потерпілим копії медичної амбулаторної картки. Лікарем-травматологом встановлено діагноз «розрив зв`язок лівого плечового суглобу», але зроблені суперечливі записи щодо причин травми: 07.06.2006 «травма зі слів хворого підтягувався на руках», а через шість днів, 13.06.2006 «зі слів хворого травма на виробництві».

Згідно довідки КНП «Крижопільська ОЛІЛ» №01/1466 від 30.07.2021 ОСОБА_1 перебуває на амбулаторному лікуванні у лікаря-травматолога з діагнозом «розрив зв`язкового апарату лівого плечового суглобу» з 07.06 по 17.07.2006, про що був виданий лікарняний лист №902148 (копія відсутня).

Інформація щодо проведення службового розслідування за фактом даного нещасного випадку відсутня лист від 08.12.2021 №4603/12/03-2021."

У пункті 5 «Висновок Комісії» акту розслідування нещасного випадку форми Н-5 від 16.12.2021 зазначено, що Комісія оглянувши матеріали справи, дійшла висновку, що нещасний випадок стався в період проходження служби і не пов`язаний з виконанням службових обов`язків. По вказаному нещасному випадку складається акт форми НТ.

17.12.2021 складено акт форми НТ* №2/6-лк про нещасний випадок невиробничого характеру, у якому Комісія дійшла висновку, що нещасний випадок стався в період проходження служби і не пов`язаний з виконанням службових обов`язків.

Вважаючи висновки викладені в актах форми Н-5* від 16.12.2021 та форми НТ* №2/6-ЛК від 17.12.2021 протиправними, позивач звернувся за захистом своїх прав до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам та встановленим обставинам справи, суд виходить з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено обов`язок органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Законом України «Про охорону праці» від 14.10.1992 № 2694-XIІ (далі - Закон № 2694-XIІ) визначено основні положення щодо реалізації конституційного права працівників на охорону їх життя і здоров`я у процесі трудової діяльності, на належні, безпечні і здорові умови праці, регулює за участю відповідних органів державної влади відносини між роботодавцем і працівником з питань безпеки, гігієни праці та виробничого середовища і встановлює єдиний порядок організації охорони праці в Україні.

Відповідно до статті 1 Закону № 2694-XIІ охороною праці є система правових, соціально-економічних, організаційно-технічних, санітарно-гігієнічних і лікувально-профілактичних заходів та засобів, спрямованих на збереження життя, здоров`я і працездатності людини у процесі трудової діяльності.

Відповідно до статті 14 Закону № 2694-XIІ працівник зобов`язаний: дбати про особисту безпеку і здоров`я, а також про безпеку і здоров`я оточуючих людей в процесі виконання будь-яких робіт чи під час перебування на території підприємства; знати і виконувати вимоги нормативно-правових актів з охорони праці, правила поводження з машинами, механізмами, устаткуванням та іншими засобами виробництва, користуватися засобами колективного та індивідуального захисту; проходити у встановленому законодавством порядку попередні та періодичні медичні огляди. Працівник несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог.

У розумінні положень ст. 14 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», нещасний випадок - це обмежена в часі подія або раптовий вплив на працівника небезпечного виробничого фактора чи середовища, що сталися у процесі виконання ним трудових обов`язків, внаслідок яких заподіяно шкоду здоров`ю або настала смерть.

Разом з тим, з метою врегулювання питань, пов`язаних із розслідуванням та веденням обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах внутрішніх справ України, наказом Міністерства внутрішніх справ України від 27.12.2002 № 1346 затверджено Порядок розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України (далі - Порядок № 1346).

Відповідно до пункту 2.1 Порядку №1346 розслідуванню підлягають раптові погіршення стану здоров`я, поранення, травми, у тому числі отримані внаслідок тілесних ушкоджень, заподіяних іншою особою, гострі професійні захворювання і гострі професійні та інші отруєння, теплові удари, опіки, обмороження, утоплення, ураження електричним струмом, блискавкою та іонізуючим випромінюванням, інші ушкодження, отримані внаслідок аварій, пожеж, стихійного лиха (землетруси, зсуви, повені, урагани та інші надзвичайні події), контакту з тваринами, комахами та іншими представниками фауни і флори, що призвели до втрати працівником працездатності на один робочий день чи більше або до необхідності переведення потерпілого на іншу (легшу) роботу терміном не менш як на один робочий день, а також випадки смерті в підрозділі.

Згідно з пунктом 2.2 Порядку № 1346 за результатами розслідування складаються акти за формою Н-1* і беруться на облік нещасні випадки (у тому числі поранення), які сталися з працівниками в період проходження служби при виконанні службових обов`язків.

Відповідно до положень пункту 2.4. Порядку № 1346 якщо за висновками роботи комісії з розслідування прийнято рішення, що про нещасний випадок не повинен складатися акт за формою Н-1*, тобто нещасний випадок не пов`язаний з виконанням службових обов`язків, про такий нещасний випадок складається акт за формою НТ* (додаток 2).

Водночас, пунктом 3.1. Порядку № 1346 закріплено, що про кожний нещасний випадок (у тому числі поранення) працівник, який його виявив, або сам потерпілий повинні негайно повідомити безпосереднього керівника робіт чи іншу посадову особу підрозділу і вжити заходів до надання необхідної допомоги.

Крім того, пунктом 3.4 Порядку № 1346 визначено, що лікувально-профілактичний заклад системи МВС про кожне звернення потерпілого з посиланням на нещасний випадок (у тому числі поранення) повинен протягом доби повідомити керівника підрозділу, де працює потерпілий, а в разі виявлення гострого професійного захворювання (отруєння) - відповідну СЕС системи МВС, терміново надсилаючи відповідне повідомлення про кожного потерпілого за встановленою формою.

Приписами пункту 3.5 Порядку №1346 закріплено, що керівник підрозділу, одержавши повідомлення про нещасний випадок (у тому числі поранення), крім випадків зі смертельним наслідком та групових випадків травматизму, наказом або розпорядженням організовує його розслідування комісією не менше ніж три особи, до складу якої включаються: керівник (спеціаліст) служби охорони праці підрозділу (голова комісії), керівник (безпосередній або прямий начальник) структурного підрозділу, де працює потерпілий, інші посадові особи, а в разі гострих професійних захворювань (отруєнь) - також спеціаліст СЕС. До складу комісії не може входити керівник, що безпосередньо керував проведенням робіт, при виконанні яких стався нещасний випадок (у тому числі поранення).

Разом з тим, пунктом 3.8. Порядку № 1346 встановлено, що комісія з розслідування нещасного випадку (у тому числі поранення) зобов`язана протягом трьох діб після утворення комісії: обстежити місце події, опитати свідків і осіб, причетних до неї, і одержати пояснення потерпілого, якщо це можливо; визначити відповідність умов служби (праці, навчання) вимогам нормативно-правових актів про охорону праці; з`ясувати обставини і причини, що призвели до нещасного випадку (у тому числі поранення), визначити осіб, які припустилися порушення нормативно-правових актів, а також розробити заходи щодо запобігання подібним випадкам; визначити, чи трапився нещасний випадок (у тому числі поранення) у період проходження служби при виконанні службових обов`язків (не пов`язаний з виконанням службових обов`язків); скласти акт розслідування нещасного випадку (у тому числі поранення) за формою Н-5* (додаток 4) у трьох примірниках, а також акт за формою Н-1* (НТ*) у п`яти примірниках і передати їх на затвердження керівнику підрозділу, який призначив комісію. У разі необхідності встановлений термін розслідування може бути продовжений керівником, який призначив комісію.

Тобто, зі змісту наведених положень Порядку №1346 вбачається, що підставами для проведення розслідування нещасного випадку є: раптові погіршення стану здоров`я, поранення, травми, у тому числі отримані внаслідок тілесних ушкоджень, що призвели до втрати працівником працездатності на один робочий день чи більше; звернення до лікувально-профілактичного закладу системи МВС з посиланням на нещасний випадок (у тому числі поранення); повідомлення про нещасний випадок.

Відповідно до пункту 3.9 Порядку № 1346 (в редакції чинній на момент виникнення нещасного випадку 07.06.2006), комісія з розслідування визнає, що «нещасний випадок трапився при виконанні службових обов`язків», якщо він трапився в період проходження служби під час:

- перебування на робочому місці, на території підрозділу або в іншому місці роботи чи служби (далі - роботи) протягом робочого часу або, за дорученням керівника, в неробочий час;

- приведення в порядок знарядь праці, засобів захисту, одягу перед початком роботи і після її закінчення, виконання правил особистої гігієни;

- проведення навчання, тренувань, обов`язкових фізичних занять у встановлений час;

- використання власного транспорту в інтересах підрозділу з дозволу або за дорученням керівника;

- подання підрозділом шефської допомоги;

- провадження дій в інтересах підрозділу, у якому проходить службу (працює) потерпілий;

- перебування в транспортному засобі або на його стоянці, на території вахтового селища, у тому числі під час змінного відпочинку, якщо причина нещасного випадку (у тому числі поранення) пов`язана з виконанням потерпілим службових (трудових) обов`язків або з дією на нього небезпечного чи шкідливого фактора чи середовища;

- прямування працівника до об`єкта (між об`єктами) обслуговування за затвердженими маршрутами або до будь-якого об`єкта за дорученням керівника;

- прямування до місця відрядження та в зворотному напрямку відповідно до завдання про відрядження.

Відтак, у разі, якщо нещасний випадок стався у період проходження служби під час проведення навчання, тренувань, обов`язкових фізичних занять у встановлений час, то нещасний випадок належить до таких, що трапився при виконанні службових обов`язків.

Більш того, у редакції Порядку №1346 з врахуванням внесених Наказом МВС України №677 від 10.06.2015 змін, пункт 3.9 Порядку №1346 також містить положення про те, що Комісія з розслідування визнає, що "нещасний випадок трапився при виконанні службових обов`язків", якщо він трапився в період проходження служби під час: проведення навчання, тренувань, обов`язкових фізичних занять у встановлений час, участі в спортивних змаганнях, професійних та кваліфікаційних конкурсах.

Як вбачається з матеріалів справи, 16.12.2021 відповідачем за наслідками розслідування нещасного випадку, складено акт форми Н-5, у якому посилаючи на пояснення свідків, ОСОБА_1 та з врахуванням записів медичної карти потерпілого, Комісія дійшла висновку, що нещасний випадок стався під час проходження служби, однак не пов`язаний з виконанням службових обов`язків.

При цьому, за змістом вищезазначеного акту, Комісія посилається на відсутність наказу УМВС України у Вінницькій області «Про організації проведення планової професійної підготовки в Крижопільському РВ УМВС України у Вінницькій області від 07.06.2006, адже відповідно до листа від 29.07.2021 №К-424/04/12-2021 вищезазначений наказ знижено (Акт знищення №1/208 від 04.07.2011).

Відтак, встановити фактичні обставини щодо нещасного випадку, який відбувся 07.06.2006 можливо лише з пояснень свідків та записів у амбулаторній карті ОСОБА_1 .

Дослідивши пояснення свідків події, а саме колишніх дільничних інспекторів ВДІМ Крижопільського РВ УМВС України у Вінницькій області ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , колишнього заступника начальника РВ з кадрового забезпечення того ж підрозділу ОСОБА_2 судом встановлено, що 07.06.2006 в підрозділі проводились щорічні заліки зі службової підготовки відповідно до наказу УМВС України у Вінницькій області. Під час проведення заліків з фізичної підготовки особовий склад у дворі на турніку (перекладині) здавав норматив по підтягуванню. Під час цих вправ ОСОБА_1 пошкодив руку (плече), в результаті чого відразу звернувся за медичною допомогою. Також зазначено, що у зв`язку з отриманою травмою позивач тривалий час перебував на лікарняному та в подальшому не міг виконувати роботи пов`язані з фізичним навантаженням на плечовий суглоб.

Вищезазначені обставини не заперечуються відповідачем, однак, Ліквідаційна комісія УМВС України у Вінницькій області вважає, що записи медичної амбулаторної карти позивача є суперечливими, адже 07.06.2006 лікарем-травматологом здійснено запис про те, що така травма зі слів хворого побутова підтягування на руках, а через шість днів, 13.06.2006 зі слів хворого травма на виробництві.

Однак, суд вважає такі доводи безпідставними, адже і запис від 07.06.2006, і запис від 13.06.2006 підтверджують те, що позивач отримав травму під час підтягування на перекладині, при цьому запис від 13.06.2006 містить лише уточнення щодо місця отримання такої травми. Більш того, відповідачем не заперечується отримання травми ОСОБА_1 07.06.2006 під час проходження служби, а саме: під час здачі нормативів (заліків) по підтягуванні на перекладині. Окрім того, це підтверджується поясненнями свідків, які були відібрані Ліквідаційною комісією УМВС України у Вінницькій області під час проведення службового розслідування.

З огляду на вищезазначене, суд вважає необґрунтованими та відхиляє доводи відповідача в цій частині.

Відтак, на переконання суду, отримання травми ОСОБА_1 під час здачі нормативів (заліків) по підтягуванню на перекладині відповідає одній з підстав для визнання нещасного випадку таким, що трапився при виконанні службових обов`язків. А саме абз. 4 п. 3.9 Порядку №1346, яким чітко визначено, що «нещасний випадок трапився при виконанні службових обов`язків», якщо він трапився в період проходження служби під час проведення навчання, тренувань, обов`язкових фізичних занять у встановлений час.

При цьому, в разі, якщо нещасний випадок чітко відповідає підставам визначеним п. 3.9 Порядку №1346, то суд вважає необґрунтованими доводи відповідача про те, що такий нещасний випадок стався не під час виконання службових обов`язків.

Згідно з пунктом 3.11. Порядку № 1346, комісія визнає, що «нещасний випадок трапився в період проходження служби і не пов`язаний з виконанням службових обов`язків», якщо нещасний випадок (у тому числі поранення) стався:

- за обставин, які не підпадають під дію пунктів 3.9, 3.10 цього розділу і не пов`язані з виконанням службових обов`язків;

- унаслідок дій, учинених у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, а також унаслідок дії алкоголю, наркотичних або інших отруйних речовин (асфіксія, інсульт, зупинка серця тощо) за наявності медичного висновку, якщо це не викликано застосуванням цих речовин із службовою метою або порушення вимог безпеки щодо їх зберігання і транспортування або якщо потерпілий, який перебував у стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння, був відсторонений від служби (роботи) згідно з установленим порядком;

- під час скоєння злочинів або інших правопорушень, якщо ці дії підтверджені рішенням суду;

- у разі природної смерті або самогубства, за винятком випадків, зазначених у пункті 3.10 цього розділу, що підтверджено висновками судово-медичної експертизи та органів досудового розслідування;

- унаслідок порушення потерпілим службової (трудової) дисципліни.

При цьому, дослідивши акт форми Н-5 від 16.12.2021 та акт форми НТ* від 17.12.2021, судом не встановлено, що відповідачем визначено будь яку з передбачених у пункті 3.11 Порядку № 1346 обставин, відповідно до яких комісія визнає, що нещасний випадок трапився в період проходження служби і не пов`язаний з виконанням службових обов`язків.

Також суд вважає безпідставними доводи відповідача про те, що часткова втрата працездатності ОСОБА_1 , яка виникла внаслідок травми, яка виникла у зв`язку з фізичними навантаженнями під час проходження занять по фізичній підготовці не відноситься до основних повноважень та завдань поліції та відповідно не надає права позивачу на призначення одноразової грошової допомоги за пунктом 5 статті 97 Закону України "Про Національну поліцію". Адже в межах даної справи спірним не є питання щодо наявності у позивача права на призначення одноразової грошової допомоги за приписами Закону України "Про Національну поліцію".

Отже, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про протиправність акту форми Н-5 від 16.12.2021 та акту форми НТ* від 17.12.2021 №2/6-ЛК та про доцільність їх скасування.

Пунктом 1 частини другої статті 245 КАС передбачено, що у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень.

Відповідно до ч. 3 ст. 245 КАС України, у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Отже, суд наділений повноваженнями щодо зобов`язання відповідача вчинити відповідні дії, і це прямо вбачається зі статті 245 КАС.

Відтак, позовна вимога зобов`язального характеру підлягає задоволенню у спосіб обраний позивачем, а саме шляхом зобов`язання Ліквідаційної комісії УМВС України у Вінницькій області повторно провести розслідування нещасного випадку, який стався 07.06.2006 у період проходження служби в органах внутрішніх справ України під час якого ОСОБА_1 отримав тілесні ушкодження та оформити його результати з урахування вимог Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України затвердженого наказом МВС України № 1346 від 27.12.2002, з урахуванням висновків суду.

Відповідно до частини 1 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В силу приписів частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Перевіривши обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій, суд приходить до переконання, що заявлений позов підлягає задоволенню.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, то підстави для стягнення останнього з відповідача відсутні.

Водночас, вирішуючи питання про стягнення з Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України у Вінницькій області витрат на правничу допомогу, суд враховує наступне.

Частиною 1 статті 134 КАС України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до частини 2 згаданої статті за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (частина 3статті 134 КАС України).

Частиною 5 та 6статті 134 КАС України встановлено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Як встановлено судом, на підтвердження понесення позивачем витрат на правничу допомогу надано договір від 24.01.2022 №4, який укладено між ОСОБА_1 та адвокатом Глазуновою Л.М. Відповідно до змісту вищезазначеного договору, гонорар, за погодженням сторін встановлено в сумі 5000 грн.

Окрім того, в матеріалах справи міститься квитанція до прибуткового касового ордеру №4 від 24.01.2022, згідно з якою ОСОБА_1 на підставі договору №4 від 24.01.2022 сплатив адвокату Глазуновій Л.М. 5000 грн.

Відповідно до ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" від 05.07.2012 № 5076-VI гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Враховуючи те, що гонорар адвоката встановлено у фіксованому розмірі, надання додаткових документів, які б підтверджували розмір гонорару, обсяг наданих послу, витраченого часу не є обов`язковим.

Аналогічні висновки викладено, зокрема, у постанові Верховного Суду від 28.12.2020 у справі №640/18402/19.

Відтак, дослідивши зміст наданих доказів на підтвердження витрат на правничу допомогу суд доходить висновку, що такі витрати дійсно були пов`язані саме із розглядом цієї справи та підтверджені документально.

Водночас відповідно до правової позиції Верховного Суду, наведеної у додатковій постанові від 05.09.2019 по справі № 826/841/17 (провадження № К/9901/5157/19), суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, за наявності заперечень іншої сторони, з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої постановлено рішення, всі її витрати на правничу допомогу, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість підготовленого документа, витрачений адвокатом час тощо, є неспівмірними у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 по справі №755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) вказано, що при визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

Суд зазначає, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим, а також критерій розумності їх розміру, приймає до уваги конкретні обставини справи.

Крім того, Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові від 19.02.2020 по справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) вказала, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

З огляду на викладене, враховуючи обсяг позовної заяви, кількість доказів та фактичних даних, які підлягали дослідженню адвокатом, суд дійшов висновку, що розмір правничої допомоги є співмірним зі складністю справи.

Отже, на користь позивача підлягають відшкодуванню витрати на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 5000 грн.

Керуючись ст.ст.73-77, 90, 139, 242, 245, 246, 250, 255, 263, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати акт Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України у Вінницькій області за формою Н-5 від 16.12.2021 про розслідування нещасного випадку (у тому числі поранення), що стався 07.06.2006 об 11-й год.

Визнати протиправним та скасувати акт за формою НТ* від 17.12.2021 №2/6-лк про нещасний випадок невиробничого характеру, затверджений головою Ліквідаційної комісія Управління Міністерства внутрішніх справ України у Вінницькій області.

Зобов`язати Ліквідаційну комісію Управління Міністерства внутрішніх справ України у Вінницькій області повторно провести розслідування нещасного випадку, який стався 07.06.2006 у період проходження служби в органах внутрішніх справ України, під час якого ОСОБА_1 отримав тілесні ушкодження та оформити його результати з урахування вимог Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1346 від 27.12.2002.

Стягнути на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн. (п`ять тисяч гривень нуль копійок) з Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України у Вінницькій області.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач: Ліквідаційна комісія Управління Міністерства внутрішніх справ України у Вінницькій області (вул. Театральна, 10, м. Вінниця, 21050, ).

Рішення в повному обсязі сформовано: 08.09.2022.

Суддя Бошкова Юлія Миколаївна